У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

28 квітня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/597/23
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Фесюри М.В., у порядку наказного провадження розглянув матеріали заяви від 26.04.23 б/н

Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика,

бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ,

e-mail: , e-mail: ,

до фізичної особи підприємця Семиліт Миколи Олександровича,

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про видачу судового наказу про стягнення 25 162,98 грн заборгованості, в тому числі 18 897 грн по тілу кредиту та 6265,98 грн по процентах за Договором №344029-КС-004 про надання кредиту від 04.02.22.

ВСТАНОВИВ:

27.04.23, надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика (далі - ТОВ Бізнес Позика) про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи підприємця Семиліт Миколи Олександровича 25162,98 грн, з них: 18897,00 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 6265,98 грн прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом. Мотивуючи заявлені вимоги заявник посилається на порушення боржником зобов`язань за Договором №344029-КС-004 про надання кредиту від 04.02.22.

Розглянувши подану ТОВ Бізнес Позика заяву (з доданими документами), суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в видачі судового наказу, з урахуванням наступного.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні визначені Господарським процесуальним кодексом (далі - ГПК України).

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовані положеннями розділу ІІ ГПК України.

Частиною 1 статті 147 ГПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, яке видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути виданий тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2023 268400 грн).

Виходячи із загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження в господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

За частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язкові вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені в статті 150 ГПК України, відповідно до пунктів 4 та 5 частини 2 якої в заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені вимоги заявника та обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує вимоги.

За п.4 частини 3 статті 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Доказами в справі, відповідно до частин 1 та 2 статті 73 ГПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ГПК України).

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Виходячи зі змісту наведених норм, при зверненні до господарського суду із заявою про видачу судового наказу заявником мають бути надані до суду належні, допустимі, достовірні та вірогідні докази на підтвердження правомірності заявлених ним вимог та обставин, на яких такі вимоги ґрунтуються.

Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути виданий тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що ТОВ Бізнес Позика пред`являє вимоги до ФОП Семиліт Миколи Олександровича про стягнення 25162,98 грн заборгованості за кредитним договором.

Заявник, обґрунтовуючи вимоги зазначає, що 04.02.22, між ним та ФОП Семиліт М.О., укладений Договір №344029-КС-004 про надання кредиту, в електронній формі, в порядку передбаченому статтею 12 Закону України Про електронну комерцію, шляхом обміну сторонами електронними повідомленнями (направлення фінансовою установою оферти та її акцепт позичальником), шляхом направлення через ІТС одноразового ідентифікатора G-7234, на номер телефону НОМЕР_2 , вказаного позичальником в заявці електронного повідомлення смс-повідомлення.

Заявник зазначив, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав ФОП Семиліт М.О. грошові кошти в 21000 грн, шляхом перерахування цих коштів на банківську карту № НОМЕР_3 , що вказана позичальником в анкеті, в його особистому кабінеті, про що до матеріалів заяви надано квитанцію платіжної системи про перерахунок від 04.02.22.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису, відповідно до Закону України Про електронні довірчі послуги. Законом може бути передбачений інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

За висновком суду, заявником не додані до матеріалів заяви допустимі докази, зокрема електронні та/або їх паперові копії, які б підтверджували укладення сторонами кредитного договору шляхом обміну електронними повідомленнями, відправки фінансовою установою одноразового ідентифікатора (коду), підтвердження позичальником номеру свого телефону та введення ним одноразового ідентифікатора (коду), що свідчило б про акцепт ним оферти фінансової установи.

Пояснення заявника щодо способу та порядку підписання договору (алгоритму дій) не є тотожним фізичному (технічному) підписанню цього правочину в електронній формі, оскільки не ґрунтується на жодних доказах, доданих до заяви про видачу судового наказу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заявник не довів належними та допустимими доказами, що стороною Договору №344029-КС-004 про надання кредиту від 04.02.22 та отримувачем грошових коштів є саме ФОП Семиліт Микола Олександрович, а відтак і наявність та безспірність грошової заборгованості саме у цієї особи.

Також, суд звертає увагу на відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що кошти в загальному розмірі 21000 грн перераховані фінансовою установою саме на картку та рахунок, що належить ФОП Семиліт М.О.

За приписами частини 2 статті 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову в видачі судового наказу.

Як установлено судом, заява ТОВ Бізнес Позика про видачу судового наказу не відповідає вимогам, установленим до її змісту, оскільки в порушення вимог п.5 частини 2 та п.4 частини 3 статті 150 ГПК України заявник не подав повного переліку доказів, на яких ґрунтуються його вимоги; не надав документів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з п.1 частини 1 статті 152 ГПК України суддя відмовляє в видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до статті 153 ГПК України, відмова в видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8 та 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до частини 2 статті 151 ГПК України, в разі відмови в видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника в порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 12, 147, 148, 150 - 154, 233 - 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика () в видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи підприємця Семиліт Миколи Олександровича (РНОКПП НОМЕР_1 ) 25 162,98 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку статті 256 ГПК України.

Ухвала складена та підписана 28.04.23.

Суддя М.В. Фесюра

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/