ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 Справа № 914/2930/22

За позовом: Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів», м. Львів,

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Шамрай Мар`яни Сергіївни, м. Львів,

до відповідача-2: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3,

про: стягнення заборгованості у розмірі 380 187,92 грн

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання Р.Р. Волошин

За участю представників сторін:

позивача: Мочульський Л.Б. - представник

відповідача-1: не з`явився

відповідача-2: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до Фізичної особи-підприємця Шамрай Мар`яни Сергіївни та до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 380 187,92 грн.

Ухвалою суду від 15.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.01.2023. Рух справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань

Ухвалою суду від 17.03.2023 закрито підготовче провадження у справі №914/2930/22 та призначити справу до судового розгляду по суті на 20.04.2023.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Генеральним договором кредитної лінії щодо своєчасного та повного повернення Кредиту.

В жодне судове засідання представник відповідачі не з`явилися, незважаючи на те, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи судом. Причини неявки в судове засідання відповідачі не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів.

Оскільки відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідачів, з урахуванням направлення судом на адресу відповідачів копії ухвал у справі, свідчить про незацікавленість відповідачів у розгляді справи.

Суд, заслухавши представника позивача, присутнього в судовому засіданні, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2019 між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів», повним правонаступником якого є Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» (скорочене офіційне найменування - АТ АКБ «Львів») (надалі - Позивач, Кредитор, Банк) та Фізичною особою-підприємцем Шамрай Мар`яною Сергіївною (надалі - Відповідач-1, Позичальник) було укладено Генеральний договір кредитної лінії № 38/В/2019 (надалі - Кредитний договір, Договір).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Банк зобов`язується відкрити Позичальнику відкличну невідновлювальну Кредитну Лінію з максимальним лімітом заборгованості, в межах якої надавати йому у власність грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених Кредитним договором (надалі - Кредити), а Позичальник зобов`язується повернути Кредити, сплатити проценти та комісії за користування ними, а також сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором.

Відповідно до умов Кредитного договору, максимальний ліміт заборгованості встановлений у розмірі 950 000,00 грн. (п. 2.1.1 Кредитного договору), із процентною ставкою 25% річних (п. 2.1.3 Кредитного договору), строк дії Кредитної Лінії встановлений включно до 03.02.2021р. (п. 2.1.4 кредитного договору). Відповідно до п. 2.2 кредитного договору, в межах максимального ліміту заборгованості, передбаченого п.2.1.1 Кредитного договору, Позичальнику надаються Кредити на строк до 03.02.2021 року.

27.12.2019 між Позивачем та Позичальником було укладено Додатковий договір №1 до Генерального договору кредитної лінії № 38/В/2019 від 04.02.2019р., відповідно до якого прострочена заборгованість за основною сумою та процентами, в розмірі, що зазначений у Додатковому договорі №1, визнавалася Банком строковою, а п. 2.1.6 Кредитного договору був викладений у новій редакції.

З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Позивачем та ОСОБА_1 (надалі - Поручитель, Відповідач-2) 04.02.2019 було укладено Договір поруки №38/В/2019/8-3 (надалі - Договір поруки), згідно з яким Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором за належне, своєчасне та повне виконання Позичальником усіх зобов`язань за Кредитним договором, в тому числі зобов`язань, які можуть виникнути у майбутньому, в зв`язку зі зміною умов Кредитного договору, включаючи випадки збільшення кредитних зобов`язань Позичальника, пов`язані зі збільшенням суми кредиту, збільшенням розміру відсотків за користування кредитними коштами, збільшення терміну кредитування та інше (п. 1.2 Договору поруки).

Згідно п. 2.2 Договору поруки, Поручитель та Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Відповідно до п. 2.3 Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Поручитель приймає на себе зобов`язання у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, погасити в повному обсязі заборгованість по Кредитному договору, нараховані відсотки, неустойку (штраф, пеню), передбачені умовами Кредитного договору, а також інші боргові зобов`язання, що виникають з умов Кредитного договору та додатків до нього, які укладені чи будуть укладені в майбутньому (п. 2.1 Договору поруки).

У випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором в цілому чи в будь-якій його частині, Кредитор має право пред`явити вимогу до Поручителя про погашення Поручителем заборгованості в об`ємі боргових зобов`язань Позичальника перед Кредитором, що обумовлені Кредитним договором (п. 2.5 Договору поруки).

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки, за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків по цьому Договору, Поручитель відшкодовує Кредитору завдані йому збитки та, крім того, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в цей період, за кожний день прострочення.

