ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. Справа№ 911/1133/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

від позивача: Юрченко Н.П.;

від відповідача: Шаповал І.О.;

розглянувши апеляційну скаргу

Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

на рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2022 (повний текст рішення складено 12.10.2022)

у справі № 911/1133/21 (суддя Ярема В.А.)

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Регіональне відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях,

про стягнення 1 444 008,06 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У квітні 2021 року Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП «МА «Бориспіль») звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою, у якій просило стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (далі - ПАТ «ПАТ «Авіакомпанія «МАУ») 1 279 955,59 грн, з яких: 999 975,73 грн основного боргу, 37 175,14 грн пені, 9 104,88 грн 3% річних, 23 704,94 грн інфляційних втрат та 209 994,90 грн 21% штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог ДП «МА «Бориспіль» посилається на порушення ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» умов договору оренди в частині сплати йому (позивачу) як балансоутримувачу 30% орендної плати за період з серпня 2020 року по березень 2021 року, внаслідок чого у відповідача за відповідний період виникла заборгованість у розмірі 1 131 246,37 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.01.2022 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» на користь ДП «МА «Бориспіль» 565 622,56 грн основного боргу; 29 599,77 грн пені; 6 844,03 грн 3% річних; 30 704,77 грн інфляційних втрат; 9 507,32 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З огляду на постанову Кабінету Міністрів України «Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» №611 від 15.07.2020, враховуючи специфіку господарської діяльності відповідача та визначену п. 1.3 договору оренди мету передачі майна в користування забезпечення діяльності з пасажирських перевезень, суд дійшов висновку, що відповідач має право на зниження орендної плати на 50 відсотків згідно п. 1 додатку №2 до постанови Кабінету Міністрів України №611 від 15.07.2020 «Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину» як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення транспортного підприємства з перевезення пасажирів.

При цьому суд зауважив, що постанова Кабінету Міністрів України «Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» №611 від 15.07.2020 не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у т.ч. не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод про внесення змін до договору оренди, а нарахування орендної плати орендарям у розмірах, передбачених п. 1 такої постанови, є державним регулюванням плати та виникає автоматично, в силу прямої норми закону і не потребує документального переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір.

Враховуючи висновки щодо необхідності зменшення відповідачу орендної плати на 50% згідно додатку 2 до Постанови № 611, суд дійшов висновку, що належною до нарахування та сплати відповідачем на користь позивача як балансоутримувача, є орендна плата в розмірі 30% орендного платежу, визначеного у розмірі 100% згідно з умовами договору із зменшенням такого платежу на 50%, з урахуванням 100% суми податку на додану вартість, нарахованого на відповідно зменшену суму орендного платежу.

Оскільки станом на день прийняття рішення відповідач орендну плату позивачу не сплатив, виходячи з арифметично правильного розміру боргу вимога про стягнення основного боргу підлягає задоволенню частково у розмірі 565 622,56 грн.

Задовольняючи частково вимоги про стягнення пені та 3% річних, суд виходив з меж заявлених позивачем періодів з урахуванням законодавчих приписів та обставин справи, та задовольнив ці вимоги у розмірі 29 599,77 грн та 6 844,03 грн відповідно. Задовольняючи повністю вимоги про стягнення інфляційних втрат, суд зазначив, що при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, а тому задовольняє ці вимоги у заявленому до стягнення розмірі.

Відмовляючи у задоволенні вимог позову про стягнення 209 994,90 грн 21% штрафу, нарахованого у порядку п. 3.8 договору оренди, суд зазначив, що з огляду на приписи ст. ст. 546, 549, 551, 611 ЦК України неустойка, зокрема штраф може стягуватись виключно у випадку, коли основне зобов`язання прямо забезпечено відповідною неустойкою у чинному договорі, тобто таке забезпечення встановлено за згодою сторін чи законом, а також якщо договором чи законом встановлено розмір відповідної штрафної санкції. Пункт 3.8 договору оренди, на який як на правову підставу стягнення штрафу посилається позивач, не встановлює безпосередньої відповідальності орендаря, тобто відповідача, у вигляді сплати штрафу за порушення останнім обов`язку зі сплати 30% орендної плати на користь позивача, як балансоутримувача, а тому, оскільки балансоутримувач не є стороною договору оренди, відповідним договором не забезпечено таким видом неустойки як штраф виконання відповідачем зобов`язання перед позивачем.

