РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.05.2023Справа № 910/11231/22
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю"Страхова група "ОБЕРІГ"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 25 168,45 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (далі також - позивач, ТДВ "СГ "Оберіг") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі також - відповідач, ТДВ СК "Альфа-Гарант") про стягнення страхового відшкодування в розмірі 23 504,76 грн, пені в розмірі 1 159,14 грн, 3% річних в розмірі 69,55 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 відкрито провадження у справі № 910/11231/22, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та зобов`язано МТСБУ - Моторне (транспортне) страхове бюро України надіслати на адресу Господарського суду міста Києва поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № ЕР/206078789 - для приєднання до матеріалів справи.

10.11.2022 на адресу суду від МТСБУ надійшла відповідь на запит, а саме - інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ за полісом за № ЕР/206078789, згідно з яким франшиза становить 0 грн, а страхова сума за шкоду майну - 130 000 грн.

13.12.2023 відповідачем подано відзив на позов, а 22.12.2023 позивач долучив відповідь на відзив.

Відповідач також просив про поновлення строку для подання відзиву та обґрунтував причини несвоєчасного подання відзиву.

Згідно зі ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

З огляду на пояснення відповідача, суд вважає за можливе задовольнити заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" та поновити строк для подачі відзиву.

Розглядаючи дану справу судом враховано, що згідно з ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд також враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2021 між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (як страховиком) та ОСОБА_1 (як страхувальником) було укладено електронний сертифікат до договору комплексний договір авто страхування "Євроцивілка" Ремонт ТЗ страхувальника при ДТП незалежно від вини №43-003720 (далі також - договір), яким було застраховано транспортний засіб Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 від ризику дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, 25.11.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі також - ДТП) за участі транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.01.2022 у справі № 752/29747/21 встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення водієм транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 Правил дорожнього руху України, визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як слідує із доводів позивача, страхувальник звернувся до ТДВ "СГ "Оберіг" із заявою про виплату страхового відшкодування за вказаним страховим випадком. На підставі зібраних документів, враховуючи умови договору страхування, позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 23 504,76 грн, що підтверджується страховим актом та платіжним дорученням № 2388 від 27.01.2022.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в ТДВ "СК "Альфа-Гарант" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/206078789.

Оскільки відповідач є страховиком за вказаним полісом, то позивач направив йому заяву № 35067/1 від 10.06.2022 про виплату страхового відшкодування.

Однак, як стверджує позивач, відповідач рішення у страховій справі не прийняв та не виплатив страхове відшкодування, що змусило ТДВ "СГ "Оберіг" звернутися за захистом своїх прав до суду.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилався, зокрема, на таке:

- 09.12.2022 Товариство сплатило позивачу 15 433,16 грн відповідно до платіжного доручення № 32187;

- пошкоджений транспортний засіб 2013 року випуску, а ДТП сталася 25.11.2021, тобто, на момент ДТП експлуатації автомобіля становила більше 8 років;

- відповідно до Звіту № 54-D/11/21 від 25.11.2021 величина фізичного зносу становить 64,9%.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вже було вказано вище, 25.11.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Вина водія транспортного засобу Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.01.2022 у справі № 752/29747/21.

Частиною 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За приписами ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За страховим актом позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь страхувальника у розмірі 23 504,76 грн.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика) відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 з урахуванням викладених норм зазначено, що якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, та за мінусом франшизи.

Відповідно до пунктів 7.38, 7.39 Методики при визначені розміру коефіцієнта зносу КТЗ береться до уваги не тільки строк експлуатації останнього (7 років - для інших легкових КТЗ), а також враховується винятки, зокрема, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Матеріалами справи підтверджується, що строк експлуатації транспортного засобу Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 2013, який вироблений не у країнах СНД, станом на момент дорожньо-транспортної пригоди перевищував 8 років.

Враховуючи суму франшизи за полісом №ЕР/206078789 у розмірі 0 грн, ліміт відповідальності за вказаним полісом за шкоду майну 130 000,00 грн, позивачем нараховано до сплати відповідачу 23 504,76 грн відшкодування.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення містить стаття 993 Цивільного кодексу України.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку по виплаті страхового відшкодування перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому.

Як вбачається із доводів відповідача, викладених у відзиві, 09.12.2022 ним частково сплачено на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 15 433,16 грн відповідно до платіжного доручення № 32187, призначення платежу: 653*Страх відшк. в порядку регресу зг.страх.акту №ЦВ/21/7406 за дог.страх. № 206078789 від 27.09.2021 без ПДВ.

