РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.04.2023Справа № 910/11390/22

За позовом Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій;

до Українського державного науково-дослідного та проектного інституту "УКРНДІПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ";

про розірвання договору.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Рябий І.П.

Представники:

Від позивача: Білявенко О.В., адвокат, ордер серії АІ № 1292030 від 19.10.2022;

Від відповідача: Леськов В.П., адвокат, ордер серії АА № 1248728 від 04.11.2022.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київський науково-методичний центр по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом, в якому просить розірвати договір від 17.11.2020 № 454-СІБД, укладений між ним та Українським державним науково-дослідним та проектним інститутом "УКРНДІПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ" щодо закупівлі послуг у сфері містобудування код СРУ за ДК 021:2015-71410000-5 (розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони комплексів пам`яток садово-паркового мистецтва м. Києва").

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 позовну заяву Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій залишено без руху та встановлено позивачу спосіб і строк для усунення недоліків позовної заяви.

11.11.2022 на адресу суд від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 31.10.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/11390/22, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.12.2022.

До господарського суду 30.11.2023 від Українського державного науково-дослідного та проектного інституту "УКРНДІПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

20.12.2023 від Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії надійшло клопотання про зупинення провадження.

До суду 17.01.2023 від Українського державного науково-дослідного та проектного інституту "УКРНДІПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ" надійшло клопотання про об`єднання справи № 910/11390/22 та справи № 910/14283/21 в одне провадження.

Від Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій 17.01.2023 надійшла відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 17.01.2023 представник позивача відкликав клопотання про зупинення провадження, у зв`язку з чим воно судом не розглядалося.

Також у підготовчому засіданні 17.01.2023 судом розглядалося клопотання відповідача про об`єднання справ в одне провадження.

Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ (ч. 3 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, об`єднання справ є правом суду, реалізація якого залежить, у тому числі, від того, чи не буде це об`єднання перешкоджати з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін, та чи не ускладнить воно вирішенню спору.

Враховуючи наведене, судом, не виходячи до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання про об`єднання справ в одне провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/11390/22 до судового розгляду по суті на 21.02.2023.

Під час розгляду спору по суті у судовому засіданні 11.04.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.04.2023 проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

11.04.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.11.2020 між Київським науково-методичним центром по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій (далі також - позивач, замовник) та Українським державним науково-дослідним та проектним інститутом "УКРНДІПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ" укладено договір № 454-СІБД закупівлі послуг у сфері містобудування ДК 021:2015 - 71410000-5 (Розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони комплексів пам`яток садово-паркового мистецтва м. Києва") (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, виконавець зобов`язується надати послуги у сфері містобудування ДК 021:2015 -71410000-5 (Розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони пам`яток садово-паркового мистецтва м. Києва"), а замовник - прийняти та оплатити такі послуги (далі - послуги).

Згідно з п. 3.1. договору, виконавець надає замовнику послугу поетапно відповідно до Календарного графіку надання послуг (додаток № 4 до договору) та надає акт здачі-приймання наданих послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів після кожного етапу згідно Календарного графіку надання послуг.

Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання акту здачі-приймання послуг перевіряє відповідність обсягу та якості наданих послуг вимогам поговору, за результатами перевірки підписує та спрямовує виконавцю акт здачі-приймання наданих послуг або мотивовану відмову від приймання послуг. (п. 3.2. договору).

Як встановлено п. 3.3. договору, у разі виявлення замовником під час приймання наданих послуг недоліків, сторонами складається акт, у якому фіксується перелік недоліків наданих послуг та строки для їх усунення виконавцем.

У п. 3.4. договору сторони передбачили, що виконавець усуває недоліки власними силами та за рахунок власних коштів у строки, зазначені замовником.

За змістом п. 5.1. договору, послуги, виконувані за договором, повинні відповідати вимогам, встановленим договором. Послуги, що не відповідають вимогам договору, вважаються не виконаними та замовник може відмовитися від їх оплати.

Відповідно до п. 9.1. договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2020 року, але в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно з п. 10.9. договору, одностороння відмова від виконання сторонами своїх зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених цим договором та законодавством України.

Позивач зазначає, що відповідачем у встановлені календарні строки, а саме: І етап - в строк до 20 листопада 2020 року, II та III етапи - в строк до 15 грудня 2020 року, не надано в повному обсязі необхідну науково-проектну документацію.

