РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.05.2023Справа № 910/1795/23

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕФКО УКРАЇНА" (01032, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 110) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІСКЕЛ ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА" (01054, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 55) про стягнення 166 830,92 грн.

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.02.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖЕФКО УКРАЇНА" (далі позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІСКЕЛ ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА" (далі відповідач) про стягнення 166 830,92 грн. та 06.02.2023 зазначену заяву передано судді Демидову В.О. у відповідності до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем відповідно до договору №OVS-T-1004-2018 про надання транспортно-експедиторських послуг було надано відповідачеві послуги пов`язані з виконанням перевезень вантажів в міжнародному сполученні.

Однак відповідачем вартість перевезення не оплачено у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕФКО УКРАЇНА" заборгованість у розмірі 166 830,92 грн. з яких: 144 811,66 грн - сума основного боргу, 22019,26 грн - пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У встановлений судом строк від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 21.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/1795/23 від 21.02.2023 була надіслана на адреси учасників справи рекомендованим листом та вручена їх представникам, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення позивачу та відповідачу.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

10.04.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖЕФКО Україна» (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРІСКЕЛ ЕНЕРДЖІ Україна», (Клієнт) укладено договір №OVS-T-1004-2018 про надання транспортно-експедиторських послуг (далі Договір).

Даний Договір регламентує взаємовідносини Сторін при виконанні Експедитором доручень Клієнта. Експедитор зобов`язується за рахунок і за плату (винагороду) Клієнта у відповідності до умов цього Договору та узгоджених Сторонами Заявок, що в свою чергу є невід`ємною частиною даного Договору, виконати комплекс послуг по транспортно-експедиторському обслуговуванню (ТЕО), організувати міжнародні та/або внутрішньодержавні морські перевезення та/або мультимодальні перевезення експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу, а також надавати інші послуги погоджені Сторонами (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що заявки, погоджені Сторонами, регулюють взаємини Сторін щодо кожного окремого доручення на ТЕО і є невід`ємною частиною даного Договору. В Заявці зазначається найменування і кількість вантажу, маршрут перевезення (порт навантаження, порт вивантаження, місце доставки вантажу), планована дата надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника і вантажоодержувача і інша необхідна інформація, що стосується організації ТЕО. При цьому форма Заявки викладена у Додатку № 1 до даного Договору, що становить його невід`ємну частину.

Заявка (далі по тексту - Заявка) повинна бути здійснена в письмовій формі, містити підписи уповноважених представників Сторін і печатки Сторін (у випадку коли представник уповноважений належним чином оформленою довіреністю - достатньо його підпису) (п. 3.2 Договору).

Згідно з п. 3.3 Договору, заявка направляється Клієнтом Експедитору одним з перерахованих або декількома способами, перерахованими нижче:

а) вручення (передача) Заявки в письмовій формі офіційному представникові Експедитора,

б) по факсу,

в) в електронному вигляді.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що заявка приймається до виконання тільки після її підтвердження з додержанням форми визначеної в пункті 3.2 цього Договору.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що у даному Договорі Сторони погодили, що послуги оплачуються Клієнтом у безготівковій формі шляхом банківського переказу на рахунок Експедитора протягом 10 банківських днів, починаючи з дати наданого факсом або електронною поштою Експедитором рахунку, якщо інше не обумовлене в додатковій угоді до даного Договору. При цьому оригінал відповідного рахунку досилається Клієнту протягом 14 календарних днів з моменту його надання електронною поштою/факсом.

Експедитор після надання послуг (виконання відповідної Заявки) складає Акт виконаних робіт і надає його Клієнту. Клієнт протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання Акту виконаних робіт повинен підписати його , завірити печаткою і відправити Експедитору, або надати протягом зазначеного строку вмотивовану відмову. Після закінчення зазначеного строку Акт виконаних робіт вважається прийнятим, підписаним Сторонами і підлягає оплаті без заперечень (п. 4.2 Договору).

Пунктами 4.3-4.4 Договору встановлено, що оплата послуг здійснюється в гривні у формі безготівкового платежу на поточний рахунок Експедитора. При цьому всі ціни, штрафи або інші витрати, зазначені в даному Договорі в доларах США або Євро, сплачуються в гривнях за офіційним курсом НБУ на день виставлення рахунку.

Узгоджена вартість послуг Експедитора вказується в замовленнях Клієнта на перевезення до цього Договору або в доповненнях до цього договору. Узгоджена вартість послуг Експедитора включає в себе прямі витрати Експедитора і винагороду Експедитора. Винагорода Експедитора визначається, як різниця між загальною узгодженої вартістю послуг і прямими витратами Експедитора. Прямі витрати Експедитора включають в себе виплати Експедитора на користь третіх осіб, що залучаються Експедитором у зв`язку з наданням послуг за даним Договором. Податок на додану вартість нараховується і включається в узгоджену вартість послуг у випадках, коли це вимагається відповідно до законодавства України.

