ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" квітня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/226/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Кортакоз"

до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про заборгованості в сумі 20 676 400 грн. 70 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Лук`янчук Вікторія Сергіївна (в залі суду);

Від відповідача: Гутнік Мар`яна Анатоліївна (поза межами приміщення суду).

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "Кортакоз" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про заборгованості в сумі 20 676 400 грн. 70 коп.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/226/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Кортакоз" до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про заборгованості в сумі 20 676 400 грн. 70 коп., визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 20 червня 2022 року.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 22 серпня 2022 року позов задоволено.

31 жовтня 2022 року на виконання вищевказаного рішення суду видано відповідні судові накази.

17 березня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від на адресу суду від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20 березня 2023 року заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню прийнято до розгляду у судовому засіданні на 27 березня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27 березня 2023 року відкладено розгляд заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на 03 квітня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03 квітня 2023 року відкладено розгляд заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на 18 квітня 2023 року.

12 квітня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшли письмові пояснення на заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

14 квітня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача (заявника) надійшли заперечення на письмові пояснення позивача на заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засідання 18 квітня 2023 року представник заявника підтримав заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача у свою чергу заперечив проти задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Розглянувши заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання наказу Господарського суду Рівненської області від 31 жовтня 2022 року у справі № 918/226/22 таким, що не підлягає виконанню в частині, суд вважає за необхідне зазначити таке.

В обґрунтування поданої заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - заявник) зазначає, 31 жовтня 2022 року Господарським судом Рівненської області видано накази у справі № 918/226/22 на виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 22 серпня 2022 року про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Кортакоз" заборгованості по договору № 1043 від 17 липня 2020 року, а саме 9 462 801 грн. 00 коп. основної заборгованості, 420 446 грн. 75 коп. 3% річних та 3 283 141 грн. 76 коп. інфляційних втрат; заборгованості по договору № 1573 від 09 грудня 2020 року, а саме 138 103 грн. 75 коп. 3% річних та 612 231 грн. 82 коп. інфляційних втрат; 137 779 грн. 80 коп. судових витрат та 47 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Надалі 28 лютого 2023 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71144601 про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Кортакоз" заборгованості по договору № 1043 від 17 липня 2020 року, а саме 9 462 801 грн. 00 коп. основної заборгованості, 420 446 грн. 75 коп. 3% річних та 3 283 141 грн. 76 коп. інфляційних втрат.

Заявник звертає увагу суду на те, що після винесення рішення Господарським судом Рівненської області від 22 серпня 2022 року до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 71144601 від 28 лютого 2023 року, останнім добровільно сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Кортакоз" 9 462 801 грн. 00 коп. основної заборгованості за договором № 1043 від 17 липня 2020 року, що підтверджується платіжними дорученнями долучиними до заяви.

З огляду на вищезазначене, відповідно до ч. 328 ГПК України, на переконання заявника є достатніми правовими підставами для визнання наказу Господарського суду Рівненської області виданого на примусове виконання рішення у судовій справі № 918/226/22 від 31 жовтня 2022 року таким, що вже не підлягає виконанню в частині стягнення основної заборгованості в сумі 9 462 801 грн. 00 коп. у зв`язку із настанням вищенаведених обставин.

Не погоджуючись з вище вказаною правовою позицією відповідача щодо визнання наказу Господарського суду Рівненської області виданого на примусове виконання рішення у судовій справі № 918/226/22 від 31 жовтня 2022 року таким, що вже не підлягає виконанню в частині стягнення основної заборгованості в сумі 9 462 801 грн. 00 коп., Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "Кортакоз" надало до суду заперечення наступного змісту.

Позивач посилається на порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом - Законом України "Про виконавче провадження", яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (даті - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", є закінчення виконавчого провадження.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

На думку позивача, з метою уникнення ситуації, при якій у випадку погашення боржником заборгованості, сторона виконавчого провадження мала б звертатись до суду із заявами про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, зокрема, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником. Так, звернення до суду із заявами про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у зв`язку з виконанням рішення суду є необґрунтованим, оскільки питання пов`язані із стягненням з боржників заборгованості, вирішується під час виконання рішення суду та контролюється виконавцем самостійно.

