ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2268/22

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АВ метал груп

до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельне об`єднання ГЕРЦ

про стягнення 781 276,18 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників сторін:

від позивача: Родько О.А. (ордер № АР № 1107911 від09.12.2022 року);

від відповідача: не з`явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю АВ метал груп (далі- позивач, ТОВ АВ метал груп) до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельне об`єднання ГЕРЦ (далі відповідач, ТОВ Будівельне об`єднання ГЕРЦ ) про стягнення 781 276,18 грн. з яких: 571 864,42 грн. основного боргу, 99 906,67 грн. пені, 11 279,94 грн. 3% річних та 98 225,15 інфляційних за Договором поставки № Дон/2021/652 від 17.06.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.11.2022 року відкрито провадження у справі, призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.12.2022 року.

До Господарського суду Київської області 07.12.2022 року надійшло клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.12.2022 року підготовче засідання відкладене на 26.12.2022 року.

09.12.2022 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про долучення оригіналів доданих до позову документів .

До Господарського суду Київської області 26.12.2022 року надійшла заява представника позивача, якою останній просить провести підготовче засідання без його участі.

Представник відповідача належним чином повідомлений в судове засідання 26.12.2022 року не з`явився, відзив не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Частиною 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено те, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.01.2023 року.

Оскільки судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання відповідачем ухвали суду від 26.12.2022 року з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи по суті, у зв`язку з чим ухвалою від 23.01.2023 року розгляд справи по суті відкладено на 06.03.2023 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.03.2023 року розгляд справи по суті відкладено на 22.03.2023 року.

Представник позивача в судовому засіданні 22.03.2023 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник відповідача в судове засідання 22.03.2023 року не з`явився, однак про розгляд справи був обізнаний, що підтверджується поданим клопотанням про відкладення підготовчого засідання від 07.12.2022 року, відзив не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 22.03.2023 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

17.06.2021 року між ТОВ «АВ метал груп» (далі - Постачальник) та ТОВ Будівельне об`єднання ГЕРЦ (далі - Покупець) було укладено Договір поставки № Дон/2021/652 (далі - Договір).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується у термін, встановлений даним договором, передати у власність Покупця металопродукцію/металлопрокат (далі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором. Ціна за одиницю товару, загальна кількість, асортимент, сортамент товару визначається у рахунках на оплату Постачальника або специфікаціях, що є невід`ємними частинами даного договору. При цьому, кількість товару є орієнтовною, остаточна кількість товару зазначається у видаткових накладних.

Згідно з п. 2.2. Договору поставка товару за цим договором здійснюється у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "ІНКОТЕРМС 2010", на умовах EXW склад Постачальника, якщо інше не зазначено у рахунках або Специфікаціях.

Строк поставки товару: протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання на поточний рахунок Постачальника 100% попередньої оплати, якщо інше не обумовлено сторонами у рахунках або специфікаціях (п. 2.3. Договору).

Згідно з п. 2.7 Договору право власності на поставлену партію товару і ризики загибелі та/або пошкодження товару переходять від Постачальника до Покупця з моменту передачі-прийому товару Покупцю в пункті поставки і засвідчується підписанням сторонами видаткової накладної. Датою отримання Покупцем партії товару та супровідних документів є дата видаткової накладної.

Відповідно до п. 3.2 Договору оплата здійснюється Покупцем в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Фактом оплати вважається надходження грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Згідно п. 3.4 Договору сторони погодили наступну черговість погашення вимог за грошовими зобов`язаннями Покупця: у разі недостатності суми проведеного Покупцем платежу для погашення грошових вимог Постачальника у повному обсязі, здійснюється послідовне погашення суми основного боргу, коли будь-яка отримана в подальшому сума в першу чергу погашає найперший неоплачений на дату платежу товаророзпорядчий документ, і до останнього.

Відповідно до 3.5 Договору порядок розрахунків: 100% попередня оплата, якщо інше не обумовлене у Специфікаціях.

Відповідно до п. 12.1 Договору цей Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2023 року, а в частині виконання грошових зобов`язань до повного розрахунку між сторонами.

У випадку, якщо не пізніше, ніж за один місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не заявить про його припинення, то цей Договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік.

Станом на дату звернення до суду з цією позовною заявою жодною з сторін не заявлено про припинення Договору, отже він є чинним.

Сторонами 27.07.2021 року підписано Специфікацію № 2 до Договору, згідно з якою передбачено поставку товару на загальну суму 466 569,66 грн. з ПДВ. Умови оплати: Відстрочка платежу протягом 14 календарних днів з дати поставки товару.

