ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 року м. Дніпро Справа № 908/3852/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2023р. (суддя Проскуряков К.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 23.01.2023р.) по справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват"

(вул. Василя Стуса, буд. 8-А, м. Запоріжжя, 69123; )

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032; ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Промислова, буд. 133, Запорізька область, м. Енергодар, 71504; )

про стягнення 91 128,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", про стягнення заборгованості за поставлений товар, на загальну суму 279 609,08 грн., в т.ч. 263 710,20 грн. основної заборгованості, 3 % річних, за загальний період з 29.12.2020р. по 12.12.2021р., на суму 4 233,68 грн. та інфляційні витрати, за загальний період з січня по листопад 2021р., включно, у розмірі 11 665,20 грн..

27.01.2022р. від позивача на електрону адресу суду надійшла заява з ЕЦП № б/н від 26.01.2022р. (вх. № 2181/08-08/22 від 27.01.2022р.), про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму 286 424,13 грн., в т.ч. основну заборгованість, на суму 270 070,20 грн., 3 % річних, за загальний період з 29.12.2020р. по 12.12.2021р., на суму 4 364,36 грн. та інфляційні витрати, за загальний період з січня по листопад 2021р., включно, у розмірі 11989,57 грн..

29.12.2022р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" через систему "Електронний суд" надійшло клопотання, про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість за поставлений товар, на загальну суму 91 128,30 грн., в т.ч. 51 032,40 грн. основної заборгованості, 3 % річних, за загальний період з 29.12.2020р. по 17.02.2022р., на суму 7 004,35 грн. та інфляційні витрати, за загальний період з січня 2021р. по лютий 2022р., включно, у розмірі 33 091,55 грн..

29.12.2022р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" через систему "Електронний суд" надійшло клопотання, про залишення без розгляду заяви, про збільшення розміру позовних вимог.

Крім цього, 14.03.2022р. через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 10 000,00 грн..

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.01.2023р. позов задоволено - стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" основну заборгованість за поставлені товари, у розмірі 51 032 грн. 40 коп., 3 % річних, за загальний період з 29.12.2020р. по 17.02.2022р., на суму 7 004 грн. 35 коп., інфляційних витрат, за загальний період з січня 2021р. по лютий 2022р., включно, у розмірі 33 091 грн. 55 коп., витрати по сплаті судового збору, в сумі 2 379 грн. 15 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката, на суму 8 000 грн. 00 коп..

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2023р. в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 8 000,00 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3 000,00грн..

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що у відзиві на позовну заяву обґрунтував свою позицію щодо витрат на правничу допомогу, проте, судом першої інстанції при ухваленні рішення (в частині покладання у повному обсязі на Відповідача витрат на професійну правничу допомогу) судом першої інстанції не розглянуто клопотання Відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, відповідно до п. 5 ст. 126 ГПК України.

Зокрема, Скаржник вважає, що судом не були взяті до уваги заперечення Відповідача щодо неспівмірності, необґрунтованості та непропорційності заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 908/3852/21 (справа не складна, не обтяжена доказами, була розглянута за відсутності представників і Позивача, і Відповідача); не дотримано критерію реальності витрат на професійну правничу допомогу адвоката (не перевірена їх дійсність та необхідність), а також критерію розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин цієї справи; не були взяті до уваги перелічені вище висновки, наведені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лавентс проти Латвії», «Двойних проти України», «Гімайдуліна і інші проти України», «East/WestAllianceLimited проти України», «Баришевський проти України», а також висновки Верховного Суду у складв Касаційного господарського суду у справах №905/1795/18, №922/445/19, №922/2685/19, №922/3812/19, №910/23210/17, №911/739/15).

