ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2023м. ДніпроСправа № 904/1194/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод", Дніпропетровська область, м. Павлоград

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Візаві Плюс", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 103 939,25 грн

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Візаві Плюс" про стягнення 103 939,25 грн збитків.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на виконання робіт № 550519 від 19.04.2019.

Суд ухвалою від 10.03.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Задовольнив клопотання позивача та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвала від 10.03.2023 направлена відповідачу на офіційну електронну пошту 10.03.2023.

Відповідач відзив не подав.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація базується на таких основних принципах, зокрема, об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі:

1) відповідних заяв про державну реєстрацію;

2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій;

3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Відповідно до пунктів 10, 18 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема: місцезнаходження юридичної особи, інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти.

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження, телефон, адресу електронної пошти.

При цьому, такі дані є офіційними та повідомляються юридичною особою для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Враховуючи викладене, отримання учасником справи ухвали суду на його офіційну електронну адресу, є належним повідомленням.

Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.04.2019 між Державним підприємством "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Візаві Плюс" (виконавець) було укладено договір на виконання робіт №550519 (далі - договір).

Виконавець зобов`язується за завданням замовника з дотриманням вимог законодавства виконати роботи: Будівництво дослідно-промислового об`єкта вилучення водорозчинних компонентів та їх конверсії. ДП "НВО "ПХЗ" Дніпропетровська обл., М.Павлоград, вул. Заводська, 44. Загально-будівельні роботи в обсягах та у строки, що зазначені у календарному плані виконання робіт згідно з додатком 1 (далі - календарний план), а замовник - прийняти виконані роботи і оплатити їх (п. 1. договору).

Вартість робіт визначається з урахуванням погодженої сторонами під час проведення переговорів щодо укладання договору динамічної ціни (далі - договірна (орієнтовна) ціна), яка становить 21 922 196,10 грн (п. 6. договору).

Договірна (орієнтовна) ціна визначається сторонами на підставі розробленого виконавцем кошторису на виконання робіт за державним оборонним замовленням згідно з додатком 2 та фіксується у протоколі погодження договірної (орієнтовної) ціни (п. 7. договору).

Вартість робіт без урахування податку на додану вартість на момент укладення договору становить 18 268 496,75 грн. Податок на додану вартість (20%) становить 3 653 699,35 грн. Загальна вартість робіт становить 21 922 196,10 грн (п. 8. договору).

Розрахунки проводяться шляхом здійснення замовником: оплати проміжними платежами при визначенні вартості виконаних обсягів будівельних робіт, інших робіт в міру їх виконання, в строки, передбачені в календарному плані. Фінансування робіт здійснюється замовником за рахунок коштів державного бюджету. Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість, а саме: «Акту приймання виконаних будівельних робіт» (примірна форма № КБ-2в) і «Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (примірна форма № КБ-3) за формою, наведеною у додатку Т та додатку У ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 за виконанні будівельні роботи (п. 11. договору).

Передача виконавцем та приймання замовником виконаних робіт оформлюється актом приймання-передачі відповідно до вимог загальних умов та інших нормативних актів, які регламентують прийняття закінчених об`єктів в експлуатацію (п. 13. договору).

Замовник має право зменшувати обсяг робіт, зазначених у календарному плані, та загальну вартість робіт залежно від реального фінансування видатків, пов`язаних з виконанням оборонного замовлення. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до договору (пп. 1 п. 20. договору).

Сторони у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору (п. 24. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, з урахуванням статті 631 ЦК України (п. 32. договору).

У зв`язку із змінами в проекті, зменшенням обсягу робіт, перенесення строків виконання робіт по договору, сторонами договору укладалися додаткові угоди № 2, 3 до договору (разом з календарними планами).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору відповідач виконав будівельні роботи на загальну суму 623 635,49 грн, в тому числі ПДВ 103 939,25 грн, на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками акти приймання виконаних будівельних робіт:

- № 2 від 27.12.2019 про виконання робіт на суму 482 718,46 грн,в т.ч. ПДВ 80 453,08 грн (а.с. 38-42);

- № 3 від 27.12.2019 про виконання робіт на суму 140 917,03 грн,в т.ч. ПДВ 23 486,17 грн (а.с. 43-50) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3 (а.с. 51-52), відповідно до якої виконавцем виконано, а замовником прийнято роботи на загальну суму 623 635,49 грн, в тому числі ПДВ 103 939,25 грн.