Як стверджує позивач, на виконання зобов`язань за Договором ним поставлено, а відповідачем прийнято товар за видатковою накладною № 5344850 від 29.07.2021 року на суму 466 455,70 грн. з ПДВ, яка підписана повноважним представником відповідача без зауважень. Отримання відповідачем товару також підтверджується довіреністю № 13 від 27.07.2021 року (копії наявні в матеріалах справи).

На оплату товару Покупцю виставлено рахунок № 500562690 від 20.07.2021 року, кінцевий строк оплати 12.08.2021 року.

Відповідач розрахувався частково у сумі 18 588,99 грн. (переплата за видатковою накладною № 5343371 від 28.07.2021 року).

Відтак за відповідачем рахується заборгованість в сумі 447 866,71 грн. за видатковою накладною № 5344850 від 29.07.2021року.

Також сторонами 04.08.2021 року підписано Специфікацію № 3 до Договору, згідно з якою передбачено поставку товару на загальну суму 97 940,00 грн. з ПДВ. Умови оплати: Відстрочка платежу протягом 10 банківських днів з дати поставки товару.

Як стверджує позивач, на виконання зобов`язань за Договором ним поставлено, а відповідачем прийнято товар за видатковою накладною № 5357657 від 04.08.2021 року на суму 97 277,71 грн. з ПДВ, яка підписана повноважним представником відповідача без зауважень (копії наявні в матеріалах справи).

На оплату товару Покупцю виставлено рахунок № 500608087 від 02.08.2021 року, кінцевий строк оплати 18.08.2021 року.

Відтак за відповідачем рахується заборгованість в сумі 97 277,71 грн. за видатковою накладною № 5357657 від 04.08.2021 року.

Окрім того, 06.08.2021 року сторонами підписано Специфікацію № 4 до Договору, згідно з якою передбачено поставку товару на загальну суму 26 720,00 грн. з ПДВ. Умови оплати: Відстрочка платежу протягом 10 банківських днів з дати поставки товару.

На виконання зобов`язань за Договором ним поставлено, а відповідачем прийнято товар за видатковою накладною № 5365027 від 06.08.2021 року на суму 26 720,00 грн. з ПДВ, яка підписана повноважним представником відповідача без зауважень. Отримання відповідачем товару також підтверджується довіреністю № 19 від 06.08.2021 року (копії наявні в матеріалах справи).

На оплату товару Покупцю виставлено рахунок № 500626865 від 06.08.2021 року, кінцевий строк оплати 20.08.2021 року.

Оскільки відповідачем у встановлений строк заборгованість не сплачено за останнім рахується заборгованість в сумі 26 720,00 грн. за видатковою накладною № 5365027 від 06.08.2021 року.

Таким чином, позивач виконав свої обов`язки за Договором у повному обсязі. Претензій щодо якості чи кількості поставленого товару від відповідача на адресу позивача не надходило.

Однак грошове зобов`язання з оплати отриманого товару відповідачем не виконано, станом на час звернення до суду заборгованість відповідача за отриманий товар за видатковими накладними № 5344850 від 29.07.2021 року, № 5357657 від 04.08.2021 року та № 5365027 від 06.08.2021 року в загальному розмірі становить 571 864,42 грн., що не спростовано та не заперечено відповідачем.

Як зазначає позивач, з метою досудового врегулювання спору ним на адресу відповідача було направлено претензію № 3776 від 23.11.2021 року із вимогою сплатити заборгованість.

Листом № 1689 від 14.12.2021 року відповідач підтвердив наявність заборгованості, також просив розстрочити платіж до відповідного графіку.

Листом № 12/01 від 12.01.2022 позивач погодився з запропонованим графіком.

12.01.2022 року відповідач здійснив оплату в сумі 20 000,00 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань з оплати товару, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 571 864,42 грн. боргу за поставлений, але не оплачений товар за видатковими накладними № 5344850 від 29.07.2021 року, № 5357657 від 04.08.2021 року та № 5365027 від 06.08.2021 року.

Вході розгляду спору відповідач відзив на позов не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач поставив відповідачу на загальну суму 571 864,42 грн., який прийнято відповідачем без зауважень та претензій, про що свідчать підписані та скріплені печатками видаткові накладні. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було здійснено часткову оплату у розмірі 20 000,00 грн.

Водночас з наявних матеріалів справи не вбачається, щоб відповідач повністю розрахувався з позивачем за товар в строки, що передбачені умовами Договору та Специфікаціями.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні статтей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, відповідачем, не було повністю проведено розрахунок, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 571 864,42 грн.

Таким чином, враховуючи надані суду докази суд дійшов висновку про порушення умов укладеного між сторонами Договору з боку відповідача в частині проведення повної оплати за товар, у зв`язку з чим за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 571 864,42 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати товару, позивач просить стягнути 99 906,67 грн. пені на підставі п. 7.1. Договору нарахованої від сум заборгованості по кожній спірній видатковій накладній, 11 279,94 грн. 3% річних та 98 225,15 грн. інфляційних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за загальний період лютий 2022 року жовтень 2022 року.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно з п. 7.1. Договору, у випадку порушення строку оплати за поставлений товар, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день порушення строку.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Судом досліджено розрахунок пені та встановлено, що він не узгоджується ні з умовами Договору, ні з вимогами законодавства.

Перевіривши розрахунки пені, суд вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв`язку з тим, що позивачем невірно визначено початок перебігу прострочення виконання зобов`язань відповідачем, оскільки відповідно до умов Договору передбачено відстрочку оплати за товар по кожній видатковій накладній, також

останній не врахував вимоги частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України, щодо шестимісячного обмеження нарахування пені.

Також, слід зазначити, що з огляду на вимоги ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за порушення передбачених Договором строків оплати за поставлений товар, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день порушення строку з урахуванням вимог частини 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку про здійснення розрахунку пені виходячи із сум прострочених оплат, з урахуванням відстрочки оплати за поставлений товар в межах шестимісячного строку.

Таким чином, суд вирішив самостійно здійснити перерахунок пені лише на підставі наявних у матеріалах первинних документів.

Судом здійснено власний розрахунок пені за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга Закон», згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 4 527,42 грн. пені. за видатковою накладною № 5344850 від 29.07.2021 року: за період з 01.02.2022 року по 13.02.2022 року; за видатковою накладною № 5357657 від 04.08.2021 року: за період з 01.02.2022 року по 19.02.2022 року; за видатковою накладною № 5365027 від 06.08.2021 року: за період з 01.02.2022 року по 21.02.2022 року (в межах заявлених періодів позивачем).

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що правильними періодами для стягнення пені є:

- за видатковою накладною № 5344850 від 29.07.2021 року: за період з 13.08.2021 року по 12.01.2022 року на суму 466 455,70 грн. та 13.01.2021 року по 13.02.2022 року на суму 447 866,71 грн;

- за видатковою накладною № 5357657 від 04.08.2021 року: за період з 19.08.2021 року по 19.02.2022 року на суму 97 277,71 грн;

- за видатковою накладною № 5365027 від 06.08.2021 року: за період з 21.08.2021 року по 21.02.2022 року на суму 26 720 грн.

У зв`язку з викладеним вище, пеня підлягає частковому задоволенню в сумі 4 527,42 грн.

Судом досліджено та встановлено, що позивачем нараховані 3% річних та інфляційні по кожному періоду на фактичні суми заборгованості, існування яких у відповідні періоди відповідачем не заперечено та не спростовано.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та факту прострочення платежу, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, нарахованих на суму боргу по спірних накладних, суд встановив що відповідні нарахування проведено за фактичні періоди існування заборгованості на фактичні суми заборгованості, тому підлягають задоволенню в заявлених розмірах 11 279,94 грн. 3% річних та 98 225,15 грн. інфляційних за загальний період лютий 2022 року жовтень 2022 року.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в сумі 781 276,18 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 685 896,93 грн. з яких 571 864,42 грн. основного боргу, 4 527,42 грн. пені, 11 279,94 грн. 3% річних та 98 225,15 грн. інфляційних. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 10 288,45 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне об?єднання

"ГЕРЦ" (08131, Київська обл., Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Боголюбова, 6, код 35270468) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "AB метал груп" (049000, м. Дніпро, вул. Шолом-Алейхема, 5, код 36441934) 571 864 (п`ятсот сімдесят одна вісімсот шістдесят чотири) грн. 42 коп. основного боргу, 4 527 (чотири тисячі п`ятсот двадцять сім) грн. 42 коп. пені, 11 279 (одинадцять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн. 94 коп. 3% річних, 98 225 (дев`яносто вісім тисяч двісті двадцять п`ять) грн. 15 коп. інфляційних втрат та 10 288 (десять тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 45 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 21.04.2023 р.

Суддя Т.П. Карпечкін