РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2023Справа № 910/1528/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Гнатчук Юлії Володимирівни

до Ісрафілова Тімура Салєховича

про стягнення 156.385,37 грн

Представники сторін: не викликались

Суть спору :

30.01.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Гнатчук Юлії Володимирівни до Фізичної особи-підприємця Ісрафілова Тімура Салєховича про стягнення 156.385,37 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору оренди від 24.11.2021 та особливих умов оренди до договору оренди від 24.11.2021, позивачем передано відповідачу у строкове платне користування частину нежитлового приміщення № 202/2 загальною площею 35,05 кв.м (з урахуванням коригуючого коеф. 1,016 на площу МЗК, що належить орендодавцю) згідно плану розташування об`єкта оренди на поверсі, що розміщується за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 26а (2-й поверх), ЖК «Воскресенський». Приміщення було передано відповідачу 24.11.2021, що зафіксовано в п. 4.1 особливих умов, підписаних орендарем. Стан, в якому приміщення було передано в оренду зафіксований в підписаному орендарем додатку до договору. Строк оренди з 24.11.2021 до 30.09.2023. Позивачу стало відомо, що відповідач звільнив приміщення. 06.07.2022 комісією здійснено огляд приміщення та фотофіксацію його стану про що складено акт. Стан приміщення, в якому він був переданий в оренду відповідачу, та стан приміщення після їх звільнення є критично та кардинально різними. Всупереч умовам договору відповідачем не було повідомлено позивача про дострокове розірвання договору. Орендна плата сплачується орендарем авансом щомісячно в строк до 20-го числа місяця, що передує звітному. Орендар не розрахувався за орендну плату за травень, червень 2022 року та комунальні послуги за березень-червень 2022 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди від 24.11.2021, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з останнього 156.385,37 грн, з яких 24.955,00 грн боргу по орендній платі, 5.493,66 грн боргу з оплати комунальних послуг, 47.600,00 грн пені, 6.562,50 грн штрафу за прострочення грошових зобов`язань, 9.815,00 грн штрафу за прострочення оплати/компенсації комунальних послуг, 58.890,00 грн штрафу за пошкодження приміщення, 913,46 грн 3% річних та 2.155,75 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1528/23 від 06.02.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

21.02.2023 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2023 відкрито провадження у справі № 910/1528/23 та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

З інформації, яка міститься у Єдиному державному демографічному реєстрі вбачається, що Ісрафілов Тімур Салєхович зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 24.02.2023 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 957 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 , яка є зареєстрованим місцем проживання відповідача.

07.04.2023 судом отримано конверт разом з ухвалою від 24.02.2023 (номер відправлення 957), який повернуто поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 03.04.2023 з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 24.02.2023 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фактум капітал» та Фізичною особою-підприємцем Гнатчук Юлією Володимирівною укладено договір оренди № ФК-15/06/21 ГЮ з додатком до нього («Особливі умови оренди») відповідно до яких ТОВ «Фактум капітал» передає, а ФОП Гнатчук Ю.В. приймає у строкове платне користування на умовах цього договору об`єкт оренди за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 26а (2-й поверх), ЖК «Воскресенський», строком на 2 роки 11 місяців.

Пунктом 1.2 «Особливих умов оренди» вказаного договору визначено цільове призначення: здавання в суборенду повністю чи частинами з правом визначення орендарем цільового призначення об`єкта оренди під час суборенди.

Відповідно до п. 2.4.1 договору оренди № ФК-15/06/21 ГЮ від 15.06.2021 без отримання попереднього письмового дозволу ТОВ «Фактум капітал», ФОП Гнатчук Ю.В не має права здавати об`єкт оренди в суборенду.

24.11.2021 між Фізичною особою-підприємцем Гнатчук Юлією Володимирівною (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Ісрафіловим Тімуром Салєховичем (орендар, відповідач) укладено договір оренди (далі - договір) та 24.11.2021 сторонами договору підписано Особливі умови оренди до договору оренди від 24.11.2021 (далі - особливі умови).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у платне користування на умовах цього договору об`єкт, детальний опис якого наведено у додатку до цього договору.

Пунктом 1.2 особливих умов визначений опис об`єкта оренди: частина нежитлового приміщення № 202/2 площею 30,05 кв.м (з урахуванням коригуючого коеф. 1,016 на площу МЗК, що належить орендодавцю) згідно плану розташування об`єкта оренди на поверсі, що розміщується за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 26а (2-й поверх), ЖК «Воскресенський».

Пунктом 5.3 особливих умов встановлено, що підписання цього договору власник об`єкту оренди - ТОВ «Фактум капітал» підтверджує та гарантує, що орендодавець має право здавати об`єкт оренди в платну оренду.

Договір підписаний, шляхом накладення електронного підпису директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактум капітал» Черниш Надією Миколаївною, Фізичною особою-підприємцем Гнатчук Юлією Володимирівною та Фізичною особою-підприємцем Ісрафіловим Тімуром Салєховичем.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору оренди не сплачено орендну плату за травень-червень 2022 року, не сплачено/компенсовано за комунальні послуги, розірвано договір оренди без повідомлення позивача та залишено приміщення в липні 2022 року з пошкодженням приміщення. У зв`язку з вищевикладеним позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 24.955,00 грн основного боргу з орендної плати, 5.493,66 грн боргу з оплати комунальних послуг, 47.600,00 грн пені, 6.562,50 грн штрафу за прострочення грошових зобов`язань, 9.815,00 грн штрафу за прострочення оплати/компенсації комунальних послуг, 58.890,00 грн штрафу за пошкодження приміщення, 2.155,75 грн інфляційних втрат та 913,46 грн 3% річних.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці

Предметом розгляду за даним позовом є стягнення заборгованості на підставі договору оренди від 24.11.2021, укладеного фізичною особою-підприємцем Ісрафіловим Тімуром Салєховичем.

08.11.2022 фізична особа-підприємець Ісрафілов Тімур Салєхович втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності, про що вчинено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що підтверджується безкоштовним витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18 відповідно до суб`єктного складу учасників та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у боржника із втратою його статусу як ФОП не припинились і підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Відповідно до п. п. 4.1 та 4.2 особливих умов об`єкт оренди, включаючи все необхідне для доступу до об`єкту оренди та МЗК, передано в оренду 24.11.2021. Орендар засвідчує, що прийняв об`єкт оренди у належному стані та без зауважень. Підписання будь-яких додаткових актів чи документів на засвідчення факту передання об`єкта оренди в оренду не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 4.4 особливих умов строк оренди: з 24.11.2021 до 30.09.2023.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили, що розмір, умови та строки здійснення орендної плати за користування об`єктом оренди та здійснення орендарем інших платежів визначається цим розділом та особливими умовами оренди.

Відповідно до п. 3.1 особливих умов базовий розмір орендної плати за користування об`єктом оренди становить 9.815,00 грн на місяць (далі - базовий розмір).

Пунктом 3.2 особливих умов сторони передбачили, що протягом спеціального періоду з 25.11.2021 по 30.09.2022 (далі - спеціальний період) застосовується спеціальний розмір орендної сплати в розмірі 8.750,00 грн за користування об`єктом оренди на місяць.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 3.3 особливих умов орендна плата сплачується орендарем авансом щомісячно в строк до 20-го числа місяця, що передує звітному, на банківський рахунок орендодавця у безготівковому вигляді в національній валюті України.

Відповідно до п. 3.5 особливих умов орендар сплачує перший платіж за цим договором у розмірі 18.565,00 грн, що включає: орендну плату за період оренди з 01.12.2021 по 31.12.2021, що становить 8.750,00 грн (сторони домовилися, що орендна плата за період з 24.11.2021 по 30.11.2021 не нараховуєтеся та не сплачується орендарем); гарантійний платіж в розмірі орендної плати за один місяць (базовий розмір).

Матеріали справи містять наступні платіжні документи, що свідчать про сплату відповідачем орендної плати за період з грудня 2021 року по квітень 2022 року у загальному розмірі 53.565, 00 грн (43.750,00 грн орендна плата + 9.815,00 грн гарантійний платіж):

- платіжне доручення № 2 від 24.11.2021 на суму 18.565,00 грн, призначення платежу: оренда приміщення у ЖК «Воскресенський» (сплата гарантійного платежу та орендної плати за грудень 2021 року);

- меморіальний ордер № @2PL698320 від 19.12.2021 на суму 8.750,00 грн, призначення платежу: оренда приміщення у ЖК «Воскресенський» Ісрафілов Тімур Салєхович (орендна плата за січень 2022 року);

- меморіальний ордер № @2PL483762 від 17.01.2022 на суму 8.750,00 грн, призначення платежу: оренда приміщення у ЖК «Воскресенський» Ісрафілов Тімур Салєхович (орендна плата за лютий 2022 року);

- меморіальний ордер № @2PL991513 від 17.02.2022 на суму 8.750,00 грн, призначення платежу: оренда приміщення у ЖК «Воскресенський» Ісрафілов Тімур Салєхович (орендна плата за березень 2022 року);

- меморіальний ордер № @2PL980475 від 05.04.2022 на суму 8.750,00 грн, призначення платежу: оренда приміщення у ЖК «Воскресенський» Ісрафілов Тімур Салєхович (орендна плата за квітень 2022 року).

Відповідно до п. 4.2 договору кожна із сторін має право розірвати цей договір без зазначення будь-яких підстав такого розірвання за умови повідомлення іншої сторони про розірвання не менш ніж за один повний календарний місяць до дати розірвання.

Абзацом 3 пункту 3.7 особливих умов сторони визначили, що у випадку дострокового розірвання цього договору орендарем до закінчення спеціального періоду, розмір орендної плати за увесь час, протягом якого орендар в рамках спеціального періоду користувався об`єктом оренди, підлягає перерахуванню за діючим базовим розміром, гарантійний платіж орендарю не повертається.

Позивач обґрунтовуючи заборгованість відповідача по орендній платі у розмірі 24.955,00 грн, посилається на п. 4.2 договору та на п. 3.7 особливих умов, та зазначає, що відповідачем було звільнено об`єкт оренди не повідомивши про це позивача за один повний місяць. В подальшому відповідач повідомив позивача про дострокове розірвання договору в телефонній розмові. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що договір оренди від 24.11.2021 розірвано на підставі п. 4.2 договору, а тому орендна плата за всі місяці (грудень 2021 року - червень 2022 року) підлягає перерахуванню у відповідності до базового розміру (9.815,00 грн * 5 місяців - 43.750,00 грн + 9.815,00 грн + 9.815,00 грн).

Суд не погоджується з твердженням позивача, що договір оренди від 24.11.2021 було розірвано, на підставі п. 4.2 договору з огляду на наступне

Відповідно до п. 7.1 договору сторони домовимся, що усі комунікації та взаємодії між ними будуть відбуватися за допомогою сучасних засобів зв`язку: електронною поштою, телефоном, менеджерами тощо.

Пунктом 7.3 договору сторони узгодили, що незалежно від наявності чи відсутності електронного підпису визнаватимуть як офіційні документи та як оригінали з відповідними правовими наслідками для себе електронні листи/повідомлення та документи, що стосуються виконання, змін, припинення умов договору, в тому числі фото/сканкопії паперових документів/повідомлень, які направлені з та на: електронні адреси/телефонні номери, що зафіксовані цим договором; будь-які інші електронні адреси/телефонні номери, про які сторони повідомили одна одну через електронні адреси/телефонні номери, які зафіксовані в цьому договорі.

Матеріали справи не містять жодного доказу в підтвердження повідомлення орендарем орендодавця про розірвання договору оренди від 24.11.2021 за один місяць до такого розірвання.

Враховуючи викладене та те, що сам позивач в позовній заяві підтверджує те, що він не отримував жодних повідомлень про дострокове розірвання договору за один повний місяць, а посилання позивача на повідомлення про таке розірвання в телефонній розмові не відповідає умовам договору, у суду відсутні підстави вважати, що договір оренди від 24.11.2021 розірвано на підставі п. 4.2 договору.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку, що п. 3.7 особливих умов, який передбачає, у випадку дострокового розірвання цього договору орендарем до закінчення спеціального періоду, перерахування орендної плати, за весь період, за діючим базовим розміром, не підлягає застосуванню, оскільки позивачем не доведено належним чином дострокового розірвання цього договору орендарем.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Проте, матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо внесення плати за оренду за травень - червень 2022 року, в результаті чого виникла заборгованість, яка не оспорена відповідачем та становить 17.500,00 грн (8.750,00 грн * 2 місяці).

Відповідно до п. 3.8 особливих умов орендна плата не включає в себе комунальні платежі (в т.ч витрати на утримання об`єкту оренди) і експлуатаційні витрати, але включає податкові платежі, які несе орендодавець.

Пунктом 3.9 особливих умов передбачено, що орендар додатково до орендної плати щомісячно самостійно сплачує комунальні платежі, в залежності від ситуації:

- напряму постачальникам комунальних послуг у строки, визначені постачальниками комунальних послуг, але не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітним;

- шляхом компенсації вартості комунальних послуг орендодавцеві (станом на дату підписання договору стосується лише водопостачання та водовідведення) - не пізніше 10 календарних днів після відповідного повідомлення орендодавця.

З метою спрощення адміністрування орендодавець може акумулювати суми до компенсації протягом декількох звітних періодів, але в будь-якому разі не більше, ніж 6 послідовних місяців.

Матеріали справи містять квитанції на оплату комунальних послуг, які виставлено ОСББ «ЖК Воскресенський» за особовим рахунком № 217/О - ФОП Ісрафілову Т.С., а саме

- квитанція на оплату комунальних послуг за березень 2022 року на суму 3.248,28 грн, з яких: борг минулих періодів становить 536,27 грн, сплачено - 536,27 грн, нараховано - 3.248,28 грн;

- квитанція на оплату комунальних послуг за квітень 2022 року на суму 4.283,57 грн, з яких: борг минулих періодів становить 3.248,28 грн, сплачено - 0,00 грн, нараховано - 1.035,29 грн;

- квитанція на оплату комунальних послуг за травень 2022 року на суму 4.862,16 грн, з яких: борг минулих періодів становить 4.283,57 грн, сплачено - 0,00 грн, нараховано - 578,59 грн;

- квитанція на оплату комунальних послуг за червень 2022 року на суму 5.493,66 грн, з яких: борг минулих періодів становить 4.862,16 грн, сплачено - 0,00 грн, нараховано - 631,50 грн.

Докази отримання вказаних квитанцій на оплату комунальних послуг відповідачем у матеріалах справи відсутні.

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 258 від 29.07.2022 вбачається, що позивачем перераховано на рахунок ОСББ «ЖК Воскресенський» 5.493,66 грн, призначення платежу: № О/рахунку (217/0), ТОВ «Фактум-капітал».

Відповідачем доказів сплати комунальних послуг постачальникам таких послуг або доказів компенсації позивачу вартості комунальних послуг не надано.

Разом з цим, умови п. 3.9 договору встановлюють чіткі вимоги для настання обов`язку у відповідача компенсувати вартість комунальних послуг орендодавцеві, а саме не пізніше 10 днів після повідомлення орендодавця.

За відсутності в матеріалах справи доказів будь-якого повідомлення орендодавцем орендаря про наявну заборгованість зі сплати комунальних платежів з наданням відповідних рахунків про сплату, у відповідача не виникло зобов`язання по компенсації комунальних послуг, а тому позивач передчасно звернувся до суду з даною позовною вимогою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 5.493,66 грн боргу з відшкодування комунальних послуг є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті орендної плати за травень та червень 2022 року не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача 17.500,00 грн.

В іншій частині вимог про стягнення боргу по орендній платі позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 5.2 особливих умов у випадку пошкодження об`єкту оренди або МЗК у зв`язку з відокремленням невідокремлених поліпшень згідно умов цього договору без попереднього погодження з орендодавцем або не здійснення відновлення об`єкту оренди до попереднього стану з урахуванням нормального зносу при поверненні об`єкта оренди орендодавцеві, орендар зобов`язаний сплатити штраф у шестикратному базовому розмірі місячної орендної плати за користування об`єктом оренди.

Позивачем на підставі п. 5.2 особливих умов пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача 58.890,00 грн штрафу.

В підтвердження пошкодження об`єкту оренди позивачем надано акт огляду стану приміщення від 06.07.2022 складений та підписаний: головою правління ОСББ «ЖК Воскресенський» - Кропивницькою Наталією Ігорівною, представником орендодавця приміщення - Гнатчука Олександра Валерійовича, третьої особи - Швеця Василя Вікторовича.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять доказів з підтвердження наданих Гнатчуку Олександру Валерійовичу повноважень на вчинення відповідних дій від імені ФОП Гнатчук Ю.В.

В пункті 1 акту огляду стану приміщення від 06.07.2022 зазначений опис стану приміщення, а саме:

1.1. Вся підлога без будь-якого покриття, плінтуси відсутні.

1.2. У приміщені присутнє будівельне сміття (гіпсокартон, обривки електричних кабелів, відірвані залишки декору).

1.3. На стіні з вхідними дверима відсутня точка освітлення.

1.4. Вимикачі та розетки - відсутні; для них є спеціальні коробки на стінах по всьому приміщенні.

1.5. Стеля без оздоблення, через стелю проходять електрокабелі, система протипожежного захисту та звисає гофрова трубка.

1.6. Стіни частково пофарбовані, на стінах відсутній декор, на окремих ділянках залишилися фрагменти клею та декору.

1.7. На стіні біля вікна є вивід для кондиціонера, сам кондиціонер відсутній.

1.8. На стінах поломана коробка для кабелів.

1.9. Вікно металопластикове.

1.10. В середині приміщення присутні додаткові перегородки та стіни, що згідно договору від 24.11.2021 були відсутні під час передачі приміщення в оренду.

Пунктом 2 даного акту зазначені 12 фотографій стану приміщення.

Обґрунтовуючи дану позовну вимогу позивач вказує на те, що відповідачем порушено умови договору в частині виконання п. 2.9 особливих умов, а саме останнім відокремлені невідокремлювані поліпшення.

Відповідно до п. 2.9 особливих умов сторони погодили, що наступні поліпшення об`єкта оренди, які будуть здійснені в майбутньому, не підлягають відокремленню орендарем, а є такими, що належать орендодавцеві (невідокремлювані поліпшення) без будь-якої додаткової компенсації зі сторони орендодавця:

- підлога з її покриттям та будь-яким іншим оздобленням;

- стіни з усім її оздобленням, в тому числі встановлені в приміщенні перегородки;

- міжкімнатні та вхідні двері до об`єкту оренди;

- профілі, фурнітура, підвіконня та будь-які додаткові приладдя, встановлені на вікнах;

- стеля з усім її оздобленням та покриттям, включаючи підвісні панелі, полотна, плити, профілі;

- звуко-, шумо-, тепло-, ізоляція, незалежно від місць її здійснення;

- електрика, включаючи освітлення (в тому числі світильники, плафони, лампи та лампочки), розетки, виключателі, кабелі, домофон, розетки;

- системи кондиціонування (за виключенням внутрішнього та зовнішнього блоку кондиціонерів) та вентиляції, включаючи витяжки та будь-яке приточно-витяжне обладнання.

Укладаючи договір оренди від 24.11.2021 сторонами підписано додаток «Розташування об`єкта оренди на поверсі та його стан» в якому міститься план 2-го поверху ЖК «Воскресенський», вул. П. Запорожця, 2-а (розташування об`єкта оренди) та стан об`єкта оренди зафіксовано в 4-х фото, без текстового опису.

Суд відзначає, що будь-який документально підтверджений опис наявного в приміщені майна, обладнання чи опис проведених ремонтних робіт та здійснених покращень на момент передачі майна в оренду в матеріалах справи відсутній.

З наявних в матеріалах справи фото, які містяться в додатку до договору оренди від 24.11.2011 (а також на доданому до позовної заяви флеш-носії Kingston 16GB) вбачається, що на момент укладення договору приміщення мало наступний стан: наявні вхідні двері; на стіні поряд з дверима розташований електрощиток; вікно металопластикове; під вікном розташована батарея; на стіні біля вікна є вивід для кондиціонера; на підлозі відсутні покриття та плінтуси; вимикачі та розетки - відсутні (для них є спеціальні коробки на стінах по всьому приміщенні); стеля без оздоблення, через стелю проходять електрокабелі, система протипожежного захисту; стіни частково пофарбовані, на стінах відсутній декор.

З фото, що містяться в акті від 06.07.2022 вбачається, що в приміщенні встановлені гіпсокартонні перегородки.

Щодо п.п. 1.7 та 1.10 акту від 06.07.2022 суд вважає необхідним зазначити, що п. 2.9 особливих умов, на які посилається позивач, чітко передбачено, що стіни з усім її оздобленням, в тому числі встановлені в приміщенні перегородки є поліпшеннями які не підлягають відокремленню орендарем, а щодо відсутнього кондиціонера даний пункт договору теж чітко регулює це питання, а саме залишаються системи кондиціонування за виключенням внутрішнього та зовнішнього блоку кондиціонерів.

Отже, позивачем не підтверджено, що відповідачем в орендованому приміщенні були здійсненні поліпшення, перелік який наведений у п. 2.9 особливих умов, та в подальшому відокремлені відповідачем.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними засобами доказування здійснення відповідачем відокремлення невідокремлених поліпшень без попереднього погодження з орендодавцем, тому вимога про стягнення з відповідача 58.890,00 грн штрафу є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату орендної плати не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 6.7 договору передбачено, що у випадку прострочення будь-якою зі сторін будь-якого платежу, належного до сплати іншій стороні, сторона, яка допустила прострочення зобов`язана сплатити на користь іншої сторони пеню в розмірі 1% від суми прострочення за кожен день такого прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати орендної плати, проте не передбачили інший період нарахування ніж встановлений законом.

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України пеня обчислюється за кожний день прострочення.

Наведені норми свідчать про те, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу, а день фактичної оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання по своєчасній сплаті орендної плати відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої становить 4.063,42 грн (розрахунки суду наявні в матеріалах справи).

Отже, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в сумі 4.063,42 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенні, а в іншій частині в позові слід відмовити, оскільки позивачем невірно визначено період прострочення (не враховано положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, включено фактичний день оплати), перевищено шестимісячний період нарахування, здійснено нарахування на суму боргу виходячи із базового розміру орендної плати.

Абзацом 2 п. 6.7 договору встановлено, якщо прострочення платежів триває більше 10 календарних днів, орендодавець та/або орендар додатково сплачує штраф в розмірі 25% від суми прострочення.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Матеріли справи свідчать про наступне

- орендна плата за квітень 2022 року була сплачена відповідачем з пропущенням строку, а саме 14 календарних днів (22.03.2022-04.04.2022);

- орендна плата за травень 2022 року відповідачем сплачена не була, а тому, за розрахунком позивача, відповідачем пропущений строк оплати на 279 днів (21.04.2022-24.01.2022);

- орендна плата за червень 2022 року відповідачем сплачена не була, а тому, за розрахунком позивача, відповідачем пропущений строк оплати на 249 днів (21.05.2022-24.01.2022).

Враховуючи те, що прострочення платежів по сплаті орендної плати становить більше ніж 10 днів, відповідач повинен сплатити позивачу штраф, розмір якого становить 6.562,50 грн (за обґрунтованим розрахунком позивача виходячи із розміру орендної плати встановленої у спеціальний період).

Відповідно до п. 5.1 особливих умов сторони домовились, що орендар додатково сплачує орендодавцеві штрафні санкції у діючому базовому розмірі місячної орендної плати за користування об`єктом оренди, зокрема за таке порушення як прострочення оплати/компенсації орендарем комунальних послуг більше ніж на 30 днів.

Оскільки позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 9.815,00 грн штрафу за прострочення оплати/компенсації орендарем комунальних послуг більше ніж на 30 днів є похідною від вимоги про стягнення 5.493,66 грн заборгованості з оплати комунальних послуг, в якій судом було відмовлено, в позові в цій частині також слід відмовити.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення зі сплати за надані послуги оренди, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 2.155,75 грн інфляційних втрат та 913,46 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору інший розмір процентів не визначений.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи те, що за розрахунками суду інфляційні втрати позивача становлять 2.375,53 грн (розрахунки знаходяться в матеріалах справи), тоді як при подані позовної заяви позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 2.155,75 грн інфляційних втрат, а суд в свою чергу позбавлений права виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 2.155,75 грн інфляційних втрат.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість нарахування 389,80 грн 3% річних, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню (розрахунки знаходяться в матеріалах справи).

В іншій частині позовних вимог про стягнення 3% річних в позові слід відмовити, оскільки позивачем не вірно визначено період прострочення, а аткож нараховано 3% річних на суму боргу за комунальні послуги в задоволенні позовної вимоги якої судом відмовлено.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гнатчук Юлії Володимирівни є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Ісрафілова Тімура Салєховича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Гнатчук Юлії Володимирівни ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) 17.500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. боргу по орендній платі, 4.063 (чотири тисячі шістдесят три) грн 42 коп. пені, 6.562 (шість тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн 50 коп. штрафу, 2.155 (дві тисячі сто п`ятдесят п`ять) грн 75 коп. інфляційних втрат, 389 (триста вісімдесят дев`ять) грн 80 коп. 3% річних, 526 (п`ятсот двадцять шість) грн 41 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова