ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" квітня 2023 р. Справа № 924/30/23

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Лежніної Я.С. розглянувши матеріали

за позовом заступника керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Китайгородської сільської ради с. Китайгород, Кам`янець - Подільський район, Хмельницька область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус - Інвест" м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм" с. Рункошів, Кам`янець - Подільський район, Хмельницька область

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів

- ОСОБА_1 , м. Кагарлик, Київська область

- ОСОБА_2 , м. Київ

- товариства з обмеженою відповідальністю "Форк", м. Київ,

про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права приватної власності

Представники сторін:

позивача: не з`явився

відповідача 1: не з`явився

відповідача 2: не з`явився

третіх осіб: не з`явились

за участю Рибачук О.Г. прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 10.01.2023р. відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 30.01.2023р. У підготовчих засіданнях 30.01.2023р., 13.02.2023р., оголошувалась перерва до 28.02.2023р. Ухвалою від 28.02.2023р. підготовче засідання відкладено на 06.03.2023р. Ухвалою від 06.03.2023р. підготовче засідання відкладено на 13.03.2023р. Ухвалою від 13.03.2023р. із занесенням до протоколу судового засідання продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. У підготовчому засідання 13.03.2023р. оголошено перерву до 03.04.2023р. Ухвалою від 03.04.2023р. із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження, справу призначено до суднового розгляду по суті на 13.04.2023р.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Керівник Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах Китайгородської сільської ради звернувся із позовом до відповідачів про витребування в комунальну власність Китайгородської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0326, площею 2 га, що розташованої за межами населених пунктів Китайгородської (раніше - Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017р. №22-20834-СГ; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Держаному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державної реєстрації права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" (та права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0623, площею 28га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Китайгородської (раніше - Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020, номер запису про право власності: 47700806, номер запису про інше речове право: 47700815, з одночасним припиненням права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" () та права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм" () на вказану земельну ділянку, а також скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації вказаної земельної ділянки з кадастровим номером: :02:003:0623 із одночасним припиненням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого - майна усіх зареєстрованих щодо даної земельної ділянки речових прав та їх обтяжень.

В обґрунтування позовних вимог прокурором зазначено, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2021р. по справі №676/7426/19 визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року № 22-20834-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 2 га (кадастровий номер :02:003:0326), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Витребувано вказану земельну ділянку у ТОВ "Зарус-Інвест", ТОВ "Агро-Еко-Граунд" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 24.05.2022р. рішення суду першої інстанції скасовано в частині позовних вимог прокурора про витребування у ТОВ "Зарус-Інвест", ТОВ "Агро-Еко-Граунд" земельної ділянки (кадастровий номер :02:003:0326) з огляду на підвідомчість такої вимоги господарському суду. Постановою Верховного суду від 29.09.2022р. у справі № 676/7426/19-ц постанову Хмельницького апеляційного суду від 24.05.2022р. залишено в силі.

Так, прокурор вказує, що рішеннями по справі №676/7426/19 встановлено, що ОСОБА_1 всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, на час отримання земельної ділянки, з кадастровим номером :02:003:0326, що розташована за межами населених пунктів Китайгородської (раніше - Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (наказ від 16.06.2017 № 22-12216-СГ) при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області приховала, що вже раніше скористалась своїм правом на безоплатну приватизацію та отримала у приватну власність земельну ділянку, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства (наказ від 17.10.2017р. №22-20834-СГ). Таким чином, земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :02:003:0326 вибула із земель державної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто вибула поза волею власника цих земельних ділянок - держави

Зауважує, що за результатами проведеного окружною прокуратурою вивчення встановлено, що вищевказана земельна ділянка з кадастровим номером: :02:003:0326 була неодноразово об`єднана та поділена разом з іншими земельними ділянками. Так, за заявою ТОВ "Форк" від 07.11.2017 земельну ділянку з кадастровим номером: :02:003:0326 об`єднано разом з іншими земельними ділянками та сформовано земельну ділянку площею 56 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :02:003:0526.