Прийняті на себе зобов`язання по Кредитному договору Банк виконав у повному обсязі, перерахувавши на поточний рахунок Позичальника кошти в розмірі 950 000,00 грн, що підтверджується меморіальними ордерами № 61986 від 04.02.2019 та № 103926 від 06.02.2019, копії яких додаються до позовної заяви.

Пунктом 2.1.6 Кредитного договору встановлений порядок зменшення максимального ліміту заборгованості по Кредитному договору.

Згідно п. 5.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути Банку Кредит/Кредити у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені Кредитним договором і Додатковими Договорами.

Повернення Кредитів здійснюється шляхом безготівкових перерахунків (п. 5.2 Кредитного договору). Позичальник виконує свої зобов`язання по поверненню Кредиту/Кредитів, сплати комісій, процентів та інших платежів за Кредитним договором шляхом перерахування у безготівковій формі та рахунок, що зазначений у п. 4.8 Кредитного договору (п. 4.8 Кредитного договору).

Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору, Проценти за користування Кредитом нараховуються щомісячно на суму фактичної заборгованості по Кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), за ставкою, визначеною п. 2.1.3 Кредитного договору з моменту видачі Кредиту до дати повернення Кредиту Позичальником.

Згідно п. 4.4 Кредитного договору, Позичальник сплачує проценти, нараховані відповідно до п. 4.2 Кредитного договору, у валюті отриманого Кредиту щомісяця, але не пізніше останнього банківського дня місяця, за який вони нараховані.

Відповідно до п. 2.7 Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником зобов`язань, передбачених Кредитним договором та/або договорами, якими забезпечується виконання зобов`язань за Кредитним договором, а також у випадку несвоєчасної сплати процентів та/або повернення Кредиту або його частини.

Згідно п. 5.9 Кредитного договору, Банк у випадках, передбачених п. 2.7 Кредитного договору, має право вимагати дострокового повернення Кредиту/Кредитів, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника.

Пунктом 5.10 кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов`язаний протягом 10-ти банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Банку (п. 5.9) достроково повернути Кредити, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором

В п. 7.1 Кредитного договору Сторони погодили, що за невиконання/несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (повернення Кредиту/Кредитів, оплати процентів, комісій, інших платежів за Кредитним договором) Банк вправі вимагати в Позичальника сплату пені: - за зобов`язаннями у національній валюті - в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Згідно п. 7.2 Кредитного договору, при неповерненні або несвоєчасному поверненні суми Кредиту, Позичальник, на вимогу Банку, повертає цю суму Кредиту, збільшену на розмір індексу інфляції за весь час прострочення.

На виконання вимог кредитного договору, зважаючи на те, що по даному кредитному зобов`язанню є наявна заборгованість і з метою вирішення даного спору у позасудовому порядку, Відповідачам направлялися листи з вимогами погасити заборгованість за Кредитним договором, однак дані вимоги залишилась без відповідного реагування зі сторони Відповідачів (копії листів-вимог № 536/0-14 від 01.07.2020 та № 537/0-14 від 01.07.2020, копії конвертів, якими Відповідачу-1 направлялися листи-вимоги, копія фіскального чеку від 07.07.2020 про відправлення поштової кореспонденції, копія списку №3814 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих від 07.07.2020 додаються).

Вищенаведені обставини підтверджують факт неналежного виконання Відповідачами зобов`язань по кредитному договору, що дає право на стягнення заборгованості по кредиту з Відповідачів (в тому числі на дострокове стягнення).

З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника по вказаному вище Кредитному договору, 04.02.2019 між Позивачем та Шамрай Мар`яною Сергіївною (надалі - Іпотекодавець, Майновий поручитель) був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Рачинською І.Я. та зареєстрований в реєстрі за №283, згідно якого Іпотекодавець передав в іпотеку Позивачу належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме:- Садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 179,4 кв.м, який належить Іпотекодавцю на праві приватної власності. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на садовий будинок, який передається в іпотеку, зареєстроване Браташ Оксаною Ярославівною, державним реєстратором Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, номер запису про право власності: 29919496, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 221, про що 21.01.2019р. виданий Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 153206914, (надалі - Предмет іпотеки 1);

- Земельна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0163, площею 0,1035 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для індивідуального садівництва, та перебуває у приватній власності Іпотекодавця. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку, яка передається в іпотеку, зареєстроване Браташ Оксаною Ярославівною, державним реєстратором Добротвірської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, номер запису про право власності: 29919212, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 221, про що 21.01.2019 виданий Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 153204761, (надалі - Предмет іпотеки 2).

- Земельна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0062, площею 0,0481 га, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Кам`янка-Бузький район, с/рада Новояричівська, цільове призначення земельної ділянки - для індивідуального садівництва, та перебуває у приватній власності Іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 01.09.2015 Спільник З.В., державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3-635, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 43087887, виданим 01.09.2015 Спільник З.В., державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори, номер запису про право власності 10993982. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 21, (надалі - Предмет іпотеки 3).

У зв`язку із неналежним виконанням Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, 29.12.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. на вказаному вище Іпотечному договорі було вчинено виконавчий напис, що був зареєстрований в реєстрі за №3547, відповідно до якого зверталося стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

В ході виконавчого провадження з виконання зазначеного вище виконавчого напису предмет іпотеки був реалізований, кошти від його реалізації були спрямовані на погашення заборгованості Позичальника (відповідні погашення заборгованості по Кредитному договору за рахунок коштів, які надійшли від реалізації майна, зазначені у розрахунку заборгованості, який долучений до позовної заяви). Проте, коштів, які надійшли від реалізації майна, було недостатньо для погашення заборгованості по Кредитному договору у повному обсязі.

Заборгованість ФОП Шамрай Мар`яна Сергіївна перед АТ АКБ «Львів» станом на 11.11.2022 по основному боргу, згідно Кредитного договору становить 380 187,92 грн.

Відтак, станом на дату прийняття рішення основний борг становить 380 187,92 грн, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду з матеріально - правовою вимогою про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за Генеральним договором кредитної лінії №38/В/2019 від 04.02.2019 в розмірі 380 187,92 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та такі що підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі укладених між позивачем та відповідачем-1 Генерального договору№38/В/2019.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Банк видав відповідачу-1 кредит в сумі 950 000,00 грн. Факт виплати банком кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером №61986 від 04.02.2019 та не заперечується відповідачем-1.

Призначення кредиту - купівля основних засобів (п.2.1.2.); процентна ставка - 25% (п.2.1.3.); дата повернення кредиту - 03.02.2021 (п.2.1.4.); порядок видачі кредиту - безготівково на поточний рахунок позичальника (п.2.1.5.); графік повернення кредиту - згідно графіка погашення (п.2.1.6.).

Пунктом 2.8. договору сторони погодили, що банк має право відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частини та/або вимагати достроковогоповернення кредиту у наступних випадках, зокрема, невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених цим додатковим договором та/або договорами, якими забезпечується виконання зобов`язань за цим додатковим договором;несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту або його частини.

Згідно положень частини 3 статті 346 Господарського кодексу України кредити надаються банками під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків передбачених законом. Вказане узгоджується з положенням статті 1054 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 1, частини 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно частини 1, частини 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Як встановлено судом, з метою забезпечення виконання відповідачем-1 зобов`язань за Генеральним договором №38/В/2019, 04.02.2019 між позивачем (кредитором) та відповідачем-2 (поручителем) укладено договір поруки №38/В/2019/S-3, згідно якого поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі відповідачем-1 зобов`язань за Генеральним договором №38/В/2019, та додаткових договорів до нього, якщо такі є чи будуть укладені в майбутньому.

Відповідно до частини 1, частини 2 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У зв`язку із систематичним порушенням позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору та наявною значною простроченою заборгованістю по сплаті кредиту та процентів за користування кредитними коштами, 07.07.2020 позивач рекомендованими відправленнями надіслав на адресу позичальника та поручителя листи-вимоги вих. №536/0-14 від 01.07.2020 та №537/0-14 від 01.07.2020 щодо погашення кредитної заборгованості та заборгованості за процентами, як залишені без відповіді та задоволення.

Відповідачі станом на момент прийняття рішення у справі доказів сплати заборгованості на загальну суму 380 187, 92 грн не надали.

Отже, станом на момент прийняття рішення залишилась заборгованість зі сплати основного боргу в розмірі 380 187,92 грн.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів основного боргу в сумі 380 187,92 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 5702,82 грн, що підтверджується меморіальним ордером №344092 від 10.11.2022.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 5702,82 грн, слід покласти на відповідачів.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Шамрай Мар`яни Сергіївни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» (79008, м. Львів, вул. Сербська, 1, ) заборгованості за Генеральним договором кредитної лінії №38/В/2019 від 04.02.2019 в розмірі 380 187,92 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шамрай Мар`яни Сергіївни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» (79008, м. Львів, вул. Сербська, 1, ) 2851,41 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» (79008, м. Львів, вул. Сербська, 1, ) 2851,41 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ЙV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25.04.2023.

Суддя Березяк Н.Є.