Також позивач вказує, що ним 30.12.2020 від виконавця отримано науково-технічну документацію, однак вона подана тільки в паперовому вигляді без додавання цього проекту на електронному носії, що суперечить вимогам Закону України "Про охорону культурної спадщини" та ДСТУ Б Б.2.2-10:2016 "Склад та зміст науково-проектної документації щодо визначення меж і режимів використання зон охорони пам`яток архітектури і містобудування".

В свою чергу, 31.12.2020 виконавцем надано замовнику науково-технічну документацію на електронному носії.

Враховуючи наведене, позивач прийшов до висновку, що відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони комплексів пам`яток садово-паркового мистецтва м. Києва" не виконано, у зв`язку з чим і просить господарський суд вказаний договір розірвати.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог вказує, що позивачем було порушено строки укладення договору з переможцем торгів, надання вихідних даних та безпідставно скорочені строки виконання робіт.

Відповідач зазначає, що позивач безпідставно ухилився від прийняття робіт та їх оплати, при цьому не навів жодних зауважень до врученої йому 30.12.2020 та 31.12.2020 доопрацьованої науково-проектної документації.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно із ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 454-СІБД від 17.11.2020, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 887 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. до договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

03.08.2020 Київським науково-методичним центром по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій оголошено про проведення державної закупівлі а саме: послуги у сфері містобудування ДК 021:2015 -71410000-5 (Розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони пам`яток культурної спадщини м. Києва") за кошти місцевого бюджету в розмірі 1 246 865,47 грн.

Протоколом №65 засідання тендерного комітету позивача від 04.09.2020 переможцем тендеру визнано Підприємство об`єднання громадян "Інститут культурної спадщини" Всеукраїнської ради з охорони культурної спадщини України.

Рішенням Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 01.10.2020 № 18496-р/пк-пз зобов`язано позивача скасувати рішення про відхилення тендерної пропозиції УКРНДІПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ та рішення про визнання Підприємства об`єднання громадян "Інститут культурної спадщини" Всеукраїнської ради з охорони культурної спадщини України переможцем закупівлі - ДК 021:2015-71410000-5 - Послуги у сфері містобудування, оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за UA-2020-08-03-005441-с.

Згідно з ч. 22 ст. 18 Закону України "Про публічні закупівлі", рішення органу оскарження набирають чинності з дня їх прийняття та є обов`язковими для виконання замовниками, особами, яких вони стосуються. Якщо рішення органу оскарження, прийняте за результатами розгляду органу оскарження, не було оскаржене до суду, таке рішення має бути виконано не пізніше 30 днів з дня його прийняття органом оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про публічні закупівлі", рішення про намір укласти договір про закупівлю приймається замовником у день визначення учасника переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі. Протягом одного дня з дати ухвалення такого рішення замовник оприлюднює в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

29.10.2020 позивач оприлюднив повідомлення про намір укласти договір про закупівлю UA-2020-08-03-005441-c.

За змістом ч. 6 ст. 33 Закону України "Про публічні закупівлі", замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем процедури закупівлі, протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі. У випадку обґрунтованої необхідності строк для укладання договору може бути продовжений до 60 днів.

17.11.2020 між сторонами було укладено договір № 454-СІБД закупівлі послуг у сфері містобудування ДК 021:2015 - 71410000-5 (Розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони комплексів пам`яток садово-паркового мистецтва м. Києва").

Розділом 6 договору передбачено, що зміст та терміни надання послуг визначаються Календарним графіком надання послуг (додаток № 4 до договору). У випадку затримки бюджетного фінансування строк надання послуг може бути подовжений на строк відповідної затримки. Місце надання послуг: 04070, м. Київ, вул. Спаська, 12.

Відповідно до Календарного графіку надання послуг (додаток № 4 до договору) надання послуг поділено на три етапи. До першого етапу віднесено наступні послуги:

- узагальнення та впорядкування наданих у вхідній інформації/документації матеріалів (з дати підписання договору по 30.11.2020);

- детальний аналіз історичних, іконографічних і картографічних матеріалів щодо розвитку планувальної структури та ролі пам`ятки у довкіллі (з дати підписання договору по 30.11.2020);

- натурні дослідження території; аналіз природної основи території щодо визначення особливостей рельєфу, гідрографії, видів рослинності; історико-містобудівний аналіз щодо визначення історичного розвитку планування і забудови; натурні дослідження середовища щодо визначення просторової побудови, поверховості забудови, її стильових ознак, кольорового вирішення, впорядження, дисгармонійних будівель та споруд; аналіз об`єктів культурної спадщини та існуючої забудови, розташованих на території пам`яток; аналіз видового розкриття пам`ятки; визначення композиційної ролі пам`ятки (з дати підписання договору по 30.11.2020);

- фотофіксація об`єктів культурної спадщини, історичної забудови, панорам (з дати підписання договору по 20.11.2020);

- впорядкування фотоматеріалу (з дати підписання договору по 30.11.2020).