Скаржник звертає увагу на те, що крім цієї справи № 908/3852/21, представник Позивача (Адвокатське об`єднання «Хілько») надає правову допомогу за кількома аналогічними справами, які знаходяться в провадженні Господарського суду Запорізької області, з тими самими сторонами за якими Позивач (ТОВ «Торговий дім «Доноват») і Відповідач (ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС»), з тотожними позовними вимогами, зокрема: у справі № 908/402/22 позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки, інфляційних втрат і 3% річних; у справі № 908/403/22 позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки, інфляційних втрат і 3% річних; у справі № 908/405/22 позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки, інфляційних втрат і 3% річних; у справі № 908/406/22 позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки, інфляційних втрат і 3% річних; у справі № 908/407/22 позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки, інфляційних втрат і 3% річних; у справі № 908/520/22 позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки, інфляційних втрат і 3% річних; у справі № 908/539/22 позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки, інфляційних втрат і 3% річних; у справі № 908/153/22 позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки, інфляційних втрат і 3% річних; у справі № 908/155/22 позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки, інфляційних втрат і 3% річних; у справі № 908/406/22 позовні вимоги про стягнення заборгованості з поставки товару за видатковими накладними, інфляційних втрат і 3% річних.

Скаржник зазначає на тому, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката (8000,00 грн.) є неспівмирними: зі складністю справи № 908/3852/21 та складністю виконаних Адвокатським об`єднанням «Хілько» робіт (наданих послуг), оскільки у справі № 908/3852/21 розглядається спір за позовом про стягнення заборгованості за поставку товарів; позов про стягнення заборгованості за поставку товарів не є складним і не потребує значного часу виконання як юридичної, так і технічної роботи; справа № 908/3852/21 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; справа № 908/3852/21 не обтяжена значною кількістю доказів, які є в наявності у Позивача, відповідно, його представником (Адвокатським об`єднанням «Хілько») не збиралися; та які б потребували вивчення, відтак, не є складною і підготовка до її розгляду не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль; з часом, витраченим Адвокатським об`єднанням «Хілько» на виконання робіт (надання послуг) для підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з поставки товарів (позов не складний, не потребує додаткового вивчення й аналізу законодавства України і судової практики, позов обґрунтований нормами законодавства, що визначають умови виконання зобов`язання і підстави відповідальності за його порушення); до того ж, норми діючих Цивільного і Господарського кодексів України, якими обґрунтований позов є загальнодоступними в «Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», за адресою: zakon.rada.gov.ua, що дає змогу знайти документи, як за їхніми реквізитами, так і за контекстом, та копіювати їх безкоштовно; для здійснення розрахунків сум інфляційних втрат і трьох процентів річних не потрібні спеціальні знання; з обсягом наданих Адвокатським об`єднанням «Хілько» послуг та виконаних робіт; як зазначено вище, цим представником надаються послуги в аналогічних справах (№908/402/22, №908/403/22, №908/404/22, №908/405/22, №908/406/22, №908/407/22, №908/520/22, №908/539/22, №908/153/22, №908/155/22, №908/3852/21), які розглядаються та/або були розглянуті Господарським судом Запорізької області, з тими самими сторонами (ТОВ «Торговий дім «Доноват» і ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС») та з тотожними позовними вимогами (стягнення заборгованості за договорами поставки товарів, інфляційних втрат та трьох процентів річних); з ціною позову, за яким порушено провадження у справі № 908/3852/21, та яка визначена сумою, що стягується (п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України), при виконаній адвокатом роботі, яка не є складною та не вимагала значного часу, про що зазначено вище; із значенням справи № 908/3852/21 для сторони (Позивача), оскільки спір у цій справі стосується лише її сторін (Позивача і Відповідача), публічний інтерес до справи №908/3852/21 - відсутній.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Позивач просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає рішення законними та обгрунтованими, ухваленим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які Позивач посилався як на підставу своїх вимог.

В обгрунтування своїх заперечень Позивач зазначає на тому, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, при ухваленні додаткового рішення про розподіл судових витрат дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача суми 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач вказує на те, що дійсність понесення відповідних витрат на суму 8000 грн. 00 коп. підтверджується матеріалами справи, послуги, вказані у описі, дійсно здійснені адвокатом, а отже заявником документально підтверджені заявлені до стягнення витрати. Ціна позову у справі 279 609 грн. 08 коп. Таким чином, розмір витрат на правову допомогу у сумі 8 000 грн. 00 коп. становить 2,86% від ціни позову.

Позивач вважає, що виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та суму позовних вимог, а також додаткові послуги, які виникли під час розгляду справи (заява про збільшення вимог на суму 2000 грн 00 коп.), судом першої інстанції правильно встановлено, що 8 000 грн 00 коп. становлять співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі.