В подальшому, ТОВ "Форк" на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.03.2018р., серія та номер 775, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф., відчужило земельну ділянку з кадастровим номером: :02:003:0526 ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.03.2018р., індексний номер 40046834, номер запису про право власності 25179470).

Після чого, ОСОБА_2 на підставі акту приймання-передачі майна від 13.03.2018р. вніс земельну ділянку із кадастровим номером :02:003:0526 до статутного капіталу ТОВ "Зарус-Інвест". Вказана земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0526 на підставі договору оренди землі від 31.01.2022 була передана орендодавцем ТОВ "Зарус-Інвест" в оренду для ТОВ "Еко-Агро-Ритм".

В подальшому, земельну ділянку із кадастровим номером :02:003:0526 поділено на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:003:0623, площею 28 га та :02:003:0624, площею 28 га.

24.08.2022р. державним реєстратором виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0623, індексний номер: 617627 від 27.08.2022р. та на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0624, індексний номер: 64617598 від 27.08.2022р., а саме: про реєстрацію права приватної власності на зазначені земельні ділянки за ТОВ "Зарус-Інвест".

Отже, підсумовує, станом на 23.09.2022р. власником земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0623 та :02:003:0624 є ТОВ "Зарус-Інвест" (), а орендарем - ТОВ "Еко-Агро-Ритм" ().

Згідно інформації автоматизованої системи Державного земельного кадастру встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :02:003:0326 увійшла до складу земельної ділянки з кадастровим номером: :02:003:0623.

Як на правове обґрунтування позовних вимог посилається на норми п.3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України обставини встановленні у рішеннях суду у справі №676/7424/19, ст. ст. 182, 317, 387-390, ЦК України, ст. ст. 79, 80, 125, 126, п. 24 розділу Х Земельного кодексу України, п. 2 ч. 1, ч. 3 ч. 4 ст. 14, ч. 2, ч. 4 ст. 18, ч. 1, ч. 3 ст. 26, п.9 ч.1 ст. 27, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", абз. 2 ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" Закон України "Про прокуратуру" а також висновки щодо застосування норм права, у подібних правовідносинах викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач у заяві від 16.01.2023р. позовні вимоги підтримує у заявленому розмірі, просить їх задовольнити та розглядати справу за відсутності представника.

Відповідачі відзиву на позов не подав, хоча належним чином повідомлені про відкриття провадження у даній справі, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, враховуючи, що відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд справи та не скористалися своїм правом на подання відзиву на позов, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст.178 ГПК України.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача письмових позицій щодо позовних вимог у справі суду не подали.

Прокурор в судовому засіданні 13.04.2023р. позовні вимоги підтримав, та наполягав на їх задоволенні.

Представники сторін та третіх осіб в судове засідання суду 13.04.2023р. не з`явились.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.2017 р № 22-20834-СГ затверджено документацію землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,00 га., кадастровий номер :02:003:0326, та передано у власність для ведення особистого селянського господарства.

На підставі зазначеного наказу 22.10.2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2021 по справі №676/7426/19 визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року № 22-20834-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 2 га (кадастровий номер :02:003:0326), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Витребувано вказану земельну ділянку у ТОВ "Зарус-Інвест", ТОВ "Агро-Еко-Граунд" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

При ухваленні рішення від 22.07.2021р. у справі №676/7426/19 судом встановлено такі обставини.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2017 р. № 3979 право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_1 припинено та 25.10.2017р. зареєстровано за ТзОВ "Форк".

Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області шляхом об`єднання земельних ділянок, в тому числі з кадастровим номером :02:003:0326, утворено земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0526, площею 56 га., яке здійснено на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 31.10.2017 р., розробленої ТОВ "Інститут землеустрою "право на землю", за заявою ТзОВ "Форк".