Сума даного Договору складається із суми усіх винагород сплачених Експедитору згідно із всіма Заявками / доповненнями до цього договору (п. 4.5 Договору).

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що сторони несуть взаємну відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором відповідно до його умов, а у випадках, неврегульованих даним Договором - міжнародними конвенціями й чинним законодавством України.

У випадку затримки розрахунків, Клієнт зобов`язується оплатити Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день затримки оплати (п. 6.6 Договору).

Згідно з п. 9.1 Договору, термін дії Договору встановлюється з моменту його підписання і діє до кінця поточного календарного року.

При відсутності, до закінчення терміну дії даного Договору, пропозицій Сторін по розірванню даного Договору, він вважається продовженим на кожен наступний календарний рік (12 місяців).

Кожна зі Сторін має право розірвати даний Договір в односторонньому порядку шляхом направлення іншій Стороні повідомлення про розірвання за 30 календарних днів із вказівкою причин розірвання. Даний Договір може бути припинений/розірваний тільки після завершення всіх взаєморозрахунків, пов`язаних з його виконанням.

Доказів того, що договір розірваний та/або припинив свою дію матеріали справи не містять.

Як вказує позивач 18 серпня 2022 року між Позивачем та Відповідачем була узгоджена Заявка № 222070009 на виконання комплексу послуг по транспортно-експедиторському обслуговуванню за маршрутом Пхіваді (Індія) - Полтава (Україна). Дана Заявка була погоджена відповідно до Розділу 3 Договору, в тому числі щодо вартості міжнародного перевезення на транспортно-експедиційні послуги за один контейнер.

Так, між сторонами до умов Договору було підписано заявку № 222070009 від 18.08.2022 року на транспортно-експедиторське обслуговування до Договору про надання транспортно-експедиторських послуг № OVS-T-1004-2018 від 10 квітня 2018 року.

Вказаною заявкою сторони погодили зокрема наступні умови:

Відправник вантажу (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи, адреса, контакти, контактна особа) - WELLCARE OIL TOOLS UNIT-II PRIVATE LIMITED PLOT NO G-169,170 AND 171, KAROLI INDUSTRIAL AREA, THREE ACES GLOBAL LOGISTICS PVT LTD, BHIWADI,HARYANA,INDIA.

Одержувач вантажу (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи, адреса, контакти, контактна особа) - ТОВ "ТРІСКЕЛ ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА" Україна, 01054, Київ, вул. Богдана Хмельницького, 55.

Назва вантажу та код УКТЗЕД - компоненти машин для буріння нафтових і газових свердловин.

Особливості вантажу (вид пакування, клас небезпеки, температурний режим тощо) - 4401 кг.

Кількість місць, вага, об`єм - 09 (дев`ять) палет рівно

Пункт доставки - Полтавська область, Машівський р-н, с. Базилівщина, вул. Миру, 1, "ЦБВО" Філії "УГВ- СЕРВІС".

Міжнародне перевезення та транспортно-експедиційні послуги за 1 контейнер - 144 811,66 грн з урахуванням ПДВ до пункту розмитнення. Додатково буде виставлений рахунок за доставку вантажу до пункту вивантаження. Тариф узгоджений в електронному листуванні. (e-mail)

Вищевказана заявка підписана з боку позивача та відповідача та скріплена їх печатками без зауважень.

На виконання вищевказаної заявки позивачем долучено товарно-транспортну накладну CMR №151104, де відправником вказано WELLCARE OIL TOOLS UNIT-II PRIVATE G-169,170, KAROLI INDUSTRIAL, BHIWADI,РАДЖАСТХАН та одержувачем зазначено ТОВ "ТРІСКЕЛ ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА", Київ, вул. Богдана Хмельницького, 55.

Перевізником значиться ТОВ «МАКАРТРАНС».

У п. 6, 7, 8, 9 вказаної товарно-транспортної накладної містяться наступні відомості: компоненти машин для буріння нафтових і газових свердловин, 9 палет.

Пунктом 11 зазначено вагу - 4 401,1 кг.

В графі 24 містяться дата про одержання - 07.10.2022.

Також позивачем було долучено рахунок-проформа з описом та кількістю товару, який підлягав поставці та документ змішаного «мультимодального» перевезення.

Позивач стверджує, що 27 вересня 2022 року за допомогою електронного зв`язку надіслав Відповідачеві рахунок № на оплату погодженої вартості послуг в розмірі 144 811.66 грн. (сто сорок чотири тисячі вісімсот одинадцять гривень 66 копійок), який мав бути оплачений до 11 жовтня 2022 року відповідно до строків, погоджених між сторонами в укладеному Договорі, однак позивачем не було долучено до матеріалів доказів направлення останнього.