До другого етапу входили наступні послуги:

- уточнення меж пам`ятки; визначення режимів використання пам`ятки; визначення меж та режимів використання зон охорони пам`ятки (з дати підписання договору по 15.12.2020);

- складання пояснювальних записок, опису архітектурного вигляду пам`яток (з дати підписання договору по 15.12.2020).

До третього етапу входила участь у процедурі розгляду та погодження науково-проектної документації уповноваженими органами державної влади та місцевого самоврядування у встановленому законодавством порядку (з дати підписання договору по грудень 2020 року).

Відповідно до ст. 850 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. У разі невиконання замовником цього обов`язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи. Якщо виконання роботи за договором підряду стало неможливим внаслідок дій або недогляду замовника, підрядник має право на сплату йому встановленої ціни з урахуванням плати за виконану частину роботи, за вирахуванням сум, які підрядник одержав або міг одержати у зв`язку з невиконанням замовником договору.

Згідно з ч. 1 ст. 888 Цивільного кодексу України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації.

Як вбачається з п. 4 додатку № 1 до договору, замовник має надати підряднику наступні вихідні дані і матеріали: цифрова картографічна основа (М 1:2000) в місцевій системі координат (що має зв`язок з Державною геодезичною референційною системою координат УСК-2000) на паперовому та електронному носіях, актуальність якої на рік розроблення науково-проектної документації засвідчена виконавцем зйомки на паперовому носії; перелік нерухомих об`єктів культурної спадини; відомості щодо територій, які мають статус земель історико-культурного призначення; матеріали затверджених раніше історико-архітектурних опорних планів з визначеними межами історичних ареалів та зон охорони пам`яток культурної спадщини (за наявності); матеріали інших наукова-дослідних, науково-проектних робіт пов`язаних з охороною культурної спадщини та збереженням традиційного характеру середовища (за наявності); облікова документація на об`єкти (пам`ятки) культурної спадщини (за наявності).

Однак при укладенні договору вихідні дані і матеріали, визначені п. 4 додатку № 1 до договору, замовником не були надані підряднику.

Відповідач звернувся до позивача з листом № 215/А від 19.11.2020, в якому просив останнього терміново надати вихідні дані і матеріали визначені п. 4 додатку № 1 до договору.

Листом від 23.11.2020 позивачем надано відповідачеві в електронному вигляді: цифрову картографічну основу у масштабі 1:2000 в місцевій системі координат (що має зв`язок з Державною геодезичною преференційною системою координат УСК-2000); інформацію з бази даних міського земельного кадастру; облікову документацію на об`єкти культурної спадщини (наявну).

Однак, як вбачається з вказаного листа позивача, ним не надано цифрову картографічна основа (М 1:2000) в місцевій системі координат (що має зв`язок з Державною геодезичною референційною системою координат УСК-2000) на паперовому носії, актуальність якої на рік розроблення науково-проектної документації засвідчена виконавцем зйомки на паперовому носії, а також планшети картографічної основи з файлами прив`язки без яких відповідач не міг виконувати графічну частину науково-проектної документації.

За змістом ч. 1 ст. 851 Цивільного кодексу України, підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.

Як зазначає відповідач та не заперечує позивач, замовник передав підряднику всі вихідні дані і матеріали, визначені п. 4 додатку № 1 до договору, лише 27.11.2020.