Відповідач виставив позивачу рахунок № 7 від 27.12.2019 (а.с. 53) на оплату виконаних робіт вартістю 623 635,49 грн, в тому числі ПДВ 103 939,25 грн.

Позивач зазначає, що 21.01.2021 відповідно до рахунку відповідача № 7 від 27.12.2019 сплатив відповідачу за виконані роботи згідно з підписаними актами приймання-передачі виконаних будівельних робіт грошові кошти в розмірі 623 635,49 грн, на підтвердження чого надав банківську виписку по рахунку (а.с. 54-55).

Таким чином, як зазначає позивач, він, прийнявши та оплативши виконані відповідачем будівельні роботи по договору належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання по договору перед відповідачем.

Як зазначає позивач, відповідач на дату виникнення податкових зобов`язань (датою виникнення податкових зобов`язань вважається дата підписання актів приймання-передачі виконаних будівельних робіт 27.12.2019) повинен був скласти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на суму 623 635, 49 грн в строк до 15.01.2020 включно. Згідно інформації з Єдиного реєстру податкових накладних відповідач 14.01.2020 склав та направив на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних податкову накладну № 4 від 27.12.2019 (а.с. 56) на загальну суму 623 635, 49 грн (в т.ч. ПДВ 103 939, 25 грн), однак її реєстрація згідно квитанції про реєстрацію податкової накладної спочатку була зупинена (а.с. 57), а згодом за рішенням Голови комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної № 1751421/36395705 від 21.07.2020 (а.с. 58-59), відповідачу було відмовлено в реєстрації податкової накладної № 4 від 27.12.2019 з підстав ненадання відповідачем копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг.

Позивач зазначає, що протягом 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної (дата складання 27.12.2019) відповідач так і не вжив належних заходів направлених на реєстрацію податкової накладної від 27.12.2019 (порядковий номер 4) на загальну суму 623 635,49 грн (в т.ч. ПДВ 103 939, 25 грн). Таким чином, відповідач не зареєструвавши податкову накладну від 27.12.2019 (порядковий номер 4) на суму 623 635,49 грн в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної та не оскарживши в судовому порядку рішення комісії про відмову в реєстрації податкової накладної - позбавив позивача права на включення ПДВ в сумі 103 939, 25 грн до складу податкового кредиту. І таким правом (правом включення ПДВ в сумі 103 939, 25 грн до складу податкового кредиту) позивач скористатися вже не зможе, оскільки від дати коли відповідач намагався зареєструвати податкову накладну (у реєстрації якої відповідачу було відмовлено) пройшло 1095 календарних дні. Вказане вище позбавило позивача права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту, внаслідок чого позивач сплатив збільшену суму ПДВ, чим позивач зазнав фінансових збитків в розмірі 103 939,25 грн.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п. 14.1.181. ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п 198.2. ст. 198 датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Таким чином, відповідач був зобов`язаний зареєструвати податкові накладні з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно інформації з Єдиного реєстру податкових накладних, відповідач 14.01.2020 склав та направив на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних податкову накладну № 4 від 27.12.2019 (а.с. 56) на загальну суму 623 635,49 грн (в т.ч. ПДВ 103 939, 25 грн), однак її реєстрація згідно квитанції про реєстрацію податкової накладної спочатку була зупинена (а.с. 57), в подальшому за рішенням Голови комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної № 1751421/36395705 від 21.07.2020 (а.с. 58-59) відповідачу було відмовлено в реєстрації податкової накладної № 4 від 27.12.2019 з підстав ненадання відповідачем копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6. Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Належні та достовірні докази реєстрації відповідачем спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в матеріалах справи відсутні, у зв`язку із чим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, зобов`язаний сплатити на користь держави грошове зобов`язання з ПДВ в розмірі 103 939,25 грн.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено (ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України).

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України).

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України)

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 05.06.2019 по справі № 908/1568/18 дійшла наступного висновку: «обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому позовна вимога покупця про зобов`язання продавця здійснити таку реєстрацію не є способом захисту у господарських правовідносинах, і не підлягає розгляду в суді жодної юрисдикції. Натомість належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних (див. постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).».

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина боржника.

Господарський суд, проаналізувавши наведені нормативно-правові акти в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що в діяннях відповідача наявний склад господарського правопорушення у вигляді завдання збитків.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 103 939,25 грн збитків є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Візаві Плюс" (49050, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володі Дубініна, буд.8, оф.24, ідентифікаційний код 36395705) на користь Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Заводська, 44 ідентифікаційний код 14310112) 103 939,25 грн збитків, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя І.В. Мілєва