Разом з тим в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 08.02.2023 позивачеві було запропоновано надати письмові пояснення стосовно направлення рахунків відповідачеві.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач 31.10.2022 направив відповідачеві претензію з додатками:

Копія Договору про надання транспортно-експедиторських послуг №OVS-T-1004-2018 від 10.04.2018 року

Копія Заявки № 222070009 від 18.08.2022 року

Копія CMR№ 151104

Копія Рахунку на оплату № від 27.09.2022.

В якості доказів направлення останньої, позивачем долучено рекомендоване повідомлення про вручення №708, з відміткою про його отримання 10.11.2022.

З огляду на те, що відповідачем заборгованість погашено не було позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 166 830,92 грн. з яких: 144 811,66 грн - сума основного боргу, 22019,26 грн - пені.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Внаслідок укладення Договору №OVS-T-1004-2018 про надання транспортно-експедиторських послуг від 10.04.2018 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

В силу вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору, останній надав послуги відповідачу за товарно-транспортною накладною CMR №151104, вантаж отримано 07.10.2022.

Разом з тим суд зауважує, що п. 4.2 Договору передбачено, що Експедитор після надання послуг (виконання відповідної Заявки) складає Акт виконаних робіт і надає його Клієнту. Клієнт протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання Акту виконаних робіт повинен підписати його , завірити печаткою і відправити Експедитору, або надати протягом зазначеного строку вмотивовану відмову. Після закінчення зазначеного строку Акт виконаних робіт вважається прийнятим, підписаним Сторонами і підлягає оплаті без заперечень.

Матеріали справи не містять Акту виконаних робіт та відповідно доказів направлення його відповідачеві.

Відповідно до частини першої ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини першої ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У частині третій ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2021 по справі № 922/51/20).

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Крім того, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Відповідачем позовні вимоги не спростовані, заперечень не надано.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується виконання позивачем зобов`язань за Договором щодо надання транспортно-експедиторських послуг відповідачу, тоді як відповідачем зобов`язання по сплаті за надані послуги виконано не було, у зв`язку чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу підлягають задоволенню у розмірі 144 811,66 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 22019,26 грн нараховані за період з 12.10.2022 по 30.01.2023.

В силу приписів ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною першою ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частинами четвертою та шостою статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У випадку затримки розрахунків, Клієнт зобов`язується оплатити Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день затримки оплати (п. 6.6 Договору).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за період 12.10.2022 по 30.01.2023, судом встановлено, що останній здійснено не вірно з огляду на наступне.

Так пунктом 4.1 Договору передбачено, що у даному Договорі Сторони погодили, що послуги оплачуються Клієнтом у безготівковій формі шляхом банківського переказу на рахунок Експедитора протягом 10 банківських днів, починаючи з дати наданого факсом або електронною поштою Експедитором рахунку, якщо інше не обумовлене в додатковій угоді до даного Договору. При цьому оригінал відповідного рахунку досилається Клієнту протягом 14 календарних днів з моменту його надання електронною поштою/факсом.

Позивач стверджує, що 27 вересня 2022 року за допомогою електронного зв`язку надіслав Відповідачеві рахунок № на оплату погодженої вартості послуг в розмірі 144 811,66 грн. (сто сорок чотири тисячі вісімсот одинадцять гривень 66 копійок), який мав бути оплачений до 11 жовтня 2022 року відповідно до строків, погоджених між сторонами в укладеному Договорі, однак позивачем не було долучено до матеріалів доказів направлення останнього засобами електронного зв`язку.

Разом з тим рахунок на оплату було надіслано разом з претензією, який був отриманий відповідачем 10.11.2022, а відтак відповідач повинен був здійснити оплату у строк до 24.11.2022 включно.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд дійшов до висновку про часткове її задоволення у розмірі 13290,93 грн, в іншій частині слід відмовити.

З урахуванням встановленого вище, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Пунктом 2 частини першої ст. 129 ГПК України передбачено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги часткове задоволення розміру позовних вимог, судовий збір, який підлягає покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІСКЕЛ ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА" (01054, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 55, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕФКО УКРАЇНА" (01032, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 110, ) заборгованість у розмірі 158102 (сто п`ятдесят вісім тисяч сто дві) грн. 59 коп з яких: сума основної заборгованості у розмірі 144 811 (сто сорок чотири тисячі вісімсот одинадцять) грн. 66 коп, пені у розмірі 13290 (тринадцять тисяч двісті дев`яносто) грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі 2543 (дві тисячі п`ятсот сорок три) грн. 58 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 03.05.2023.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