Суд зазначає, що аналіз ч. 1 ст. 530 та ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що підрядник (виконавець) зобов`язаний виконати роботи за замовленням замовника у строк (термін), встановлений у договорі підряду на проведення проектних робіт з урахуванням строків (термінів) виконання окремих етапів робіт, що погоджуються сторонами в договорі підряду. Для такого різновиду підрядних правовідносин, як виконання робіт на проектні роботи, законодавцем у ч. 1 ст. 888 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок замовника передати підрядникові завдання на проектування, а також вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Зазначений обов`язок замовника зумовлений обов`язком підрядника додержуватися вимог, що міститися у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, з правом відступу від них лише за згодою замовника (частина 2 статті 888 Цивільного кодексу України). Отже, невиконання замовником проектних робіт обов`язку щодо надання виконавцю вихідних даних на проектування (ч. 1 ст. 888 Цивільного кодексу України) зумовлює об`єктивну неможливість виконавця розпочати виконання робіт на користь замовника та, відповідно, затягування строків виконання договірних зобов`язань.

Схожий за змістом висновок викладений у поставові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 910/2932/19.

У постанові від 12.12.2018 у справі № 902/1107/15 Верховний Суд зазначив, що враховуючи приписи ч. 2 ст. 888 Цивільного кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 890 Цивільного кодексу України, якими визначено саме обов`язки підрядника, підрядник зобов`язаний виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проектування та згідно з договором. Наведені норми цивільного законодавства в сукупності з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 850, ст. 851 Цивільного кодексу України дають підстави для висновку, що підрядник не має права виконувати певний перелік робіт без наданих замовником вихідних даних, а обсяг його прав передбачає, зокрема, право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, та, як наслідок, вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи.

Відповідач листом № 220/ПВВ від 04.12.2020 направлено позивачеві акт здачі-приймання наданих послуг № 565/СІБД в двох примірниках та виконавчий кошторис № 1, який був додатком до вказаного акту.

Як зазначалося судом вище, за умовами п. 3.2. договору, замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання акту здачі-приймання послуг перевіряє відповідність обсягу та якості наданих послуг вимогам поговору, за результатами перевірки підписує та спрямовує виконавцю акт здачі-приймання наданих послуг або мотивовану відмову від приймання послуг.

У п. 3.3. договору встановлено, що у разі виявлення замовником під час приймання наданих послуг недоліків, сторонами складається акт, у якому фіксується перелік недоліків наданих послуг та строки для їх усунення виконавцем.

Однак, позивач, листом № 066/1-697 від 07.12.2020, просив виконавця надати замовнику весь обсяг матеріалів, І етапу згідно Календарного графіку надання послуг, для перевірки якості наданих послуг вимогам договору, після цього буде підписаний акт № 565/СТБД здачі-приймання наданих послуг за договором №454-СПБД від 17.11.2020 та спрямований виконавцю.

Тобто, позивач, у встановлений договором строк та порядок, акт № 565/СІБД не підписав та не ініціював складення акту, в якому був би встановлений перелік недоліків наданих послуг та строки для їх усунення виконавцем.

Листом № 228/А від 15.12.2020 виконавець повідомив замовнику, що переслав на погоджену електронну адресу розроблену науково-проектну документацію у період з 11 по 15 грудня 2020 року для ознайомлення та винесення на розгляд науково-методичної ради.

23.12.2020 на адресу виконавця замовником направлений лист № 066/1-726 про необхідність надання замовнику оформленої науково-проектної документації (текстові та графічні матеріали) в паперовому вигляді та електронних носіях у кількості чотирьох примірників, відповідно до вимог чинного законодавства - Закону України "Про охорону культурної спадщини", ДСТУ Б Б.2.2-10:2016 "Склад та зміст науково-проектної документації щодо визначення меж і режимів використання зон охорони пам`яток архітектури і містобудування", інших чинних нормативних документів.

30.12.2020 листом №066/1-740 на адресу виконавця направлений протокол №7 від 23.12.2020 засідання Науково-методичної ради при Центрі про необхідність доопрацювання науково-проектної документації з врахуванням зауважень та рекомендацій.

Протокол №7 від 23.12.2020 засідання Науково-методичної ради виконавцем отриманий 30.12.2020.

В свою чергу, 30.12.2020 замовником отримано науково-технічну документацію (накладна №1 від 30.12.2020, вих. № 066/1/1913), щодо наступних об`єктів: 1. парк «Березовий гай» 1918р. Вишгородська вул., 19 у місті Києві (4 примірника); 2. Парк по вулиці Кобзарській (4 примірника); 3. «Міський Сад», 1710 р. вул. Михайла Грушевського (4 примірника); 4. «Хрещатий парк», м. Київ, Європейська площа (4 примірника); 5. «Парк Слава», 1958 р. вул. Лаврська, 1 (4 примірника); 6. «Парк Київського політехнічного інституту» 1899-1901 р., проспект Перемоги, 37 (4 примірника); 7. «Парк ім. О.С. Пушкіна», 1902 р., проспект Перемоги, 40 (4 примірника).