08.11.2017 р. державним реєстратором КП "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Савченко М.Д. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо земельної ділянки площею 56 га, кадастровий номер :02:003:0526, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

ТзОВ "Форк", на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2018р., серія та номер 775, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф., відчужило земельну ділянку з кадастровим номером : :02:003:0526, площею 56 га., ОСОБА_2 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.11.2017р., індексний номер 38013461, номер запису про право власності 23252906, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 188390903 від 12.11.2019 р.

ОСОБА_2 на підставі акту приймання-передачі майна від 17.03.2018 р. вніс до статутного капіталу ТзОВ "Зарус-Інвест" земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0526 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради, Старокостянтинівського району, Хмельницької області Панасюк Н.К. від 17.03.2018 р., індексний номер 40166767, відповідно, номер запису про право власності 25293453, що підтверджується інформаційною довідкою № 188390903 від 12.11.2019 р.

Вказана земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0526 на підставі договору оренди землі від 31.01.2022р. була передана орендодавцем ТОВ "Зарус-Інвест" в оренду ТОВ "Еко-Агро-Ритм" (рішення державного реєстратора виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області Білик А.М. від 24.02.2022, індексний номер: 63662221).

В подальшому, земельну ділянку із кадастровим номером :02:003:0526 поділено на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:003:0623, площею 28 га та :02:003:0624, площею 28 га.

24.08.2022 державним реєстратором виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0623, індексний номер: 617627 від 27.08.2022 та на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0624, індексний номер 64617598 від 27.08.2022, а саме: про реєстрацію права приватної власності на зазначені земельні ділянки за ТОВ "Зарус-Інвест".

Станом на 23.09.2022 власником земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0623 та :02:003:0624 є ТОВ "Зарус-Інвест" (), а орендарем - ТОВ "Еко-Агро-Ритм" ().

Згідно інформації автоматизованої системи Державного земельного кадастру встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :02:003:0326 увійшла до складу земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0623.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 24.05.2022р. рішення суду першої інстанції скасовано в частині позовних вимог прокурора про витребування у ТОВ "Зарус-Інвест", ТОВ "Агро-Еко-Граунд" земельної ділянки (кадастровий номер :02:003:0326) з огляду на підвідомчість такої вимоги господарському суду. Постановою Верховного суду від 29.09.2022р. у справі № 676/7426/19-ц постанову Хмельницького апеляційного суду від 24.05.2022р. залишено в силі.

За змістом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (надалі Державний реєстр) від 27.12.2022р. № 318921415 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0624 площею 28га для ведення особистого селянського господарства:

- 24.08.2022р. внесено запис №47700777 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки за ТОВ "Зарус-Інвест" внаслідок поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0526;

- 21.02.2022р. внесено запис №47700785 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі б/н від 31.01.2022р. Орендар: ТОВ "Еко-Агро-Ритм" (), орендодавець: ТОВ "Зарус-Інвест". Дата укладення договору 31.01.2022р. Строк дії: 15 років;

26.12.2022р. Кам`янець-Подільська окружна прокуратура звернулась до Китайгородської сільської ради із запитом про надання інформації про вжитті сільською радою заходів щодо повернення у комунальну власність земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0326 та намірів їх реалізувати в подальшому.

У відповідь на вказаний лист Китайгородська сільська рада (вих.№1045/02-45 від 29.12.2022р.) просила прокуратуру вжити заходів представницького характеру на захист інтересів держави щодо зазначених у листі фактів.

26.12.2022р. Кам`янець-Подільська окружна прокуратура повідомила Китайгородську сільську раду намір здійснювати представництво в суді інтересів держави в особі сільської ради до відповідачів про витребування земельної ділянки.

З огляду на викладене прокурор звернувся із даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст. 53 ГПК України).

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Суд враховує, що відповідно до ст.13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

За правилами ст.ст. 4, 5 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю у поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 14, 19 Конституції України).

Отже, правовідносини, пов`язані із вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес.

