СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Харків Справа № 922/2154/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Соляник Н.В.,

за участю представників сторін:

від ініціюючого кредитора (апелянта): Нечитайло Т.В. (поза межами суду), довіреність від 14.11.2022;

від боржникаа: Чуб С.В. (в залі суду), ордер серія АХ №1100227 від 20.04.2023;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", с.Крупець, Славутський район, Хмельницька область (вх. №1480 Х),

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.12.2022 (повний текст складено 09.12.2022) у справі №922/2154/22 (суддя Яризько В.О.),

за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", с.Крупець, Славутський район, Хмельницька область,

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж", с.Веселе, Харківський район, Харківська область,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (надалі ТОВ "Суффле Агро Україна") звернулося до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" (надалі ТОВ "Агрофірма Престиж").

Заява про відкриття провадження у справі про банкрутство обґрунтована неналежним виконанням ТОВ "Агрофірма Престиж" зобов`язань за договором поставки № від 01.01.2020, внаслідок чого утворилася заборгованість в загальному розмірі 55353433,50грн, з яких: 10006084,00грн безспірна заборгованість за фінансовою аграрною розпискою №235 від 18.03.2020, 28515143,00грн безспірна заборгованість за фінансовою аграрною розпискою №237 від 18.03.2020; 16832206,50грн решта заборгованості за договором поставки.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.12.2022 у справі №922/2154/22 відмовлено у відкритті провадження у справі №922/2154/22 за заявою ТОВ "Суффле Агро Україна" про банкрутство ТОВ "Агрофірма Престиж".

Ухвала обґрунтована наявністю спору про право у розумінні положень ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки судом встановлено наступні обставини.

Рішення Господарського суду Харківської області від 21.09.2022 у справі №922/470/22 задоволено позов ТОВ "Агрофірма Престиж" та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3122, що вчинений 26.11.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. на фінансовій аграрній розписці №237, у якому запропоновано до стягнення з ТОВ "Агрофірма Престиж" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" безумовне грошове зобов`язання у розмірі 28515143,00грн, штрафу у розмірі 14257571,50грн, витрат за вчинення нотаріальних дій у розмірі 215000,00грн.

Місцевим господарським судом встановлено, що станом на момент проведення підготовчого засідання (05.12.2022) вищевказане рішення у справі №922/470/22 оскаржується ТОВ "Суффле Агро Україна" у Східному апеляційному господарському суді, а відтак існує судовий розгляд щодо оскарження безспірності заборгованості, що покладена в основу заяви ТОВ "Агрофірма Престиж" про відкриття провадження у справі про банкрутство, що унеможливлює відкриття провадження у справі про банкрутство.

Крім того, суд встановив, що станом на момент проведення підготовчого засідання до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВ "Агро-Груп Україна" про визнання недійсним договору поставки № від 01.01.2020, укладеного між ТОВ "Суффле Агро Україна" та ТОВ "Агрофірма Престиж", у зв`язку з чим суд відзначив, що у разі задоволення позову у вказаній вище справі судом буде встановлено відсутність підстав існування заборгованості, наявністю якої ініціюючий кредитор обґрунтовує свої вимоги у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство.

З наведених підстав господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що існує спір про право щодо розміру заборгованості боржника за договором поставки № від 01.01.2020, на підставі якого ТОВ "Суффле Агро Україна" обґрунтовує свої вимоги у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство. Вказані обставини свідчать про наявність спору про право, що в силу положень ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства є перешкодою для відкриття справи про банкрутство.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ініціюючий кредитор - ТОВ "Суффле Агро Україна" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківськоїх області від 05.12.2022 у справі №922/2154/22 та ухвалити нове судове рішення, яким:

- відкрити провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрофірма Престиж";

- визнати безспірні грошові вимоги ТОВ "Суффле Агро Україна" на загальну суму 38521227,00грн, а саме: 10006084,00грн безспірної заборгованості за фінансовою аграрною розпискою №235 від 18.03.2020 та 2515143,00грн безспірної заборгованості за фінансовою аграрною розпискою №237 від 18.03.2020;

- повернути справу до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду справи про банкрутство, вирішення питання про призначення розпорядника майна боржника, введення процедури розпорядження майна боржника та здійснення інших дій, передбачених законодавством.

