ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/445/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Абеленцева Сергія Васильовича ( АДРЕСА_1 );
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергоекспорт" (пр. Ватутіна, 23, кв. 338, м. Бєлгород, Російська Федерація).
про стягнення коштів у розмірі 1 248 213, 80 руб РФ (еквівалент 651 130, 73 грн).
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець Абеленцев Сергій Васильович, м. Харків, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергоекспорт", Російська Федерація, про стягнення заборгованості у розмірі 1 248 213,80 руб РФ, підставою нарахування якої стало порушення відповідачем умов укладеного сторонами даного спору контракту №1 від 28.12.2021, в частині вчасної та у повному обсязі оплати за поставлений позивачем товар. Також позивач просить суд покласти на відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/445/23. Розгляд справи № 922/445/23 призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов.

На період збройного конфлікту у відносинах з державною-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення.

Отже приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи неможливість виконання судового доручення про вручення відповідачу судових документів про відкриття провадження у справі № 922/445/23 дипломатичними каналами, суд дійшов висновку про подальше повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до вищезазначеного, судом було повідомлено відповідача про розгляд даної справи Господарським судом Харківської області, шляхом здійснення публікації на офіційному вебсайті судової влади України.

Натомість, відповідач, у строки, визначені ухвалою суду від 20.02.2023 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

На адресу суду від учасників справи не надходило належно оформленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Між Фізичною особою-підприємцем Абеленцевим Сергієм Васильовичем, м. Харків (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеценергоекспорт", Російська Федерація (відповідач, покупець), укладено контракт № 1 від 28.12.2021 про постачання товарів (надалі за текстом - контракт).

29.12 2021 сторонами також було укладено Додаткову угоду № 1 до контракту.

Відповідно до умов контракту постачальник зобов`язується передати товар покупцю згідно специфікації (пункт 1.1), умови поставки згідно «Інкотсрмс-2010» визначаються у специфікації (пункти 3.2,3 4).

Па підставі вказаного контракту 19.02.2022 позивачем було складено рахунок № 4 на постачання певного асортименту товарів, який виконував функцію специфікації (про що зазначено у тексті рахунку) її визначав умови поставки - СРТ Бєлгород.

21.02.2022 товар, вказаний у рахунку № 4 від 19.02.2022 на суму 1 248 213, 80 руб РФ, було відвантажено позивачем на адресу відповідача автомобільним транспортом шляхом передачі товару перевізнику разом із товаросупровідними документами, то підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) 210222.

Таким чином, позивач виконав покладені на нього обов`язки з постачання товарів, адже за змістом пунктів А.І, А.4 умови СРТ поставка є здійсненою з моменту передачі товару продавцем перевізнику, після чого усі ризики переходять до покупця (пункт А.5 умов СРТ).

Також позивач здійснив декларування експорту товарів, що підтверджується електронною декларацією ЕК 10 АА (форми МД-2, МД-3, МД-6)

Відповідач вищевказаний товар, зазначений у рахунку № 4 від 19.02.2022 та відвантажений на його адресу, отримав, що підтверджується, як міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) 210222, так і фактом виконання відповідачем належних митних процедур щодо імпорту товару, поставленого позивачем (транзитна декларація 10101120/230222/0004468; декларація митної вартості 10131010/240222/3117764; декларація на товари 10131010/240222/3117764).

Відповідно до умов контракту оплата здійснюється протягом 30 днів з дати митного оформлення на території країни імпорту (пункт 6.2).

Натомість відповідач, оплату за товар, поставлений йому позивачем, згідно рахунку № 4 від 19.02.2022, у розмірі 1 248 213, 80 руб РФ, не здійснив, прострочивши таким чином виконання грошового зобов`язання, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

На час розгляду даної справи, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем даної суми заборгованості за поставлений позивачем товар, у добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 365 ГПК України).

Правовідносини, пов`язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою), зокрема, і питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, визначені Законом України "Про міжнародне приватне право".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Додатковою угодою № 1 до контракту сторони визначили, що положення пункту 9.1 цього контракту не обмежують сторони у праві звернення до суду за захистом своїх прав за законних інтересів. У разі виникнення спору, який на думку заінтересованої сторони не може бути вирішено шляхом переговорів, така суперечка підлягає розгляду Господарським судом Харківської області (Україна): 61022, місто Харків, площа Свободи. 5, Держпром, 8-й під`їзд.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У даному разі, правовідносини, що виникли між сторонами, мають ознаки поставки товару, які регулюються законодавством України у сфері постачання продукції та виконання зобов`язань за договором поставки.

Відповідно до ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Згідно з ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічно, згідно з положеннями ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлі-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно із ст. 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кіль кість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав належним чином свої зобов`язання за контрактом та здійснив відповідачу поставку товару.

Доказів повернення товару відповідачем чи будь-яких зауважень щодо поставленого товару до суду не надано.

Доказів оплати вартості поставленого товару до суду також надано не було.

За приписами ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст.129 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача, з вини якого виник спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 126, 129, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергоекспорт" (пр. Ватутіна, 23, кв. 338, м. Бєлгород, Російська Федерація; код ИПП ) на користь Фізичної особи-підприємця Абеленцева Сергія Васильовича ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; відомості про дату народження відсутні) 1 248 213, 80 рублів РФ (що еквівалентно 651 130, 73 грн. за офіційним курсом НБУ); судовий збір у розмірі 9 766, 97 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Позивач - Фізична особа-підприємець Абеленцев Сергій Васильович ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеценергоекспорт" (пр. Ватутіна, 23, кв. 338, м. Бєлгород, Російська Федерація, код ИПП ).

Повне рішення складено 26.04.2023.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/445/23