Частиною 1 ст. 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У п. 24 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, який набрав чинності 27.05.2021, визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

З огляду на те, що за доводами прокурора спірні земельні ділянки є землями сільськогосподарського призначення, які не можуть перебувати у незаконному користуванні відповідача, то зважаючи на положення п. 24 розділу X "Перехідні положення" ЗК України вказані ділянки належать до земель комунальної власності, оскільки знаходяться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020р.

Також Велика Палата Верховного Суду при розгляді вказаної справи звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У даній справі керівник Кам`янець - Подільської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Китайгородської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області до відповідачів про витребування в комунальну власність Китайгородської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області (), земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0326, загальною площею 2 га в координатах, межах та конфігурації, що була передана відповідно до скасованого рішенням суду наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області третій особі (громадянці України) та про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації, права власності та іншого речового права оренди ТОМ "Еко-Агро-Ритм" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0623, площею 28 га до складу якої в подальшому увійшла спірна земельна ділянка, а також скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації новоствореної земельної ділянки, оскільки Китайгородська сільська рада не вжила заходів щодо усунення порушень чинного законодавства України.

За змістом ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

До позовів про права на нерухоме майно у контексті частини третьої статті 16 ГПК України відносяться позови щодо захисту речових прав на нерухоме майно, як то: віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України); негаторний - про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України); про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (стаття 392 того ж Кодексу) тощо.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння.

Зміст приписів ст. 388 ЦК України свідчить, що предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предметом доказування у справах за такими позовами становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

З вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння за правилами як ст. 387, так і ст. 388 ЦК України, може звертатися лише особа, яка є власником майна, чи належним його володільцем, відтак до кола предмету доказування в даному випадку входить доведення належності позивачу на праві власності або володінні, за законом чи договором, спірного нерухомого майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2021 по справі №676/7426/19 визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17 жовтня 2017 року № 22-20834-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 2 га (кадастровий номер :02:003:0326), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Китайгородської (Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Витребувано вказану земельну ділянку у ТОВ "Зарус-Інвест", ТОВ "Агро-Еко-Граунд" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

При ухваленні рішення від 22.07.2021р. у справі №676/7426/19 судом встановлено такі обставини.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.10.2017 р. № 3979 право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_1 припинено та 25.10.2017р. зареєстровано за ТзОВ "Форк".

Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області шляхом об`єднання земельних ділянок, в тому числі з кадастровим номером :02:003:0326, утворено земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0526, площею 56 га., яке здійснено на підставі технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок від 31.10.2017 р., розробленої ТОВ "Інститут землеустрою "право на землю", за заявою ТзОВ "Форк".

08.11.2017 р. державним реєстратором КП "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Савченко М.Д. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо земельної ділянки площею 56 га, кадастровий номер :02:003:0526, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

ТзОВ "Форк", на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2018р., серія та номер 775, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф., відчужило земельну ділянку з кадастровим номером : :02:003:0526, площею 56 га., ОСОБА_2 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.11.2017р., індексний номер 38013461, номер запису про право власності 23252906, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 188390903 від 12.11.2019 р.

ОСОБА_2 на підставі акту приймання-передачі майна від 17.03.2018 р. вніс до статутного капіталу ТзОВ "Зарус-Інвест" земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0526 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора КП "Подільський реєстраційний центр" Сахновецької сільської ради, Старокостянтинівського району, Хмельницької області Панасюк Н.К. від 17.03.2018 р., індексний номер 40166767, відповідно, номер запису про право власності 25293453, що підтверджується інформаційною довідкою № 188390903 від 12.11.2019 р.

Вказана земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0526 на підставі договору оренди землі від 31.01.2022р. була передана орендодавцем ТОВ "Зарус-Інвест" в оренду ТОВ "Еко-Агро-Ритм" (рішення державного реєстратора виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області Білик А.М. від 24.02.2022, індексний номер: 63662221).

В подальшому, земельну ділянку із кадастровим номером :02:003:0526 поділено на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:003:0623, площею 28 га та :02:003:0624, площею 28 га.