Позовну заяву у даній справі подано до суду 18.10.2022. Тож, часткове погашення суми боргу відбулося вже після подання позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки, сума основного боргу в частині 15 433,16 грн погашена відповідачем після подання позову до суду, предмет спору у справі в частині стягнення 15 433,16 грн відсутній, за таких обставин, провадження у даній справі підлягає закриттю в частині вказаних вимог відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно решти суми основного боргу 8 071,60 грн та доводів відповідача про неврахування позивачем коефіцієнту фізичного зносу при виплаті страхового відшкодування, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до п. 18.2.3. договору страхування, визначення розміру збитку за ризиками відповідно до п. 7.3., 7.8. Умов проводиться страховиком на підставі (одного або декількох варіантів, на розсуд Страховика):

- згідно розрахунку страховика в системі "Audatex" - за середньо ринковими значеннями цін на складники і матеріали та середніми вартостями нормо-годин на роботи станцій технічного обслуговування;

- за домовленістю сторін, - у розмірі, що письмово вказується страхувальником в заяві на виплату страхового відшкодування;

- на підставі висновку незалежного експерта, призначеного або погодженого страховиком;

- за рахунками, калькуляціями, кошторисами, нарядами-замовленнями, актами виконаних робіт, якщо вони були погоджені зі страховиком.

Із доводів, викладених у позовній заяви вбачається, що розмір страхового відшкодування позивач визначив "на підставі зібраних документів по справі, враховуючи умови договору страхування, розмір відшкодування погоджено сторонами".

Натомість, відповідач посилається на Звіт № 54-D/11/21 від 25.11.2021, яким визначено, що коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу становить 64,9%.

Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Згідно з п. 8.2 Методики, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП - транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Пунктом 3.9 Методики передбачено, що фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації.

Пункт 1.6 Методики, визначає експлуатаційний знос, як утрату елементами конструкції КТЗ своїх початкових технічних характеристик, споживчих властивостей або придатності внаслідок дії умов експлуатації та впливу навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Процедура оцінки майна чітко регламентується положеннями Закону України «Про оцінку майна та майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика).

Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна та майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», встановлює, що процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про оцінку майна та майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. 5.1 Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Відповідно до п.1.6 Методики, відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а відповідно до п.2.3 Методики вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідачем надано Звіт № 54-D/11/21 від 25.11.2021, який не містить доказів огляду пошкодженого транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності.

Крім того, у розрізі цього, варто врахувати правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду виражену у постанові від 13.03.2018 по справі № 910/9396/17, де вказано про те, що звіт про оцінку транспортного засобу є тільки попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Окремої варто звернути увагу на позицію Верховного Суду викладену у постанові від 12.03.2017р. по справі № 910/5001/17, де зокрема зазначено: «Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу».

Однак, у даному випадку, позивачем не надано суду власного розрахунку коефіцієнту фізичного зносу, як не надано взагалі розрахунку виплаченого ним страхового відшкодування. Ремонтних калькуляцій або інших підстав оплати страхового відшкодування на користь страхувальника саме в розмірі 23 504,76 грн суду також надано не було.

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру виплаченого та заявленого до стягнення з відповідача страхового відшкодування.

З наявних у матеріалах справи фактичних даних неможливо встановити, яким чином відбувався ремонт пошкодженого транспортного засобу, з використанням нових чи вживаних (б/у) запчастин, чи було враховано коефіцієнт фізичного зносу при розрахунку страхового відшкодування.

Зважаючи на те, що після відкриття провадження у справі відповідач сплатив на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 15 433,16 грн, то суд вважає за можливе закрити провадження в цій частині.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення страхового відшкодування в розмірі 8 071,60 грн, 3% річних в розмірі 69,55 грн та пені в розмірі 1 159,14 грн слід відмовити, оскільки позивачем не було надано обґрунтованого розрахунку страхового відшкодування та доказів на підтвердження визначеного ним розміру шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пунктом 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині та про відмову в задоволенні решти позовних вимог, з покладенням судового збору та інших судових витрат на позивача ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 231, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/11231/22 в частині позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 15 433,16 грн.

2. У задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 8 071,60 грн, 3% річних в розмірі 69,55 грн та пені в розмірі 1 159,14 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 01.05.2023.

Суддя Ю.О. Підченко