Твердження апелянта про неспівмірність зазначених витрат з виконаними адвокатом роботами, обсягом наданих послуг та ціною позову, на думку Позивача, є необґрунтованим, оскільки апелянтом взагалі не конкретизовано, в чому саме полягає така неспівмірність та не подано жодного доказу на підтвердження того, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності та розумності. До того ж, сума зазначених витрат є співмірною з ціною позову (є меншою за 3%).

Позивач також вважає, що твердження відповідача, що представник позивача надає за кількома аналогічними справами жодним чином не спростовує витрати пов`язані з цією справою.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 13.02.2023р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від14.02.2023р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи № 908/3852/21. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2023р. на рішення Господарського суду Запорізької області від 20.12.2022р. по справі № 908/3852/21 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

01.03.2023р. матеріали справи № 908/3852/21 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2023р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Оскільки рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2023р. у справі № 908/3852/21 оскаржується лише в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 8000 грн., суд апеляційної інстанції, з огляду на вимоги ст.269 ГПК України, переглядає справу лише в цій частині.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до укладеної угоди з клієнтом, адвокат виконує обов`язки з представництва інтересів клієнта у суді, а також бере на себе відповідальність здійснювати таке представництво у комплексі, а не за взяту кожну окрему правничу дію, наприклад тільки написати процесуальний документ або суто виступити у судовому засіданні. Саме вчинення комплексу правничих дій забезпечить належну реалізацію прав та обов`язків клієнта для представництва його інтересів.

Так, у частині першій ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги - є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення:

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Разом із тим, згідно зі ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч.3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат ( ст. 129 ГПК України ).

Згідно із ст. 123 зазначеного Кодексу, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( ч.3 ст. 126 цього Кодексу).

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Водночас, за приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог). Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, також унормовано положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5,6 ст. 126 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", про стягнення заборгованості за поставлений товар, на загальну суму 279 609,08 грн., в т.ч. 263 710,20 грн. основної заборгованості, 3 % річних, за загальний період з 29.12.2020р. по 12.12.2021р., на суму 4 233,68 грн. та інфляційні витрати, за загальний період з січня по листопад 2021р., включно, у розмірі 11 665,20 грн..

Разом з тим, позивач, у позовній заяві, в порядку п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України, повідомив суд про очікувані витрати, пов`язані із розглядом даної справи, у розмірі 8 000,00 грн.. Разом з позовною заявою було попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до попереднього опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі від 10.12.2021р. адвокатом повинні бути надані наступні послуги: підготовка позовної заяви з додатками 6 000 грн. 00 коп., відповідь на відзив - 2 000 грн. 00 коп., разом на суму 8 000 грн. 00 коп..

Отже, враховуючи те, що в позовній заяві заявлено про стягнення з Відповідача витрат Позивача на професійну правничу допомогу, у останнього наявні правові підстави для звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу.

27.01.2022р. від позивача на електрону адресу суду надійшла заява, про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просив суд стягнути з відповідача загальну суму 286 424,13 грн., в т.ч. основну заборгованість, на суму 270 070,20 грн., 3 % річних, за загальний період з 29.12.2020р. по 12.12.2021р., на суму 4 364,36 грн. та інфляційні витрати, за загальний період з січня по листопад 2021р., включно, у розмірі 11989,57 грн..

В подальшому, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" через систему "Електронний суд" надійшло клопотання, про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість за поставлений товар, на загальну суму 91 128,30 грн., в т.ч. 51 032,40 грн. основної заборгованості, 3 % річних, за загальний період з 29.12.2020р. по 17.02.2022р., на суму 7 004,35 грн. та інфляційні витрати, за загальний період з січня 2021р. по лютий 2022р., включно, у розмірі 33 091,55 грн. та клопотання, про залишення без розгляду заяви, про збільшення розміру позовних вимог.

14.03.2022р., через систему "Електронний суд", від позивача надійшло клопотання, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 10 000,00 грн..