24.08.2022 державним реєстратором виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0623, індексний номер: 617627 від 27.08.2022 та на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0624, індексний номер 64617598 від 27.08.2022, а саме: про реєстрацію права приватної власності на зазначені земельні ділянки за ТОВ "Зарус-Інвест".

Станом на 23.09.2022р. власником земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0623 та :02:003:0624 є ТОВ "Зарус-Інвест" (), а орендарем - ТОВ "Еко-Агро-Ритм" ().

Згідно інформації автоматизованої системи Державного земельного кадастру встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: :02:003:0326 увійшла до складу земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0623.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 24.05.2022р. рішення суду першої інстанції скасовано в частині позовних вимог прокурора про витребування у ТОВ "Зарус-Інвест", ТОВ "Агро-Еко-Граунд" земельної ділянки (кадастровий номер :02:003:0326) з огляду на підвідомчість такої вимоги господарському суду. Постановою Верховного суду від 29.09.2022р. у справі № 676/7426/19-ц постанову Хмельницького апеляційного суду від 24.05.2022р. залишено в силі.

За змістом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (надалі Державний реєстр) від 27.12.2022р. № 318921415 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0624 площею 28 га для ведення особистого селянського господарства:

- 24.08.2022р. внесено запис №47700777 про державну реєстрацію права власності земельної ділянки за ТОВ "Зарус-Інвест", яка утворена внаслідок поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0526;

- 21.02.2022р. внесено запис №47700785 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі б/н від 31.01.2022р. Орендар: ТОВ "Еко-Агро-Ритм" (), орендодавець: ТОВ "Зарус-Інвест". Дата укладення договору 31.01.2022р. Строк дії: 15 років.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012р. вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013р. зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. № 11-рп/2012).

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування законодавцем безумовного права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з преамбулою та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини та згідно з рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є джерелом права.

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України, відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Аналогічні положення знайшли своє відображення в пункті 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18), згідно якої не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Тому судове рішення у справі № 676/7426/19 не може бути поставлене під сумнів, а прийняте рішення не може йому суперечити, обставини, встановлені у цьому рішенні не потребують доказування.

Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка вибула з державної власності на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, визнаного недійсним в судовому порядку через його незаконність, то суд приходить до висновку, що волі держави на таке вибуття не було. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 по справі №914/3224/16 та від 29.05.2019 по справі № 367/2022/15-ц).

Кінцевими володільцями спірної земельної ділянки є ТОВ "Зарус-Інвест", який зареєстрований як власник ділянок та ТОВ "Еко-Агро-Ритм", який використовує ділянку на умовах договору оренди.

Ст. 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

У відповідності до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України).

З огляду на зазначене, беручи до уваги аналіз чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, судом взято до уваги, що встановлення вказаного вище факту є достатнім для того, щоб у позивача виникли правові підстави для витребування спірної земельної ділянки в порядку статті 388 ЦК України.

Суд зауважує, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 по справі №911/3749/17, від 14.11.2018 по справі № 183/1617/16, від 21.11.2018 по справі №444/1786/15).

Судом також враховується, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. (правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 367/2022/15-ц від 29.05.2019р.).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що існують всі правові підстави для витребування земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0326 з незаконного володіння відповідачів на підставі ст.388 ЦК України.

Судом зауважується, що спірна земельна ділянка не перестала існувати у натурі внаслідок їх об`єднання в одну земельну ділянку з іншими. За досліджуваних обставин не відбулося виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, не має місця перетворення або переробка тощо, залишилися попередніми як правові, так і фізичні характеристики об`єднаних ділянок, зокрема, не відбулося зміни їх цільового призначення, розташування тощо (правовий висновок у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016р. у справі № 6-1213цс16, у постанові ВС від 25.07.2018р. у справі 640/8456/16-ц).