Водночас суд зауважив, що господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань поділяється на встановлену законом і договірну, а необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір. Відповідну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18 (провадження №12-117гс19); умовами договору оренди позивача не визначено як відповідну управнену сторону такого правочину в частині забезпечення зобов`язання відповідача зі сплати 30% орендної плати на рахунок балансоутримувача, тоді як саме лише визначення п. 3.7 договору права балансоутримувача на отримання 30% орендної плати з урахуванням пені не свідчить про поширення відповідних умов і на п. 3.8 договору та визначення отримувачем штрафу балансоутримувача. Доказів же укладення між позивачем та відповідачем у письмовій формі іншого правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання перед балансоутримувачем за договором оренди не надано, як і не доведено забезпечення виконання такого зобов`язання законом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Київської області від 17.01.2022, ДП «МА «Бориспіль» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення штрафу у співвідношенні до основної суми заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» на користь ДП «МА «Бориспіль» штраф в розмірі 118 780,74 грн та перерахувати стягнення суми судового збору; стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» на користь ДП «МА «Бориспіль» судові витрати за подачу цієї апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги ДП «МА «Бориспіль» посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Скаржник вважає, що суд помилково відмовив у задоволенні вимог позову про стягнення штрафу в повному обсязі, оскільки помилково тлумачить умови п. 3.8 договору.

Апелянт звертає увагу, що п. 3.8 договору встановлено таке. У разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості. За умовами п. 3.6 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% на 30% щомісяця, не пізніше 15-го числа місяця відповідно до пропорцій розділу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, згідно з рахунком-фактурою, який надає орендарю балансоутримувач. Тобто, умови договору передбачають зобов`язання відповідача перед позивачем щодо сплати орендної плати щомісяця у розмірі 30%.

Оскільки ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» не виконало умову п. 3.6 договору та не сплатило позивачу орендну плату за період, що становить 8 місяців, а саме з серпня 2020 року по березень 2021 року, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем. Пунктом 3.8 договору встановлено, що штраф у розмірі 21% нараховується саме від суми заборгованості. В даному пункті договору не зазначається, що дана умова застосовується лише в разі виникнення заборгованості перед орендодавцем. Тобто, дана умова договору застосовується в разі виникнення будь-якої заборгованості як перед орендодавцем, так і перед балансоутримувачем, яка триває більше 3-х місяців.

Таким чином, штраф 21% нараховується саме на суму заборгованості. Враховуючи, що суд оскаржуваним рішенням присудив до стягнення з ПАТ «Авіакомпанії «МАУ» 565 622,56 грн суми основного боргу, суд помилково відмовив у задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 118 780,74 грн штрафу (565 622,56 грн х 21%).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2022 сформовано колегію у складі: головуючий суддя ОСОБА_2, судді Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «МА «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2022 у справі №911/1133/21. Справу №911/1133/21 призначено до розгляду на 18.01.2023. Витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1133/21.

29.12.2022 матеріали справи №911/1133/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя ОСОБА_2, судді Буравльов С.І., Андрієнко В.В. (у зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. на лікарняному).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 прийнято до провадження апеляційну скаргу ДП «МА «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 17.01.202 у справі №911/1133/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 повернуто без розгляду заяву ОСОБА_1 про вступ у справу як представника у справі №911/1133/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 відкладено розгляд справи на 01.03.2023. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональне відділення фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - РВ ФДМУ).