31.12.2020 замовником отримано науково-технічну документацію (на електронному носії, один CD - диск, 302 МБ даних) (накладна №2 від 30.12.2020, вих. № 066/1/1914 від 31.12.2020), щодо наступних об`єктів: 1. парк «Березовий гай» 1918р. Вишгородська вул. 19 у місті Києві; 2. Парк по вулиці Кобзарській; 3. «Міський Сад». 1710 р. вул. Михайла Грушевського; 4. «Хрещатий парк», м. Київ, Європейська площа; 5. «Парк Слава», 1958 р. вул. Лаврська, 1; 6. «Парк Київського політехнічного інституту» 1899-1901 р., проспект перемоги, 37; 7. «Парк ім. О.С. Пушкіна», 1902 р., проспект Перемоги, 40.

Однак, позивач листом № 066/1-18 від 11.01.2021 повернув відповідачеві вищевказану науково-технічну документацію та акт виконаних робіт та зазначив, що умови договору виконавцем не виконані, послуги не надані, а перевірити подану відповідачем 30.12.2020 та 31.12.2020 науково-технічну документацію неможливо, у зв`язку з закінченням дії договору.

Також позивач у вказаному листі наголосив, що дія договору закінчилася 31.12.2020, а фінансування на 2021 рік послуг на розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони комплексів пам`яток садово-паркового мистецтва м. Києва" не передбачено.

Суд повторно звертає увагу позивача, що у п. 3.3. договору встановлено, що у разі виявлення замовником під час приймання наданих послуг недоліків, сторонами складається акт, у якому фіксується перелік недоліків наданих послуг та строки для їх усунення виконавцем.

Однак акту, в якому був б зафіксований перелік недоліків наданих послуг та вказаний строк для їх усунення виконавцем, позивачем не надано.

Тобто документально та у спосіб встановлений законодавством України та договором позивачем не доведено, що відповідачем вказані послуги не надані, а роботи не виконані.

Більш того, як наведено судом вище, матеріалами справи підтверджується протилежне.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частина 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України також зазначає, що договір може бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. (ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-75цс13.

Таким чином, чинне законодавство визначає, що підставою для розірвання договору у судовому порядку може бути доведений належними та допустимими доказами факт невиконання стороною зобов`язань за договором.

Однак, як було вище встановлено судом, виконавцем було виконано своє зобов`язання щодо розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони комплексів пам`яток садово-паркового мистецтва м. Києва" у строк дії договору, а саме до 31.12.2020.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 220 Господарського кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Крім того, статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу, що сторони при укладенні спірного договору були вільні у виборі контрагентів та визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши його, а тому всі умови спірного договору з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами.

Тож, позивачем належними та допустимими доказами не доведено невиконання відповідачем зобов`язань з розроблення науково-проектної документації "Межі та режими використання зон охорони комплексів пам`яток садово-паркового мистецтва м. Києва", що значною мірою могло би позбавити Київський науково-методичний центр по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій того, на що він розраховував при укладенні договору, як підставу для розірвання договору.

Суд також зазначає, що в матеріалах справи наявний висновок судового експерта № 21224 від 10.09.2021 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складений судовим експертом Лісниченком Сергієм Васильовичем та експертне дослідження № 02/08 від 02.08.2021.

За змістом ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Однак, висновок судового експерта № 21224 від 10.09.2021 та експертне дослідження № 02/08 від 02.08.2021 не можуть бути прийняті до розгляду судом, оскільки експертне дослідження складено з метою дослідження у вузькоспеціалізованій галузі першого - третього питань, які були поставленні на розгляд судовому експерту Лісниченку С. В., яким було складено висновок судового експерта № 21224 від 10.09.2021 для подання до суду в межах розгляду справи № 910/14283/21.

Також суд зазначає, що, враховуючи матеріали справи та предмет позову, подання будь-яких висновків експертизи не є необхідним.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (Seryavin others vs. Ukraine) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" № 37801/97 від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" №49684/99 від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як законодавчо необґрунтовані та безпідставні.

Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.05.2023.

Суддя О.В. Мандриченко