Поряд з вимогами про витребування земельної ділянки прокурором заявлено вимоги про скасування у Державному реєстрі та Державному земельному кадастрі записів про земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0623 до складу якої увійшла спірна земельна ділянка, як похідної вимоги, без задоволення якої задоволення основної вимоги не призведе до відновлення прав законного власника.

Відповідно ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Право власності на земельні ділянки та інші речові права в силу вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухомё майно та їх обтяжень".

Пунктом 1 частини 1 статті 2 цього Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020), визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За визначенням, наведеним у п.9 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстраційною дією є державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Загальними засадами державної реєстрації прав, зокрема, є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема, право оренди (суборенди) земельної ділянки.

У відповідності до ч.5 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Згідно із п.40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 №1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Судом враховано, що відповідно до п. 9. ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", абз. 1 п. 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для проведення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) державної реєстрації права власності на нерухоме майно за належним власником.

Водночас суд зазначає, що у розумінні положень частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у чинній редакції) наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи, зокрема, є судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). (Зазначене узгоджується з висновками Верховного суду викладеними у постанові від 07.12.2022 у справі №924/144/20)

Суд вважає обґрунтованими доводи прокурора, що наявність у Державному реєстрі прав реєстрації права власності та права оренди вищевказаної земельної ділянки :02:003:0623 за ТОВ "Зарус-Інвест" та ТОВ "Еко-Агро-Ритм" порушує права позивача як власника земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0326, оскільки на момент такої реєстрації в силу закону відповідне право було відсутнє у зв`язку із відведенням гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2га з кадастровим номером :02:003:0326 з порушенням норм чинного земельного законодавства.

З огляду на те, що порушене право позивача підлягає захисту, оскільки ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, враховуючи, що вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (Державному реєстрі прав) державної реєстрації права власності ТОВ "Зарус-Інвест" та державної реєстрації права оренди ТОВ "Еко-Агро-Ритм" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0623, площею 28 га є похідними та взаємопов`язаними від вимоги про витребування у ТОВ "Зарус-Інвест" та ТОВ "Еко-Агро-Ритм" на користь позивача земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0326, яка увійшла до складу зазначеної земельної ділянки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Стосовно скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0623, площею 28 га. судом береться до уваги таке.

Державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр" (надалі - Закон про ДЗК) відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст.1 Закону про ДЗК).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 24 Закону про ДЗК, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Водночас, державна реєстрація прав на нерухоме майно забезпечує можливість відображення, як статичного, так і динамічного процесу відносин власності, що, з одного боку, знаходить своє відображення у збереженні відомостей у спеціальному реєстрі про дійсного власника нерухомого майна, з іншого - про наступні переходи права власності на нерухомість.

Таким чином, ці поняття - державна реєстрація земельної ділянки та державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, не є тотожними.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020р.), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

При цьому, судом враховано, що позовні вимоги про скасування в Державному реєстрі прав державної реєстрації права власності та права оренди ставляться відносно одночасного припинення цим рішенням саме речових прав, а не обтяжень.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно статті 3 Закону України "Про державний земельний кадастр" закріплено основні принципи, на яких базується Державний земельний кадастр, зокрема, принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.

За наведених обставин, подальша наявність відомостей щодо прав на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0623 у Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей.

Визначені законом підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки не надають можливості усунути порушення прав позивача, яке виникло внаслідок встановлених судом обставин, оскільки у чинному законодавстві України відсутні механізми щодо самостійного звернення позивача до органів Держгеокадастру із заявою про скасування протиправного запису, який порушує його права.

При зверненні до суду з даним позовом прокурором обрано саме такий спосіб захисту, який може відновити його становище та захистити порушене право.

Відтак, єдиним можливим та ефективним засобом захисту прав позивача є саме скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0623. (Наведене узгоджується з висновками Верховного суду викладеними у постанові від 31.01.2023р. у справі №924/504/20)

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі "East/West Alliance Limited" проти України" (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Poland № 30210/96).