Судове засідання 01.03.2023 не відбулось у зв`язку зі звільненням у відставку судді Північного апеляційного господарського суду ОСОБА_2 на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 28.02.2023.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2023 справа №911/1133/21 передана на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 прийнято апеляційну скаргу ДП «МА «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2022 у справі №911/1133/21 до провадження у визначеному складі суду. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.04.2023.

РВ ФДМУ звернулось із заявою / клопотанням, у якому просить розглядати справу без його участі. До заяви РВ ФДМУ долучило пояснення.

Позиції учасників справи.

ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки викладені в апеляційній скарзі доводи щодо порушення судом норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Висновок суду про відмову у задоволенні позову в частині вимог про стягнення штрафу відповідач вважає правильним з огляду на те, що між сторонами спору відсутній договір у письмовій формі про забезпечення виконання зобов`язань неустойкою (штрафом).

Відповідач зазначає, що позивач (балансоутрнмувач) не є стороною договору оренди, а отже між позивачем та відповідачем відсутній правочин у письмовій формі, положення якого встановлювали би забезпечення зобов`язань на користь позивача неустойкою (штрафом) та визначали би її розмір, погоджений сторонами - позивачем та відповідачем. Також, п. 3.8 договору оренди не містить вказівки на те, що штраф за прострочення виконання зобов`язання може бути стягнутий балансоутримувачем повністю або частково на свою користь. На думку відповідача, оскільки договір оренди укладений між двома сторонами - орендодавцем (РВ ФДМУ) та орендарем (ПАТ «Авіакомпанія «МАУ»), відповідно до вимог ст. 547 ЦК України стягувачем боргу за умовами договору може бути лише сторона договору, а саме орендодавець.

ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» вважає правомірним висновок суду, що п. 3.8 договору оренди «не встановлює безпосередньої відповідальності орендаря, тобто відповідача, у вигляді сплати штрафу за порушення останнім обов`язку по сплаті 30% орендної плати на користь позивача як балансоутримувача, а тому, оскільки балансоутримувач не є стороною договору оренди, суд дійшов висновку, що відповідним договором не забезпечено таким видом неустойки як штраф виконання відповідачем зобов`язання перед позивачем».

ДП «МА «Бориспіль» надало заперечення на відзив, у якому просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні стягнення штрафу у співвідношенні до основної суми заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» на користь ДП «МА «Бориспіль» штраф в розмірі 118 780,74 грн та перерахувати стягнення суми судового збору. Стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» на користь ДП «МА «Бориспіль» судові витрати за подачу апеляційної скарги.

Скаржник з доводами відзиву на апеляційну скаргу не погоджується та заперечує проти них. Позивач зауважує, що у відповідача наявні зобов`язання зі сплати орендної плати перед ДП МА «Бориспіль» саме за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1505 від 30.10.2013 у розмірі 30%. Дані умови закріплені у п. 3.6 договору. Таким чином, про що не заперечує сам відповідач та підтверджується рішенням суду першої інстанції в частині стягнення суми основного боргу, у відповідача наявна заборгованість перед ДП МА «Бориспіль» за період, що становить більше 3-х місяців. Оскільки у відповідача наявна заборгованість, відповідно наявні і зобов`язання зі сплати. Враховуючи, що відповідач не виконав зобов`язання перед ДП МА «Бориспіль», то відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України до відповідача застосовується штраф у розмірі, визначеному п. 3.8 договору (21% від суми заборгованості).

РВ ФДМУ надало пояснення, які просить врахувати під час розгляду справи.

У поданих поясненнях РВ ФДМУ зазначає, що листом від 13.08.2020 №10-16-16181 Фонд державного майна України, рекомендував застосувати передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» звільнення і знижки шляхом видання керівником регіонального відділення наказу або розпорядження. При цьому внесення змін до договору оренди зазначеною постановою не вимагається.

