ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2023 р. Справа№ 910/9526/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Кулініч С.О. адвокат,

відповідача: Крем`янська О.Г. самопредставництво,

від третьої особи 1: не з`явився

від третьої особи 2: не з`явився

від третьої особи 3: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ", м. Добропілля, Донецька обл.

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 (повний текст складено 15.08.2022)

у справі № 910/9526/21 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ", м. Добропілля, Донецька обл.

до Донецької обласної державної адміністрації, м. Краматорськ, Донецька обл.

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1. Державне підприємство "Добропіллявугілля-видобуток" , м. Добропілля, Донецька обл. (третя особа-1)

2. Міністерство енергетики України, м. Київ (третя особа-2)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Добропільська міська рада, м. Добропілля, Донецька обл. (третя особа-3)

про розірвання договорів оренди земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (далі - ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Донецької обласної державної адміністрації (далі - Донецька ОДА, відповідач) про визнання розірваними з 25.01.2021 договорів оренди земельних ділянок за переліком, зазначеним у позовній заяві.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на статі 12, 93, 120, 152 Земельного кодексу України, статі 1, 2, 13, 32 Закону України "Про оренду землі", статі 526, 651, 792 Цивільного кодексу України, позивач зазначив, що 25.01.2021 за актом приймання-передачі ним було повернуто на баланс ДП "Добропіллявугілля-видобуток" з оренди цілісний майновий комплекс ДП "Доропіллявугілля", який розміщувався на земельних ділянках, що були взяті в оренду за вказаними договорами. За твердженням позивача, в зв`язку з поверненням саме нерухомого майна, наявні підстави для розірвання вказаних спірних договорів оренди землі державної форми власності, під зазначеними об`єктами нерухомості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 про відкриття провадження у даній справі залучено до участі в ній в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство "Добропіллявугілля-видобуток" (далі - ДП "Добропіллявугілля-видобуток", третя особа 1) та на стороні відповідача Добропільську міську раду (далі - третя особа 3).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство енергетики України (далі - Міністерство, третя особа 2).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі №910/9526/21 у задоволені позову відмовлено повністю.

Суд першої інстанції, застосовуючи судову практику Верховного Суду у питанні щодо переходу права оренди землі до нового власника нерухомого майна, викладену у постановах від 07.11.2018 у справі №910/20774/17, від 19.06.2018 у справі №922/3655/17, від 23.05.2019 у справі № 922/109/18, зазначив, що відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки він діє на тих самих умовах стосовно особи, яка, набувши право власності на нерухоме майно, розміщене на орендованій земельній ділянці, з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, зокрема зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, а тому після відчуження об`єкта нерухомості та його державної реєстрації за іншими особами вони повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, фактичними користувачами якої вони є. Із зазначених підстав суд першої інстанції визнав позовні вимоги ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" необгрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" 16.09.2022 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі № 910/9526/21 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції послався на судову практику щодо переходу права оренди на земельні ділянки, у зв`язку з переходом права власності на будівлі та споруди, чого у спірних правовідносинах не відбувалось, оскільки ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" користувалось майном на праві оренди, а власником майна весь період часу було і залишається Міністерство енергетики України. Таким чином, на думку позивача, суд першої інстанції послався на норми права, які не підлягали застосуванню, у зв`язку з чим не надав належної та правильної оцінки обставинам, які мають значення для справи.

Також в апеляційній скарзі позивачем заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення від 09.08.2022 було отримано ним 30.08.2022, що підтверджується матеріалами справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2022 справу № 910/9526/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А., суддів: Козир Т.П., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9526/21; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі №910/9526/21 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи.

20.10.2022 матеріали справи №910/9526/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 апеляційну скаргу ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі № 910/9526/21 залишено без руху на підставі статті 260 Господарського процесуального кодексу України, надано скаржнику десять днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Скаржником, в межах встановленого судом апеляційної інстанції строку, було усунуто недоліки апеляційної скарги та подано докази сплати судового збору у розмірі 68 100,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 поновлено ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі №910/9526/21, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у даній справі, розгляд справи призначено на 20.12.2022 о 15 год 00 хв, запропоновано учасникам справи вчинити процесуальні дії в установлені судом апеляційної інстанції строки.

З огляду на неявку представників відповідача та третіх осіб та відсутність в матеріалах справи відомостей щодо належного повідомлення ДП "Добропіллявугілля-видобуток" про дату, час і місце судового засідання, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 розгляд апеляційної скарги позивача у даній справі відкладено на 16 год 20 хв 12.01.2023.

Проте, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. з 09.01.2023 по 20.01.2023, судове засідання у призначений час не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2023 розгляд апеляційної скарги ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі № 910/9526/21 призначено на 09.03.2023 об 11 год 00хв.

У судовому засіданні 09.03.2023 колегією суддів у даній справі оголошено перерву до 11год 00хв 18.04.2023, про що винесену відповідну ухвалу.

Позиція інших учасників справи.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі - без змін.

Заперечуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує на те, що жодна з обставин, передбачених законом або договором для розірвання договору в односторонньому порядку, або за рішенням суду не настала, суд першої інстанції в достатній мірі дослідив обставини справи та надав їм належну оцінку, зробивши правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, третьою особою не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до приписів частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі.

Явка представників сторін.

У судовому засіданні 18.04.2023 представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні 18.04.2023 представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив, просив відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи участь своїх представників у судовому засіданні не забезпечили, про поважність причин нез`явлення суд апеляційної інстанції не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надали.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи електронними повідомленнями.

За приписами частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Оскільки явка представників третіх сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників третіх осіб.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

22.12.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (орендодавець) та позивачем (орендар) було укладено Договір оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства "Добропіллявугілля", який посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Балаховим Ю.Н. та зареєстрований в реєстрі за № 2368 (далі - Договір оренди ЦМК).

Відповідно до пункту 1.1. Договору оренди ЦМК орендодавець передає, а орендар приймає в стокове платне користування цілісний майновий комплекс Державного підприємства "Добропіллявугілля", ідентифікаційний код юридичної особи 32186934, місце знаходження юридичної особи за адресою: Україна, 85000, Донецька область, місто Добропілля, проспект Шевченка, будівля 2, (далі - підприємство), державна реєстрація якого проведена виконавчим комітетом Добропільської міської ради 11.03.2003 за реєстраційним номером юридичної особи ЄДР - 8, згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №352408, виданого 27.08.2004 виконавчим комітетом Добропільської міської ради.

Цілісним майновим комплексом є господарський об`єкт із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), з урахуванням структурних підрозділів (цехи, виробництва, дільниці тощо), з наданими земельними ділянками, на яких він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання, склад і вартість якого визначено відповідно до наведених: акту оцінки цілісного майнового комплексу, що передасться в оренду, складеного 05.11.2010, затвердженого начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області 05.11.2010; зведеного акту інвентаризації майна цілісного майнового комплексу - Державне підприємство "Добропіллявугілля", складеного 15.09.2010, затвердженого генеральним директором Державного підприємства "Добропіллявугілля" 15.09.2010 та погодженого першим заступником міністра Міністерства вугільної промисловості 22.09.2010; та Передавального балансу ДП "Добропіллявугілля" станом на 31.08.2010, затвердженого заступником міністра Мінвуглепрому.

Згідно з пунктом 10.1. Договору оренди ЦМК його укладено строком на 49 років, що діє з 22.12.2010 до 22.12.2059.

Відповідно до пункту 2.1. Договору оренди ЦМК орендар вступає у строкове платне користування підприємством у дату укладення сторонами цього договору, але не раніше дати підписання акта приймання-передачі майна підприємства, який має бути підписаний між сторонами після отримання орендарем дозволу на концентрацію суб`єктів господарювання від антимонопольних органів відповідно до чинного законодавства.

Згідно акту приймання-передачі від 04.01.2011 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду майно цілісного майнового комплексу Державного підприємства "Добропіллявугілля".

Між позивачем (орендар) та Добропільською міською радою (третя особа-3) (орендодавець), з метою обслуговування нерухомого майна, укладено низку договорів оренди земельних ділянок, а саме:

1) Договір оренди № б/н від 29.12.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0026 загальною площею 0,8807 га для обслуговування та експлуатації деревообробного цеху на території Добропільської міської ради;

2) Договір оренди № б/н від 26.12.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0058 загальною площею 1,8435 га для обслуговування та експлуатації комплексу об`єктів нерухомості на території Добропільської міської ради;

3) Договір оренди № б/н від 01.06.2013 земельної ділянки з кадастровим номером :00:028:0113 загальною площею 0,3124 га для експлуатації та обслуговування цілісного комплексу об`єктів нерухомості "Вузол виробничо-технологічного зв`язку" на території Добропільської міської ради;

4) Договір оренди № б/н від 19.09.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:028:0001 загальною площею 0,6494 га для експлуатації та обслуговування комплексу об`єктів нерухомості на території Добропільської міської ради;

5) Договір оренди № б/н від 05.10.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:016:0226 загальною площею 0,2224 га для експлуатації та обслуговування кафе "Золотий півник" на території Добропільської міської ради;

6) Договір оренди № 502 від 25.08.2004 земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0031 загальною площею 0,2254 га для експлуатації та обслуговування існуючої автодороги до породного відвалу шахти "Добропільська" на території Добропільської міської ради;

7) Договір оренди № б/н від 21.12.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:010:0170 загальною площею 13,9756 га для експлуатації та обслуговування комплексу об`єктів нерухомості шахти Алмазна на території Добропільської міської ради;

8) Договір оренди № б/н від 21.12.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0195 загальною площею 1,5037 га для експлуатації та обслуговування комплексу об`єктів нерухомості шахти Алмазна на території Добропільської міської ради;

9) Договір оренди № б/н від 21.12.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:010:0169 загальною площею 0,3250 га для експлуатації та обслуговування комплексу об`єктів нерухомості шахти Алмазна на території Добропільської міської ради.

10) Договір оренди № б/н від 21.12.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:010:0171 загальною площею 9,2952 га для експлуатації та обслуговування породного відвалу шахти "Алмазна" на території Добропільської міської ради;

11) Договір оренди № б/н від 16.11.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0034 загальною площею 5,8653 га для експлуатації та обслуговування комплексу об`єктів нерухомості шахти "Добропільська" на території Добропільської міської ради;

12) Договір оренди № б/н від 16.11.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0025 загальною площею 3,8000 га для експлуатації та обслуговування комплексу об`єктів нерухомості шахти "Добропільська" на території Добропільської міської ради;

13) Договір оренди № б/н від 30.03.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0001 загальною площею 0,6166 га для експлуатації та обслуговування комплексу об`єктів нерухомості транспортного цеху на території Добропільської міської ради;

14) Договір оренди № б/н від 21.12.2012 року земельної ділянки з кадастровим номером :00:010:0168 загальною площею 4,1881 га для розміщення існуючого відстійника шахти "Алмазна" на території Добропільської міської ради;

15) Договір оренди № б/н від 05.10.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:026:0001 загальною площею 1,3529 га для експлуатації та обслуговування санаторію-профілакторію "Дружба" на території Добропільської міської ради;

16) Договір оренди № б/н від 08.11.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:018:0025 загальною площею 0,3327 га для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі на території Добропільської міської ради;

17) Договір оренди № б/н від 17.12.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:027:0038 загальною площею 0,0773 га для експлуатації та обслуговування адміністративної будівлі на території Добропільської міської ради;

18) Договір оренди № б/н від 05.10.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:029:0135 загальною площею 0,1306 га для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі учбово-курсового комбінату на території Добропільської міської ради;

19) Договір оренди № б/н від 30.03.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0024 загальною площею 28,1 га для експлуатації та обслуговування породного відвалу шахти "Добропільська" на території Добропільської міської ради;

20) Договір оренди № б/н від 05.10.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:029:0156 загальною площею 0,1701 га для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі навчальної лави-штреку на території Добропільської міської ради.

07.10.2020 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (орендодавець) та позивачем (орендар) укладено Договір, відповідно до якого сторони дійшли згоди розірвати з 25.01.2021 Договір оренди № б/н від 22.12.2010, який посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Балаховим Ю.Н. та зареєстрований в реєстрі за № 2368 (Договір оренди ЦМК).

25.01.2021 між позивачем (орендар) та ДП "ДТЕК Добропіллявугілля-вибуток" (балансоутримувач) підисано Акт прийому-передачі, відповідно до якого орендар передав, а балансоутримувач прийняв державне майно єдиного (цілісного) майнового комплексу Державного підприємства "ДТЕК Добропіллявугілля", яке знаходилося в оренді згідно з Договором оренди № б/н від 22.12.2010, у зв`язку з його розірванням.

Наказом Міністерства енергетики України № 50 від 02.04.2021 встановлено, що майно, прийняте новоствореним ДП "Добропіллявугілля-видобуток" на баланс від ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" вноситься до його статутного капіталу та закріплюється за ним на праві господарського відання.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №259534264 від 02.06.2021 ДП "Добропіллявугілля-видобуток" здійснило перереєстрацію зазначеного нерухомого майна, на праві господарського відання, окрім споруд, які не підлягають державній реєстрації в силу законодавства України.

У зв`язку з припиненням права оренди ЦМК "Добропіллявугілля" та поверненням всіх об`єктів нерухомості на баланс ДП "Добропіллявугілля-видобуток" (третя особа 1), позивач 03.02.2021 звернувся до відповідача з пропозицією (лист за вих. №1/56 від 03.02.2021 з доданими до нього додатковими угодами) про розірвання зазначених вище Договорів оренди землі.

У відповідь на вказане звернення відповідач листом за вих. №0.2/19-1349/4-21 від 15.03.2021 повідомив, що не є стороною вказаних Договорів та запропонував звернутися до відповідного органу, що є стороною за вказаними Договорами.

01.04.2021 позивач повторно звернувся до відповідача з листом за вих. №1/252, у якому наполягав на вирішенні питання щодо розірвання зазначених Договорів, вказуючи, що земельні ділянки, які передані в оренду за спірними Договорами, належать до державної форми власності, а тому саме відповідач наділений повноваженнями щодо підписання додаткових угод про розірвання Договорів оренди землі.

13.05.2021 відповідач листом за вих. №0.2/19-2426/4-21 повторно відмовив позивачу в розірванні Договорів оренди землі, в зв`язку із тим, що не є їх стороною.

У зв`язку з відсутністю згоди відповідача на розірвання вказаних Договорів оренди землі, позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі, вважаючи наявними підстави їх розірвання в судовому порядку з 25.01.2021.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Предметом позову в даній справі є матеріально-правові вимоги позивача про визнання розірваними 20 Договорів оренди земельних ділянок за такими кадастровими номерами: :00:023:0026, :00:023:0058, :00:028:0113, :00:028:0001, :00:016:0226, :00:023:0031, :00:010:0170, :00:004:0195, :00:010:0169, :00:010:0171, :00:023:0034, :00:023:0025, :00:023:0001, :00:010:0168, :00:026:0001, :00:018:0025, :00:027:0038, :00:029:0135, :00:023:0024, :00:029:0156.

Підставами позову є припинення у позивача права оренди на ЦМК "Добропіллявугілля" та повернення (передача) позивачем третій особі 1 зазначеного нерухомого майна, яке знаходиться на вказаних земельних ділянках.

Отже, спірними правовідносинами у даній справі є відносини, пов`язані з орендою землі, які регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оренду землі" орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 зазначеного Закону).

Пунктами 3, 7 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", який набув чинності 01.01.2013, встановлено, що землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу, що відносяться до земель державної власності. З дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Відповідно до підпункту "г" пункту 4 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" у державній власності залишаються: усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

За приписами частин 2, 4 статті 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки з кадастровими номерами :00:016:0226 та :00:023:0031 є земельними ділянками комунальної форми власності, власник - Добропільська міська рада (третя особа 3).

Натомість, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (т.3, а.с.153-157) земельні ділянки за кадастровими номерами :00:023:0026, :00:023:0058, :00:028:0113, :00:028:0001, :00:010:0170, :00:004:0195, :00:010:0169, :00:010:0171, :00:023:0034, :00:023:0025, :00:023:0001, :00:010:0168, :00:026:0001, :00:018:0025, :00:027:0038, :00:029:0135, :00:023:0024, :00:029:0156 є земельними ділянками державної форми власності.

Право власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :00:010:0170, :00:004:0195, :00:010:0169, :00:010:0171, :00:023:0034, :00:023:0025, :00:023:0001, :00:010:0168, :00:026:0001, :00:018:0025, :00:027:0038, :00:029:0135, :00:023:0024, :00:029:0156 зареєстровано за Донецькою обласною державною адміністраціє (відповідачем).

З огляду на дослідженні обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (з 01.01.2013) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими, а орендодавцем спірних земель, що перебувають у державній власності, в силу прямої норми закону (статті 4 Закону України "Про оренду землі") є Держава в особі Донецької обласної державної адміністрації.

Водночас, Донецька обласна державна адміністрація не є належним відповідачем у даній справі щодо позовних вимог в частині визнання розірваними договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, а саме: Договору оренди № б/н від 05.10.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:016:0226 загальною площею 0,2224 га, наданої в тимчасове користування для експлуатації та обслуговування кафе "Золотий півник" на території Добропільської міської ради, та Договору оренди № 502 від 25.08.2004 земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0031 загальною площею 0,2254 га, наданої в тимчасове користування для експлуатації та обслуговування існуючої автодороги до породного відвалу шахти "Добропільська" на території Добропільської міської ради.

Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Втім установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц).

Оскільки, позивач у відповідності до приписів частин 1, 2 статті 48 Господарського процесуального кодексу України не скористався правом на подання до суду першої інстанції клопотань про залучення до участні у справі співвідповідача або заміни первісного відповідача належним відповідачем щодо частини позовних вимог, суд першої інстанції за результатами розгляду справи дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про розірвання Договорів оренди № б/н від 05.10.2012 земельної ділянки з кадастровим номером :00:016:0226 та № 502 від 25.08.2004 земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0031, задоволенню не підлягають так, як пред`явлені до неналежного відповідача.

Щодо решти позовних вимог, з огляду на підтвердження матеріалами справи перебування у державній власності земельних ділянок, переданих в оренду позивачу за іншими 18 спірними Договорами, то позивачем правомірно у спірних правовідносинах визначено відповідачем - Донецьку ОДА.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підстави для зміни або розірвання договору передбачені статтею 651 Цивільного кодексу України і за загальним правилом, викладеним у частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

За змістом частин 3, 4 статті 31 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За умовами пункту 35 Договорів оренди землі, про розірвання яких позивачем заявлені вимоги, сторони погодили, що їх дія припиняється шляхом розірвання за: -взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Приписами пункту 36 спірних Договорів оренди землі встановлено, що розірвання договору в однобічному порядку допускається в передбаченому законом порядку і на підставі умови, передбаченої даним договором. Умовою розірвання в однобічному порядку є: - не внесення орендної плати більш ніж за 3 місяці чи її не сплата в термін до 25 грудня за повний календарний рік.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, обставинами, з якими позивач пов`язує ініціювання спору про розірвання Договорів оренди землі у даній справі, є прининення у нього права оренди нерухомим майном, яке розміщене на земельних ділянках, що перебувають у тимчасовому користуванні позивача за спірними Договорами оренди. Оскільки позивачем повернуто власнику (передано за розпорядженням власника іншій юридичній особі) нерухоме майна, яке перебувало у нього в оренді, позивач вважає наявними підстави для розірвання Договорів оренди землі, так як останні укладені саме з метою належного користування розташованими на відповідних земельних ділянках об`єктів нерухості.

З огляду на вищезазначені норми чинного законодавства та умови спірних Договорів, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що їх положеннями не передбачено право позивача вимагати в судовому порядку розірвання спірних Договорів оренди землі у зв`язку з настанням обставин, на які посилається позивач. Припинення права оренди на нерухоме майно і повернення його власнику чи за його вказівкою передача іншій особі за умовами спірних Договорів та положеннями чинних законів не має наслідком розірвання Договорів оренди земельних ділянок, на яких розміщені ці об`єкти нерухомості.

Водночас, приписами частин 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України, передбачено у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як правильно відзначено судом першої інстанції питання щодо переходу права оренди землі до нового власника нерухомого майна неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду, за результатами якого виникла судова практика, яка підлягає застосуванню за аналогією і у даних спірних відносинах.

Так, у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 910/20774/17 викладена правова позиція, відповідно до якої: ".... після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки орендаря, у тому числі зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Отже, після відчуження об`єктів нерухомості позивачі не повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості.

При цьому Верховний Суд наголошує, що у разі переходу права власності на нерухомість заміна орендаря земельної ділянки у відповідному чинному договорі оренди землі відбувається автоматично, в силу прямої норми закону, не залежно від того, чи відбулося документальне переоформлення орендних правовідносин шляхом внесення змін у договір стосовно орендаря, оскільки переоформлення лише формально відображає те, що прямо закріплено в законі."

У постанові від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17 Верховний Суд дійшов такого висновку: "при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки.

Ураховуючи викладене, відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки він діє на тих самих умовах стосовно особи, яка, набувши право власності на нерухоме майно, розміщене на орендованій земельній ділянці, з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, зокрема зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, а тому після відчуження об`єкта нерухомості та його державної реєстрації за іншими особами вони повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, фактичними користувачами якої вони є.".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.05.2019 у справі № 922/109/18.

Враховуючи встановлені обставини та оцінюючи їх у сукупності відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання розірваними Договорів оренди земельних ділянок за кадастровими номерами :00:023:0026, :00:023:0058, :00:028:0113, :00:028:0001, :00:010:0170, :00:004:0195, :00:010:0169, :00:010:0171, :00:023:0034, :00:023:0025, :00:023:0001, :00:010:0168, :00:026:0001, :00:018:0025, :00:027:0038, :00:029:0135, :00:023:0024, :00:029:0156, є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають повністю.

У зв`язку з наведеним, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноматність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі №910/9526/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 у справі №910/9526/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/9526/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.04.2023.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

Г.П. Коробенко