Крім того, у пункті 227 рішення у справі "Кудла проти Польщі" суд вказав, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні доступність засобу юридичного захисту, здатного забезпечувати втілення в життя змісту конвенційних прав і свобод, незалежно від того, у якій формі вони закріплені в національному правовому порядку. Отже, дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), пункт 95 та рішення у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, пункт 157).

Так, відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В свою чергу, обов`язковість рішення суду, серед іншого закріплено в статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Державний земельний кадастр" та Порядком ведення Державного земельного кадастру, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини десятої статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" та пункту 114 Порядку державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

Наявність державної реєстрації такої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі порушує права Китайгородської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, оскільки унеможливлює розпорядження вказаною земельною ділянкою, з огляду на що, державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0623 підлягає скасуванню в судовому порядку.

Під час розгляду та вирішення даної справи судом не надається оцінка правомірності дій та рішень щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0623 на час їх прийняття, враховуючи, що метою даного позову є захист прав Китайгородської (раніше - Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області як власника вказаної земельної ділянки, тому судом досліджується лише наявність підстав для скасування державної реєстрації такої земельної ділянки у зв`язку з існуванням обставин, на які посилається позивач.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до частини першої статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Положеннями пункту 50 Порядку передбачено, що поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа. Поземельна книга в електронній (цифровій) формі засвідчується електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора. Не завірені електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі вважаються недійсними. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.

Зазначені норми права вказують на те, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється шляхом відкриття Поземельної книги, а її номер є кадастровим номером земельної ділянки.

Отже, скасування державної реєстрації земельної ділянки прямо впливає на стан Поземельної книги і кадастрового номеру земельної ділянки.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Також судом при вирішенні спору взято до уваги, що у справі "Трофимчук проти України" Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін; Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

Враховуючи викладене, встановлені судом обставини незаконного вибуття спірної земельної ділянки із власності держави, відсутність волі держави на вибуття з її володіння спірної земельної ділянки, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора підлягають задоволенню у повному розмірі. про витребування спірної земельної ділянки від кінцевих набувачів, а також щодо скасування державної реєстрації прав власності та прав оренди відповідачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати із сплати судового збору покладаються на відповідачів у рівних частинах у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" () в комунальну власність Китайгородської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області () земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0326, площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Китайгородської (раніше - Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20834-СГ.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм" () в комунальну власність Китайгородської сільської ради Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області () земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0326, площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Китайгородської (раніше - Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_1 відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 17.10.2017 №22-20834-СГ.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Держаному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" () на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0623, площею 28 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Китайгородської (раніше - Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, номер запису про право власності 47700806, з одночасним припиненням права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" () на вказану земельну ділянку.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Держаному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм" () на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0623, площею 28 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Китайгородської (раніше - Колодіївської) сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020, номер запису про інше речове право 47700815, з одночасним припиненням права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Агро-Ритм" () на вказану земельну ділянку.

Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0623, площею 28 га із одночасним припиненням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна усіх зареєстрованих щодо даної земельної ділянки речових прав та їх обтяжень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарус-Інвест" (вул. Довженка Олександра, (Шевченківський район) буд. 18, м. Київ, 03057, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м. Хмельницький, провулок Військоматський, 3, ) - 2481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еко-Ритм" (вул. Шевченка, буд. 65, с. Рункошів, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька обл., ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м. Хмельницький, провулок Військоматський, 3, ) - 2481 грн. витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 24.04.2023р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 6 примірники: 1 - до матеріалів справи, 2 - відповідачу 1 (вул. Довженка Олександра, Шевченківський район, 18, м. Київ, 03057), 3 - відповідачу 2 (вул. Шевченка, 65, с. Рункошів, Кам`янець-Подільський р-н, Хмельницька обл., 32382), 4 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), 5 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), 6 - ТОВ "ФОРК" (вул. Крутий Узвіз, буд. 6/2, "А", м. Київ, 01004)

Направлено на ел.пошту Китайгородській сільській раді ()

Кам`янець-Подільській окружній прокуратурі ()