Разом з тим, відповідно до п. 8.5 договору орендодавець має право відмовитись від договору, якщо орендар не вносить орендну плату протягом 3-х місяців підряд. У зв`язку з наявним порушенням з боку орендаря умов договору оренди щодо внесення орендної плати та несплатою орендної плати протягом 3 місяців 19.07.2022 РВ ФДМУ направило ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» повідомлення про відмову від договору оренди. Підтвердженням отримання відповідачем вищезазначеного повідомлення є поштове відправлення з відміткою про вручення листа представнику ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» 26.07.2022. Станом на 06.04.2023 заборгованість з орендної плати орендаря у співвідношенні, встановленому пунктом 3.6 Договору оренди, становить 1 945 278,47 грн.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

30.10.2013 Регіональне відділенням Фонду державного майна України по Київській області як орендодавець та ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» як орендар уклали договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №1505 (далі - договір оренди), за умовами п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно приміщення №1.4.27, 1.4.29, 1.4.50, 1.4.68, 1.4.69, 1.4.100 загальною площею 264,6 кв. м на 1-му поверсі терміналу D; частину приміщення №3.1.4 загальною площею 30,0 кв. м на 3-му поверсі терміналу D, частину приміщення №4.2.59 загальною площею 69,7 кв. м на 4-му поверсі терміналу D (далі - майно).

Згідно з п. п. 1.3, 3.1, 3.2 договору оренди майно передається в оренду з метою здійснення діяльності з авіаційних пасажирських перевезень.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, і становить без ПДВ за перший місяць оренди вересень 2013 року 118 953,82 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% на 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, згідно з рахунком-фактурою, який надає орендарю балансоутримувач (п. 3.6 договору).

За умовами п. 3.7 договору оренди орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 3.8 договору у разі, якщо на дату сплати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж 3 місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

Цей договір укладено строком на один рік, що діє з 30.10.2013 до 30.10.2014 включно (п. 10.1 договору).

30.10.2013 сторони договору підписали акт приймання-передачі державного майна, згідно з яким за погодження балансоутримувача, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування визначене договором оренди майно.

29.08.2014 та 29.09.2015 за актами приймання-передачі орендар, за погодження орендодавця, повернув балансоутримувачу з користування майно: приміщення №1.4.27 площею 12,7 кв. м на 1-му поверсі терміналу D; частину приміщення №3.1.4 загальною площею 30,0 кв. м на 3-му поверсі терміналу D.

В подальшому сторони договору укладено ряд додаткових договорів про внесення змін до договору оренди, зокрема щодо продовження терміну дії договору та зміни нумерації орендованих приміщень і розміру орендної плати за їх користування, а також щодо зміни у преамбулі договору назви орендодавця у зв`язку з його реорганізацією на РВ ФДМУ.

Умовами п. п. 3, 4 додаткового договору №7 від 03.02.2020 сторони погодили викласти пункти 1.1, 1.2 та 3.1 договору в такій редакції:

орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлові приміщення №1.4.29, 1.4.50, 1.4.68, 1.4.69, 1.4.100 загальною площею 251,9 кв. м на 1-му поверсі терміналу D та частину приміщення №4.2.59 загальною площею 69,7 кв. м на 4-му поверсі терміналу D (далі - майно); майно знаходиться на балансі ДП «МА «Бориспіль» (далі - балансоутримувач) та розміщене за адресою: 08307, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30.09.2019 і становить за незалежною оцінкою 24 399 000,00 грн без врахування ПДВ;

- термін дії договору продовжено на 1 рік до 29.10.2020 включно відповідно до наказу Фонду державного майна України від 04.11.2019 №1075 «Про деякі питання продовження договорів оренди на новий строк».

20.11.2020 за актом приймання-передачі орендар, за погодження орендодавця, повернув балансоутримувачу з користування майно: частину приміщення №4.2.59 загальною площею 69,7 кв. м на 4-му поверсі терміналу D.

