ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

"28" квітня 2023 р. Cправа № 902/575/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни, розглянувши заяву № б/н від 25.04.2023 (вх. № 01-48/24/23 від 26.04.2023) ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача 1 - Вінницької міської ради (21050, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Соборна, будинок 59, ідентифікаційний код юридичної особи 25512617)

до відповідача 2 - Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вулиця Володимирська, будинок 91, ідентифікаційний код юридичної особи 43316784)

Особи, які можуть отримати статус третіх осіб:

Комунальне некомерційне підприємство "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2" (21001, місто Вінниця, проспект Коцюбинського, будинок 50, ідентифікаційний код юридичної особи 05484451),

Національна професійна спілка "Прометей" (04111, місто Київ, вул. Щербаківського Данила, будинок 60, ідентифікаційний код юридичної особи 43998344)

про визнання протиправним та скасування рішення про реорганізацію юридичної особи, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Вінницької області 26.04.2023 року надійшла позовна заява № б/н від 25.04.2023 (вх. № 569/23 від 26.04.2023) ОСОБА_1 до Вінницької міської ради та до Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької міської ради від 30 вересня 2022 року № 1208 "Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2";

- визнати протиправним та зобов`язати Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) скасувати в Єдиному державному реєстрі запис 007016480 про зміну відомостей про юридичну особу - Комунальне некомерційне підприємство "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2", а саме: 05.10.2022 - в стані припинення, внесення рішення засновників щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2023 року справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Разом із позовною заявою позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву № б/н від 25.04.2023 (вх. № 01-48/24/23 від 26.04.2023) про вжиття заходів забезпечення позову, у якій заявник просить:

- зупинити дію рішення Вінницької міської ради 25 сесії 8 скликання №1208 від 30 вересня 2022 "Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2";

- заборонити Вінницькій міській раді вчиняти будь-які дії щодо Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2";

- заборонити Вінницькій міській раді та всім державним реєстраторам суб`єктів державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, включаючи державних реєстраторів структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей про юридичну особу - Комунальне некомерційне підприємство "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2";

- заборонити Вінницькій міській раді та Комісії з реорганізації шляхом приєднання комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2" вчиняти дії щодо майна Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2", а саме: передавати в оперативне управління, у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати, використовувати як заставу, вирішувати питання його відчуження.

Розглянувши заяву про забезпечення позову суд дійшов висновку про повернення заявнику заяви про забезпечення позову без розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до вимог статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 5 статті 139 ГПК України встановлено, що до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно із підпунктом 3 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову; заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду; заяви про скасування рішення третейського суду; заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду; заяви про роз`яснення судового рішення ставка судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2 684,00 гривні.

Таким чином, заявник при зверненні з цією заявою до суду, повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1 342,00 гривень (0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Як вбачається із матеріалів заяви про забезпечення позову, документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі заявником до заяви не додано.

У поданій до суду заяві заявником зазначено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" як особа, що має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 07.12.2017.

Судом встановлено, що позивачем до заяви про вжиття заходів забезпечення позову долучено копію посвідчення серії НОМЕР_2 від 07.12.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 має статус ветерана війни - учасника війни.

Перевіряючи наявність підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни визначений Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно статті 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками війни визнаються військовослужбовці, які в період війни проходили військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР, трудівники тилу, а також інші особи, передбачені цим Законом.

Перелік пільг учасникам війни визначені у статті 14 цього Закону.

У свою чергу, перелік осіб, які належать до учасників бойових дій визначено у статтях 5, 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Перелік пільг учасникам бойових дій визначені у статті 12 цього Закону.

Таким чином, положеннями Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" виокремлено категорії та пільги для осіб, які мають статус учасника бойових дій та осіб, які мають статус учасника війни.

Згідно пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільнено учасників бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Водночас, учасників війни від сплати судового збору положеннями статті 5 цього закону не звільнено.

Положеннями статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що регулює порядок оскарження рішень підприємств, установ і організацій, які надають пільги передбачено, що ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору особою, яка має статус учасника війни, для правильного застосування норм пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" суд має також враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 14, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).

Судом встановлено, що заява про вжиття заходів забезпечення позову подана заявником одночасно із позовом до Вінницької міської ради та до Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької міської ради від 30 вересня 2022 року № 1208 "Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2";

- визнати протиправним та зобов`язати Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) скасувати в Єдиному державному реєстрі запис 007016480 про зміну відомостей про юридичну особу - Комунальне некомерційне підприємство "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2", а саме: 05.10.2022 - в стані припинення, внесення рішення засновників щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації.

На обгрунтування поданої заяви заявник зазначає, що є членом Вінницької міської територіальної громади, яка в особі Вінницької міської ради є власником Комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2".

Заяву про забезпечення позову заявник мотивує тим, що права позивача порушуються оскаржуваним рішенням Вінницької міської ради №1208 від 30.09.2022 у зв`язку з тим, що вона працює на посаді сестри медичної гінекологічного відділення комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2", що підтверджується копією довідки з місця роботи. У зв`язку з незаконною реорганізацією комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2" порушуються права позивача як члена трудового колективу.

У заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що підставою для зупинення дії оскаржуваного рішення та заборони Вінницькій міській раді та комісії з реорганізації шляхом приєднання комунального некомерційного підприємства «Вінницький міський клінічний пологовий будинок №2» вчиняти дії з реорганізації комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2", вчиняти дії щодо її майна є те, що подальше ймовірне прийняття господарським судом рішення про скасування спірного рішення Вінницької міської ради №1208 від 20.09.22 не буде мати наслідком ефективний захист порушеного права, у зв`язку зі швидкоплинністю процесу реорганізації медичного закладу, який знаходиться уже на фінальному етапі, та його незворотністю, що унеможливить поновлення порушених прав заявника.

У заяві про забезпечення позову заявник також зазначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. У разі реалізації процедури припинення юридичної особи, невжиття заходів забезпечення позову взагалі унеможливить в подальшому виконання рішення суду та практично унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача та всіх працівників КНП «Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2» і членів територіальної громади міста Вінниці.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що заявник просить вжити заходи забезпечення позову який пред`явлено до Вінницької міської ради як до засновника та власника корпоративних прав підприємства комунальної власності (комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2").

Предметом позову є вимога про визнання протиправним та скасування рішення Вінницької міської ради № 1208 від 30.09.2022 року "Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2", яким вирішено припинити юридичну особу комунальне некомерційне підприємство "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2" в результаті реорганізації шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства "Вінницька міська клінічна лікарня "Центр матері та дитини", а також похідна вимога про скасування в Єдиному державному реєстрі запису 007016480 про зміну відомостей про юридичну особу - Комунальне некомерційне підприємство "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2", а саме: 05.10.2022 - щодо перебування в стані припинення в результаті її реорганізації.

У постанові від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними у розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України незалежно від того, чи є позивач акціонером (учасником) юридичної особи і мають розглядатися за правилами ГПК України.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 260/91/19 Велика Палата Верховного Суду, усуваючи розбіжності у висновках, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, зазначила, що розмежування юрисдикції спорів про оскарження рішень ради як власника корпоративних прав (засновника) комунальної установи про створення, реорганізацію чи припинення діяльності такої установи в залежності від характеру та сфери діяльності такої комунальної установи не ґрунтується на положеннях законодавства. Спори з приводу оскарження рішень ради як власника корпоративних прав (засновника) комунальної установи є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, а тому повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Із матеріалів позову та заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що заявник оскаржує рішення Вінницької міської ради № 1208 від 30.09.2022 року "Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2" як рішення власника про ліквідацію юридичної особи, тобто такий спір у розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України є корпоративним, як спір, що пов`язаний із припиненням діяльності юридичної особи.

Приймаючи до уваги, що зазначені у заяві вимоги не пов`язані із захистом порушених соціальних прав позивача обумовлених її статусом ветерана війни - учасника війни, не стосуються оскарження рішень підприємств, установ і організацій, які надають пільги, враховуючи предмет та підстави позову з яким позивач звернувся до суду, імперативні приписи пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", суд дійшов висновку, що позивач не звільнений від сплати судового збору за подання цієї заяви у встановлених порядку та розмірі.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

У рішенні "Креуз проти Польщі" у справі № 28249/95 від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, матеріали заяви про забезпечення позову не містять належного доказу сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 7 статті 140 ГПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність повернення поданої до суду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову заявнику, оскільки остання подана до суду без додержання вимог статті 139 ГПК України.

Суд звертає увагу, що повернення заяви про вжиття заходів забезпечення позову не позбавляє права заявника звернутися до суду із належним чином оформленою заявою повторно.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 138, 139, 140, 232-235, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 № б/н від 25.04.2023 (вх. № 01-48/24/23 від 26.04.2023) про вжиття заходів забезпечення позову по справі № 902/575/23 повернути заявнику.

2. Відповідно до статті 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. Згідно приписів пункту 6 частини 1 статті 255 ГПК України ухвалу про повернення заяви позивачеві (заявнику) може бути оскаржено окремо від рішення суду до Північно-західного апеляційного господарського суду у порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

4. Копію ухвали надіслати заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відому суду адресу електронної пошти заявника - ІНФОРМАЦІЯ_1 , представника заявника - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідача 1 - , відповідача 2 - , КНП "ВМКПБ № 2" - , НПС "Прометей" - .

Ухвалу підписано 28.04.2023 року.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Гаюк Л.С., АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

3 - Вінницькій міській раді, 21050, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Соборна, будинок 59; ;

4 - Центрально-західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Хмельницький), 29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вулиця Володимирська, будинок 91; ;

5 - Комунальному некомерційному підприємству "Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2", 21001, місто Вінниця, проспект Коцюбинського, будинок 50; ;

5 - Національній професійній спілці "Прометей", 04111, місто Київ, вул. Щербаківського Данила, будинок 60; .