Позивач стверджує , що у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає, що узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/15 та у постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-172цс15.

Виконавче провадження в даному випадку буде закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням викладеного, Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "Кортакоз" вважає, що підстав для визнання виконавчого документа (наказу) по справі № 918/226/22, таким, що не підлягає виконанню немає.

Суд, зважаючи на вищевикладені обставини справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12 жовтня 2018 року, у межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частиною 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається, повний текст судового рішення від 22 серпня 2022 року у справі № 918/226/22 складено та підписано 29 серпня 2022 року.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 жовтня 2022 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 22 серпня 2022 року у справі № 918/226/22 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Відтак, вказане рішення суду є таким, що набрало законної сили 19 жовтня 2022 року.

Частиною 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 4 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом.

Як вбачається з матеріалів справи, Господарським судом Рівненської області на виконання рішення від 22 серпня 2022 року, яке набрало законної сили 19 жовтня 2022 року видано відповідний наказ від 31 жовтня 2022 року.

З урахуванням викладеного, наказ Господарського суду Рівненської області від 31 жовтня 2022 року у справі № 918/226/22 є таким, що виданий судом з дотриманням норм чинного законодавства.

Однак, судом встановлено, що боржником (відповідачем, заявником) здійснено часткове виконання наказу суду від 31 жовтня 2022 року, а саме погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю - фірма "Кортакоз" по договору № 1043 від 17 липня 2020 року, а саме 9 462 801 грн. 00 коп. основної заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями (які наявні у матеріалах справи).

Суд зазначає, що оплата відповідачем заборгованості за наказом Господарського суду Рівненської області від 31 жовтня 2022 року у справі № 918/226/22 у добровільному порядку, що є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у даній частині.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача та видний судом наказ від 31 жовтня 2022 року в частині стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Еенергоатом" заборгованість по договору № 1043 від 17 липня 2020 року в сумі 9 462 801 грн. 00 коп. основної заборгованості визнати таким, що не підлягає до виконання.

Окрім того, суд не приймає позицію позивача у справі, викладену в запереченнях на заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає до виконання, а саме суд оцінює критично пояснення стягувача, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із добровільним виконанням рішення суду боржником, може здійснюватися лише поза виконавчим провадженням, тобто до його відкриття.

Практика Верховного Суду, на яку посилається стягувач, викладена у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц та у постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-172цс15 не є релевантною та не може застосовуватися у даному випадку, оскільки не відповідає фактичним обставинам цієї справи.

Так, у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц висновок суду про те, що "якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає" висловлений у контексті такої самостійної підстави для закінчення виконавчого провадження, як скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ.

У постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-172цс15 Верховний Суд вирішував питання припинення зобов`язання поручителя як боржника за виконавчим документом унаслідок припинення основного зобов`язання боржника у зв`язку з його ліквідацією та зазначив, що ліквідація боржника після ухвалення рішення про стягнення заборгованості не свідчить про припинення зобов`язання.

Тому, стосовно справи № 918/226/22 наведені стягувачем аргументи з посиланням на згадані вище постанови Верховного Суду не свідчать наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Суд зазначає, що пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено самостійну підставу для закінчення виконавчого провадження, а саме визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того, суд роз`яснює стягувачу, що наказ суду від 31 жовтня 2022 року в частині стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Еенергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кортакоз" по договору № 1043 від 17 липня 2020 року - 420 446 грн. 75 коп. 3% річних та 3 283 141 грн. 76 коп. інфляційних втрат залишається дійсним та таким який обов`язковий до виконання.

Керуючись статтями 233, 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - задоволити.

2. Визнати судовий наказ Господарського суду Рівненської області по справі № 918/226/22 від 31 жовтня 2023 року в частині про стягнення в частині стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Еенергоатом" заборгованість по договору № 1043 від 17 липня 2020 року в сумі 9 462 801 грн. 00 коп. основної заборгованості, таким, що не підлягає виконанню.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття 18 квітня 2023 року і може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано - 24 квітня 2023 року.

Суддя Войтюк В.Р.