Згідно з рахунком-фактурою №76/1489 від 31.08.2020 за серпень 2020 року виставлено до сплати загалом за всі приміщення (два об`єкти оренди) 310 488,60 грн та 62 097,72 грн ПДВ, з яких позивач обраховує до сплати відповідачу 30% від 310 488,60 грн, що разом з усією сумою ПДВ загалом склало 155 244,30 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №76/1733 від 30.09.2020 за вересень 2020 року виставлено до сплати загалом за всі приміщення (два об`єкти оренди) 312 041,04 грн та 62 408,21 грн ПДВ, з яких позивач обраховує до сплати відповідачу 30% від 312 041,04 грн, що разом з усією сумою ПДВ загалом склало 156 020,52 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №76/1922 від 31.10.2020 за жовтень 2020 року виставлено до сплати загалом за всі приміщення (два об`єкти оренди) 315 161,45 грн та 63 032,29 грн ПДВ, з яких позивач обраховує до сплати відповідачу 30% від 315 161,45 грн, що разом з усією сумою ПДВ загалом склало 157 580,72 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №76/2098 від 30.11.2020 за листопад 2020 року виставлено до сплати загалом за всі приміщення (два об`єкти оренди) 319 258,55 грн та 63 851,71 грн ПДВ, з яких позивач обраховує до сплати відповідачу 30% від 319 258,55 грн, що разом з усією сумою ПДВ загалом склало 159 629,27 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №76/2300 від 31.12.2020 проведено коригування рахунку за листопад 2020 року в частині 10 днів оренди приміщення №4.2.59 загальною площею 69,7 кв. м та виставлено до сплати на користь позивача від`ємну суму -27 677,02 грн разом з ПДВ.

Згідно з рахунком-фактурою №76/2348 від 31.12.2020 за грудень 2020 року виставлено до сплати за приміщення №№1.4.29, 1.4.50, 1.4.68, 1.4.69, 1.4.100 (один об`єкт оренди) 252 316,60 грн та 50 463,32 грн ПДВ, з яких позивач обраховує до сплати відповідачу 30% від 252 316,60 грн, що разом з усією сумою ПДВ загалом склало 126 158,30 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №76/267 від 31.01.2021 за січень 2021 року виставлено до сплати за приміщення №№1.4.29, 1.4.50, 1.4.68, 1.4.69, 1.4.100 (один об`єкт оренди) 255 596,72 грн та 51 119,34 грн ПДВ, з яких позивач обраховує до сплати відповідачу 30% від 255 596,72грн, що разом з усією сумою ПДВ загалом склало 127 798,36 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №76/517 від 28.02.2021 за лютий 2021 року виставлено до сплати за приміщення №№1.4.29, 1.4.50, 1.4.68, 1.4.69, 1.4.100 (один об`єкт оренди) 258 152,69 грн та 51 630,54 грн ПДВ, з яких позивач обраховує до сплати відповідачу 30% від 258 152,69 грн, що разом з усією сумою ПДВ загалом склало 129 076,35 грн.

Згідно з рахунком-фактурою №76/830 від 31.03.2021 за березень 2021 року виставлено до сплати за приміщення №№1.4.29, 1.4.50, 1.4.68, 1.4.69, 1.4.100 (один об`єкт оренди) 262 541,28 грн та 52 508,26 грн ПДВ, з яких позивач обраховує до сплати відповідачу 30% від 262 541,28 грн, що разом з усією сумою ПДВ загалом склало 131 270,64 грн.

Звертаючись з позовом у цій справі, позивач зазначає, що рахунки-фактури та відповідно оформлені акти приймання-здачі виконаних послуг за договором отримано відповідачем згідно з реєстрами виданих/отриманих оригіналів документів, на підтвердження чого надає відповідні докази. Оскільки відповідач вказані вище рахунки в частині 30% орендної плати загалом на суму 1 131 246,37 грн не сплатив, ДП «МА «Бориспіль» просить стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» 1 131 246,37 грн основного боргу.

На підтвердження неоплати відповідачем рахунків позивач надав (в копіях) звіт по проводках за серпень 2020 року - лютий 2021 року та банківську виписку по рахунку.

ПАТ «Авакомпанія «МАУ» у відзиві на позовну заяву просило позовні вимоги задовольнити частково та зменшити суму основного боргу на 50% і встановити його у розмірі 579 802,50 грн.

Відповідач зазначив, що є транспортним підприємством з перевезення пасажирів (згідно з ліцензією серії АГ №505921 від 27.06.2012 та сертифіката АО №000553 від 14.10.2019), а майно було передано за договором у користування саме з метою здійснення діяльності з авіаційних пасажирських перевезень.

У зв`язку з введенням з 12.03.2020 по всій території України карантинних обмежень внаслідок поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 у вказаний період стосовно суб`єктів господарювання діяли заборони та обмеження, а кількість польотів повітряних суден значно скоротилась, а тому орендовані приміщення не могли використовуватись у повному обсязі через обмеженість та заборону виконання польотів.

ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» зверталось до орендодавця з листами №01.3.1/10-52 від 20.03.2020, №01.3.1.-10/120 від 13.10.2020 щодо перерахунку орендної плати, відповіді на які не отримав, в той час як позивач не є стороною договору, а тому не забезпечує нарахування орендної плати.

Листом №50.02.02-1510 від 05.04.2021 орендодавець повідомив орендаря та балансоутримувача про необхідність застосування вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину» №611 від 15.07.2020 (далі - Постанова №611) та нарахування орендної плати у розмірі 50% від загальної суми орендного платежу.

За таких підстав, посилаючись на постанову № 611, згідно з якою орендна плата має нараховуватись у розмірі 50% від нарахованої за договором орендної плати, ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» вважає, що має право на зменшення орендної плати.

Відповідач надав власний розрахунок орендної плати за заявлені місяці, згідно з яким до сплати позивачу підлягало 499 987,87 грн.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Об`єктом оренди можуть бути, зокрема, державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 3, 5 ст. 762, ст. 629 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Договір є обов`язковим для виконання.

Під час розгляду даної справи сторони спору не заперечили обставин продовження правовідносин за договором оренди як між його сторонами, так і баласоутримувачем протягом заявленого періоду - серпень-грудень 2020 року, січень-березень 2021 року.

З огляду на вказане вище, суд дійшов висновку, що підписання договору оренди відповідачем та користування ним в серпні-грудні 2020 року, січні-березні 2021 року орендованим майном в силу законодавчих приписів і договірних положень, зокрема пункту 3.6 договору оренди, породжує для відповідача обов`язок зі сплати позивачу як балансоутримувачу 30% орендної плати, з урахуванням повної суми ПДВ, у передбачені договором строки, а саме до 15-го числа включно кожного із вказаних вище місяців.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Суд першої інстанції дійшов висновку, і цей висновок не оскаржується в апеляційному порядку, що арифметично правильна сума орендної плати за період користування відповідачем держаним нерухомим майном у серпні-грудні 2020 року, січні-березні 2021 року загалом складає 565 622,56 грн, а тому, враховуючи відсутність проведених відповідачем оплат, арифметично правильна сума боргу складає 565 622,56 грн.

Оскільки станом на день прийняття місцевим господарським судом рішення відповідач орендну плату позивачу не сплатив, виходячи з арифметично правильного розміру боргу стягненню з відповідача підлягають 565 622,56 грн.

ДП «МА «Бориспіль» заявило до стягнення з ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» 3% річних, інфляційні нарахування, пеню на підставі п. 3.7 договору та штраф на підставі п. 3.8 договору.

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що до стягнення з ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» на користь ДП «МА «Бориспіль» підлягають 6 844,03 грн 3% річних, 30 704,77 грн інфляційних втрат та 9 599,77 грн пені; у задоволенні вимог про стягнення штрафу відмовлено.

ДП «МА «Бориспіль» не погодилось з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення штрафу, у зв`язку з чим подало апеляційну скаргу.

Апеляційний господарський суд щодо вимог про стягнення штрафу на підставі п. 3.8 договору зазначає таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 ЦК України).

Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Сторони у п. 3.7 договору оренди погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з п. 3.8 Договору у разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

Обставини прострочення виконання ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» зобов`язання за договором оренди в частині своєчасної сплати платежів за цим договором, в т.ч. прострочення орендарем сплати орендних платежів у строк понад 3 місяця, встановлено під час розгляду цієї справи місцевим господарським судом і ці обставини не оспорюються сторонами спору в апеляційному порядку.

Апеляційний господарський суд не погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення з ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» штрафу на підставі п. 3.8 договору оренди та вважає, що цей штраф, так само як і передбачена п. 3.7 договору пеня, є видами неустойки, погодженими у договорі оренди.

У п. 3.8 договору оренди сторони використали конструкцію «якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф…». Таке формулювання свідчить, що цим пунктом сторони узгодили додатковий до пені вид неустойки - штраф, визначили умову його застосування - прострочення виконання зобов`язання більш як на три місяці, встановили ставку його нарахування - 21% від суми заборгованості.

Колегія суддів з огляду на доводи відзиву відзначає, що у договорі оренди сторони визначили двох отримувачів платежів - орендодавця (РВ ФДМУ) та балансоутримувача (ДП «МА «Бориспіль»). Підписавши договір оренди, ПАТ «Авіакомпанія «МАУ» погодила такі умови договору, в т.ч. щодо визначеного у п. 3.6 порядку здійснення платежів.

Пункт 3.8 договору дійсно не встановлює окремого механізму сплати (розподілу у відсотковому співвідношенні) штрафу.

Разом з тим, зважаючи на те, що штраф - один з видів неустойки, на нього розповсюджуються правила п. п. 3.6, 3.7 договору оренди, котрі апеляційний суд розцінює як загальні для розподілу будь-яких платежів за договором, що є цілком логічним.

Отже, колегія суддів вважає, що нарахування неустойки у вигляді штрафу передбачене п. 3.8 договору оренди і, враховуючи загальні умови розподілу між орендодавцем та балансоутримувачем орендної плати, така штрафна санкція також підлягає розподілу пропорційно між орендодавцем та балансоутримувачем. Таким чином, у балансоутримувача наявне право на нарахування та стягнення на його користь штрафу за невиконання відповідного зобов`язання відповідачем відповідно до договору оренди з урахуванням пропорційного розподілу.

При цьому колегія суддів враховує і позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 09.12.2022 у справі № 911/354/21 (п. 55 постанови) за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ТОВ «Рапекс1» - орендаря, котрий уклав договір оренди з РВ ФДМУ на таких самих умовах, як і ті, що досліджувались у справі № 911/1133/21.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині має бути скасовано з прийняттям нового судового рішення про задоволення вимог про стягнення штрафу частково.

Судові витрати.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача. При цьому апеляційний суд вважає за доцільне перерахувати судовий збір за подання позовної заяви, який належав до сплати в суді першої інстанції, виходячи з усієї суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2022 у справі №911/1133/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2022 у справі №911/1133/21 скасувати в частині відмови у задоволенні вимог Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» штрафу.

3. Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (вул. Лисенка, 4, м. Київ, 01030, ідентифікаційний код 14348681) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) 118 780,74 грн штрафу та 11289,03 грн судового збору.

4. В решті рішення Господарського суду Київської області від 17.01.2022 у справі №911/1133/21 залишити без змін.

5. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на відповідача.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (вул. Лисенка, 4, м. Київ, 01030, ідентифікаційний код 14348681) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) 3 405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідні накази.

8. Справу №910/1235/22 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.04.2023.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова