ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03.05.2023м. ДніпроСправа № 904/9257/21
до Фізичної особи - підприємця Ренкова Геннадія Олеговича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
про стягнення 37 247 грн. 98 коп.
Без повідомлення (виклику) представників сторін.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2022 у справі №904/9257/21 позов Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (02002, м. Київ, вул. Аболмасова,б.5, група приміщень 57, офіс7; ідентифікаційний код 42502769) до Фізичної особи - підприємця Ренкова Геннадія Олеговича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" (02002, м. Київ, вул. Аболмасова,б.5, група приміщень 57, офіс10; ідентифікаційний код 37396233), третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Аболмасова,б.5, група приміщень 57, офіс1; ідентифікаційний код 37396151) про стягнення 37 247 грн. 98 коп. - задоволено, стягнено з Фізичної особи - підприємця Ренкова Геннадія Олеговича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" ( 02002, м. Київ, вул. Аболмасова,б.5, група приміщень 57, офіс7; ідентифікаційний код 42502769) 33 250 (тридцять три тисяч двісті п`ятдесят) грн. 00 коп. - заборгованості, 2 871 (дві тисячі вісімсот сімдесят одна) грн. 97 коп. - інфляційних нарахувань, 1 126 (одна тисяча сто двадцять шість) грн. 01 коп. - 3% річних та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Судом до матеріалів справи долучено Довідку про доставку електронного листа (а.с.77) відповідно до якої рішення суду від 04.11.2022 було доставлено до електронної скриньки позивача 12.11.2022.

Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" у заяві (вх.№39762/22 від 17.11.2022) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу просить вирішити питання про відшкодування витрат на професійна правничу допомогу позивача та стягнути з відповідача на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2022 заяву Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" (вх.№39762/22 від 17.11.2022) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу прийнято до розгляду та постановлено розгляд заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу здійснювати без повідомлення (виклику) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

У зв`язку з відсутністю фінансування потреб Господарського суду Дніпропетровської області на відправку поштової кореспонденції суду, ухвала суду від 18.11.2022 фактично була надіслана відповідачу лише 17.03.2023.

Станом на 03.05.2023 поштове відправлення на адресу відповідача, в якому містилася ухвала суду від 18.11.2022, повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 від 19.04.2023 "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.89-93).

Пунктом 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.05.2023, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є 51909, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Івана Сірка, буд. 48, кв. 6, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду відповідачу (а.с.94).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (надалі - Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15.

При цьому, суд окремо звертає увагу, що з 01.01.2020 набрали чинності зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку, внесені Постановою Кабінету Міністрів України № 1149 від 27.12.2019, відповідно до яких:

- рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (пункт 991 Правил);

- рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду (пункт 992 Правил).

Таким чином, зберігання відділенням АТ "Укрпошта" поштових відправлень суду, які є "Судовими повістками" в розумінні чинного законодавства України в період більше, ніж три робочі дні, а також їх повернення із непередбачених для "Судових повісток" причин є неправомірним. Більше того, такі дії зумовлюють порушення права позивача на своєчасне вирішення справи судом.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості в ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2022 по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання пояснень на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Ухвалою суду від 18.11.2022 судом було запропоновано відповідачу надати пояснення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та документи, що їх обґрунтовують.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем пояснень або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 03.05.2023 пояснення від відповідача до суду не надходили.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання пояснень на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та вважає можливим розглянути дану заяву за наявними у справі матеріалами.

Також судом враховано, що в матеріалах справи містяться розписки, відповідно до яких копії заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та копію акта приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги отримано третіми особами -1, -2 (а.с.63-64). З урахуванням того, що вказана заява за змістом повністю відповідає заяві від 17.11.2022, суд доходить висновку про обізнаність третіх осіб-1, -2 зі змістом вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається, у рішенні судом не вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши матеріали справи суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із статтею 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення; суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання; неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви; додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частинами 1-2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами; для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Крім того, частинами 4-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес до справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: - договір про надання правової допомоги; - довіреність; - ордер; - доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В підтвердження факту понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, надано:

- Договір від 01.11.2021 №14.650-Н про надання професійної правничої допомоги, укладений між Адвокатським об`єднанням "Інтелкрафтс" та позивачем - Громадською спілкою "Українська ліга авторських та суміжних прав", як клієнтом (а.с.35-36);

- наказ від 01.11.2021 №14.650 Адвокатського об`єднання "Інтелкрафтс" щодо доручення здійснення судового представництва та іншого юридичного супроводження за Договором від 01.11.2021 №14.650-Н про надання професійної правничої допомоги адвокатам Адвокатського об`єднання "Інтелкрафтс" (а.с.37);

- копію довіреності від 01.07.2021, якою Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" уповноважує адвокатів Хлєбнікова Сергія Георгійовича, Сербуль Ольгу Юріївну та Гуйду Дмитра Миколайовича представляти інтереси довірителя (а.с.38);

- копію свідоцтва від 11.12.2017 серії КВ №000083 про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.39);

- копію свідоцтва від 28.02.2008 №3228 про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.40);

- копію свідоцтва від 03.10.2013 №5428 про право на занятті адвокатською діяльністю (а.с.79);

- копію Акта від 17.12.2021 приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті клієнтом (відповідно до Договору №14.650-Н від 01.11.2021 про надання професійної правничої допомоги) (а.с.62).

- копію Акта від 14.11.2022 приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті клієнтом (відповідно до Договору №14.650-Н від 01.11.2021 про надання професійної правничої допомоги) (а.с.78).

Як вбачається, між позивачем - Громадською спілкою "Українська ліга авторських та суміжних прав", як клієнтом, та Адвокатським об`єднанням "Інтелкрафтс" було укладено Договір від 01.11.2021 №14.650-Н про надання професійної правничої допомоги (надалі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору визначено, що Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту професійну правничу допомогу в обсязі і на умовах, що визначені цим Договором, а клієнт зобов`язується прийняти і оплатити надану йому правову допомогу.

Професійна правнича допомога, що надається за цим Договором: підготовка позовної заяви та всіх необхідних документів, пов`язаних з розглядом справи, звернення до суду, представництво інтересів клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій у господарській справі за позовом клієнта до Фізичної особи-підприємця Ренкова Геннадія Олеговича про стягнення заборгованості за договором № КБР-236/09/19-Н від 26.09.2019 року (пункт 1.2. Договору).

Відповідно до пункту 4.1. Договору за надання професійної правничої допомоги клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню винагороду у наступних розмірах:

пункт 4.1.1. підготовка позовної заяви, звернення до суду та представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції - 10 000.00 гри. (десять тисяч гривень), без ПДВ;

Клієнт оплачує винагороду Адвокатському об`єднанню у строки, погоджені сторонами, але не пізніше дати розгляду справи по суті на відповідній стадії судового розгляду. Оплата здійснюється у безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної грошової суми па рахунок Адвокатського об`єднання (пункт 4.2. Договору).

Згідно з пунктом 4.4. Договору за результатами надання професійної правничої допомоги на кожній стадії судового процесу складається Акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В Акті зазначається, яка саме - допомога була надана, та її вартість.

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до "31" грудня 2021 року (пункт 5.1. Договору).

Після закінчення строку дії Договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, Договір вважається поновлений до набрання рішенням суду законної сили (пункт 5.3. Договору).

Відповідно до Актів від 17.12.2021 та від 14.11.2022 приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті клієнтом (відповідно до Договору №14.650-Н від 01.11.2021 про надання професійної правничої допомоги) сторони Договору підтверджують, що Адвокатським об`єднанням надана професійна правнича допомога по справі за позовом клієнта до Фізичної особи-підприємця Ренкова Гєннадія Олеговича (справа №904/9257/21 в суді першої інстанції на загальну суму 10 000,00 грн, (десять тисяч гривень), без ПДВ, що підлягає клієнтом протягом 30 календарних днів з дати підписання цього акту.

Зазначена сума винагороди охоплює наступний перелік робіт адвоката/адвокатів:

- підготовка та складання позовної заяви;

- роздруківка, посвідчення копій документів;

- підготовка процесуальних документів.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Господарський суд, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, доходить висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Судом здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих Адвокатським об`єднанням послуг, перелік який наведений у Актах приймання-передачі наданих послуг, та встановлено, що що включення до переліку таких послуг як роздруківка, посвідчення копій документів не є наданням професійної правничої допомоги. До складу витрат позивачем також включено підготовку процесуальних документів. З матеріалів справи вбачається, що представником позивача разом з позовною заявою було подано також заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (при цьому, судом враховано, що дана справа розглядалася в порядку прощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін), заяву про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та заяву щодо заявлення розміру судових витрат; також матеріали містять дві заяви щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожен має право на професійну правничу допомогу; у випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу; для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура; забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом; витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" унормовано види адвокатської діяльності, а саме серед іншого: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Таким чином, розподіляючи судові витрати, суд вважає, що обґрунтованою та співмірною вартістю витрат позивача на професійну правничу допомогу кваліфікованого адвоката у даній справі, яка не є складною, є сума 3 725 грн. 00 коп. (10% від суми позову), яка підлягає стягненню з відповідача.

Отже, заява Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИІРШИВ:

1. Заяву Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" ( 02002, м. Київ, вул. Аболмасова,б.5, група приміщень 57, офіс7; ідентифікаційний код 42502769) (вх.№39762/22 від 17.11.2022) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Ренкова Геннадія Олеговича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" ( 02002, м. Київ, вул. Аболмасова,б.5, група приміщень 57, офіс7; ідентифікаційний код 42502769) 3 725 (три тисячі сімсот двадцять п`ять) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог за заявою відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання додаткового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.у.

Суддя Т.В. Загинайко
Дата підписання додаткового рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

03.05.2023