З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання правової допомоги, у тому числі і представництва інтересів у суді, 10.12.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" (Клієнтом) та адвокатським об`єднанням "Хілько", в особі керуючого партнера Хілько Антона Сергійовича (Адвокатське об`єднання) укладено договір № 53 про надання правової допомоги (договір), розділом 1 якого визначено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів у судах всіх інстанцій що діють в системі судоустрою України, на підприємствах, установах і організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування у справі про стягнення заборгованості, інфляційних витрат та 3 % річних з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за видатковими накладними № 35 від 15.07.2021р., № 34 від 13.07.2021р., № 56 від 12.08.2021р., № 57 від 12.08.2021р., № 61 від 20.08.2021р., № 9 від 05.04.2021р., № 7 від 25.03.2021р., № 37 від 19.07.2021р., № 3 від 19.02.2021р., № 52 від 04.08.2021р. № 49 від 30.07.2021р., № 50 від 30.07.2021р., № 63 від 20.08.2021р., № 12 від 09.04.2021р., № 85 від 28.12.2020р., №84 від 28.12.2020р., № 8 від 31.03.2021р.).

Згідно п. 2.1. договору, адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги: шляхом усного та письмового консультування: складання проектів необхідних документів; представництво інтересів клієнта в суді та правоохоронних органах, на усміх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, а також в органах державної влади та місцевого самоврядування.

Розділом 4 договору передбачено, що орієнтовна вартість та ціна послуг вказується у попередньому (орієнтовному) описі робіт (п. 4.1). Остаточна вартість та ціна послуг визначається у Детальному описі робіт (п. 4.2). Вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг без врахування часу роботи адвоката (п. 4.3). Оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та попереднього (орієнтовного) опису робіт (п. 4.4). Адвокатське об`єднання зобов`язано повернути різницю між сумою вказаною у попередньому описі робіт та детальному описі робіт (п. 4.5). За результатом наданих послуг складається акт приймання-передачі послуг, який підписується клієнтом протягом 5 днів з дня його отримання (п. 4.6). Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт (п. 4.7).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків (п. 7.1. договору).

На підтвердження витрат, у сумі 10 000 грн. представник позивача надав Договір від 10.12.2021р. № 53 про надання правової (правничої) допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2022р., відповідно до якого вартість послуг адвокатського об`єднання становить 10 000,00 грн., детальний опис робіт від 12.03.2022р., рахунок-фактуру № 5301 від 10.12.2021р., на суму 8 000,00 грн., платіжне доручення № 403 від 22.12.2021р. на суму 8 000,00 грн..

Також у матеріалах справи міститься Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 22.10.2019р. серія ЗП № 002415, ордер АР № 1076059 від 10.12.2021р., яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" уповноважено адвоката Хілько Альону Василівну бути представником Товаристваа в Господарському суді Дніпропетровської області.

Як вбачається з детального опису робіт від 12.03.2022р. (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 10 000,00 грн. виходячи з наступного розрахунку:1) підготовка позовної заяви з додатками - 6 000,00 грн.; 2) відповідь на відзив - 2 000,00 грн.; 3) заява про збільшення позовних вимог - 2 000,00 грн..

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2022р., вартість послуг Адвокатського об`єднання склала 10 000 грн. 00 коп..

З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2022р. від позивача на електрону адресу суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму 286 424,13 грн..

Ухвалою суду від 20.12.2022р. № 908/3852/21 розгляд справи по суті відновлено з 17.01.2023р. в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

В останньому абзаці мотивувальної частини вищевказаної ухвали зазначено, що суд відклав питання стосовно прийняття до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог до 17.01.2023р.. Проте, 29.12.2022р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Доноват" через систему "Електронний суд" надійшло клопотання, про залишення без розгляду заяви, про збільшення розміру позовних вимог.

Матеріали справи свідчать, що платіжним дорученням № 403 від 22.12.2021р. ТОВ "ТД "Доноват" перераховано на користь АО "Хілько" 8 000,00 грн. (призначення платежу: оплата правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 53 від 10.12.2021р., рахунок № 5301 від 10.12.2021р.) (а.с. 45).

Таким чином, дійсність понесення відповідних витрат, на суму 8000 грн 00 коп. підтверджується матеріалами справи, послуги, вказані у описі, дійсно здійснені адвокатом, а отже заявником документально підтверджені заявлені до стягнення витрати.

Відповідач, в свою чергу, заперечив проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу. При цьому зазначав, на тому, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката (8000,00 грн) є неспівмирними: зі складністю справи № 908/3852/21 та складністю виконаних Адвокатським об`єднанням «Хілько» робіт (наданих послуг), оскільки у справі № 908/3852/21 розглядається спір за позовом про стягнення заборгованості за поставку товарів; позов про стягнення заборгованості за поставку товарів не є складним і не потребує значного часу виконання як юридичної, так і технічної роботи; справа № 908/3852/21 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; справа № 908/3852/21 не обтяжена значною кількістю доказів, які є в наявності у Позивача, відповідно, його представником (Адвокатським об`єднанням «Хілько») не збиралися; та які б потребували вивчення, відтак, не є складною і підготовка до її розгляду не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль; з часом, витраченим Адвокатським об`єднанням «Хілько» на виконання робіт (надання послуг) для підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з поставки товарів (позов не складний, не потребує додаткового вивчення й аналізу законодавства України і судової практики, позов обґрунтований нормами законодавства, що визначають умови виконання зобов`язання і підстави відповідальності за його порушення); до того ж, норми діючих Цивільного і Господарського кодексів України, якими обґрунтований позов є загальнодоступними в «Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», за адресою: zakon.rada.gov.ua, що дає змогу знайти документи, як за їхніми реквізитами, так і за контекстом, та копіювати їх безкоштовно; для здійснення розрахунків сум інфляційних втрат і трьох процентів річних не потрібні спеціальні знання; з обсягом наданих Адвокатським об`єднанням «Хілько» послуг та виконаних робіт. Просив суд, у відповідності до ст. 126 ГПК України, відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі та покласти вказані витрати в розмірі 10 000,00 грн. на позивача.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

В судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанов об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Викладена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 08.04.2020 у справі №908/2685/19.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу, зазначив, що матеріали справи містять беззаперечні докази отримання позивачем правової допомоги та її оплати, разом з тим, знайшов за необхідне задовольнити частково клопотання відповідача та дійшов висновку про зменшення розміру заявленої суми правничої допомоги до 8 000,00 грн., оскільки позивач відмовився від заяви про збільшення позовних вимог, за складання якої ним було додатково включно 2 000,00 грн..

Судовою колегією враховується, що у даній справі початкова ціна позову складає 91 128 грн. 30 коп.. Отже, розмір витрат на правову допомогу, у сумі 8 000 грн. 00 коп., є співмірним з ціною позову (є меншим за 3%).

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та суму позовних вимог, а також додаткові послуги, які виникли під час розгляду справи (заява про збільшення вимог на суму 2000 грн 00 коп.) колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що 8 000 грн 00 коп. становлять співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі.

Доводи Скаржника про неспівмірність зазначених витрат з виконаними адвокатом роботами, обсягом наданих послуг, ціною позову та нескладністю спору, колегія суддів відхиляє, як необґрунтовані, оскільки апелянтом взагалі не конкретизовано, в чому саме полягає така неспівмірність та не подано жодного доказу на підтвердження того, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності та розумності.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що саме лише посилання на нескладність спору не може вважатися достатньою підставою для зменшення розміру витрат на правову допомогу.

Доводи Скаржника, що представник позивача надає послуги за кількома аналогічними справами, колегія суддів також до уваги не приймає, оскільки вони жодним чином не спростовують витрати, пов`язані з цією справою.

Доказів на спростування вищевикладеного апелянтом до суду не подано.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, за наявності заперечень відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, дійшов правомірного висновку, що сума 8000 грн. є розумним розміром витрат на послуги адвоката у даній справі, оскільки зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною зі складністю справи, ціною позову та виконаними адвокатом роботами, наданими послугами, витраченим часом та обсягом наданих послуг, такі витрати мають характер необхідних, що відповідає критеріям розумності, справедливості та не є надмірним тягарем для відповідача.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені в апеляційній скарзі аргументи скаржника не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони не спростовують обґрунтованих висновків господарського суду, правильність застосування норм матеріального права та не вказують на порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2023р. у справі № 908/3852/21, в частині стягнення 8000 грн. на професійну правничу допомогу відповідає матеріалам справи та ґрунтується на чинному законодавстві.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення, в частині витрат на професійну правничу допомогу, підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 17.01.2023р. у справі № 908/3852/21, в частині витрат на професійну правничу допомогу, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О. В. Чус