Апелянт посилається на порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне:

- суд першої інстанції залишив поза увагою та взагалі не надав будь-якої правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, які підтверджують обґрунтованість безспірних вимог ініціюючого кредитора на суму 10006084,00грн, які виникли на підставі фінансової аграрної розписки №235 від 18.03.2020;

- відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про фінансові аграрні розписки" наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою; тобто, сама по собі відсутність напису "Виконано" при умові настання строку виконання фінансової аграрної розписки, свідчить про наявність безспірних вимог кредитора до боржника (відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.08.2021 у справі №924/1336/20, від 30.03.2021 у справі № 910/14168/19, від 13.07.2021 у справі № 925/1282/20);

- оскільки боржник не здійснив жодного платежу на виконання аграрних розписок №235 від 18.03.2020 та №237 від 18.03.2020, які не містять напису "Виконано", натомість ТОВ "Агрофірма Престиж" погашено всього (із врахуванням оплат поручителя) 40175474,50грн із загальної суми заборгованості 95528908,00грн, відтак залишок заборгованості становить 55353433,50грн, з яких безспірним вимогами ініціюючого кредитора до боржника є вимоги за двома аграрними розписками №235 та №237 на загальну суму 38521227,00грн;

- суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що наявність справ №922/470/22 та №922/2401/22 підтверджують спір про право, що у даному випадку унеможливлює відкриття провадження у справі про банкрутство;

- зокрема, предметом спору у справі №922/470/22 є законність вчинення виконавчого напису, а не сама аграрна розписка; у той же час, безспірність заборгованості ініціюючого кредитора у розумінні положень ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки" підтверджується не наявністю виконавчого напису нотаріуса, а наявністю оригіналу аграрної розписки без відмітки про її виконання; визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, жодним чином не спростовує наявності безспірної заборгованості за фінансовою аграрною розпискою;

- відносно справи №922/2401/22, в якій предметом спору є визнання недійсним договору поставки № від 01.01.2020, скаржник вказує, що аграрну розписку не можна ототожнювати з договором поставки, а сам по собі факт визнання недійсним договору поставки (у випадку задоволення позову) не припиняє зобов`язань за фінансовою аграрної розпискою.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 23.12.2022 для розгляду справи визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Суффле Агро Україна" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.12.2022 у справі №922/2154/22; призначено розгляд апеляційної скарги у справі №922/2154/22 на 23.02.2023 о 11:00 год; встановлено учасникам справи строк до 06.02.2023 (включно) для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 відкладено розгляд справи № 922/2154/22 на 06.03.2023 на 11:00 год.

06.03.2023 до Східного апеляційного господарського суду від ТОВ "Агрофірма Престиж" надійшли клопотання про витребування доказів (вх. № 2549 та вх. №2550), в яких представники боржника просили витребувати у ініціюючого кредитора ТОВ "Суффле Агро Україна" оригінали фінансової аграрної розписки №235 від 18.03.2020 на суму 10006084,00грн та фінансової аграрної розписки №237 від 18.03.2020 на суму 28515143,00грн.

Обґрунтовуючи подане клопотання, у судовому засіданні 06.07.2023 представники боржник посилались на повне виконання боржником зобов`язань за вищевказаними фінансовими аграрними розписками та відсутність у боржника заборгованості перед кредитором за ними, на підтвердження чого надали копії відповідних платіжних доручень. Наполягали на тому, що фінансові аграрні розписки зберігаються у кредитора, в той же час вчинення на аграрній розписці напису "Виконано" та передача боржнику аграрної розписки з таким написом залежать виключно від волі кредитора. Закон не встановлює процедури, за якою боржник, який належним чином виконав зобов`язання за аграрною розпискою, міг би самостійно зафіксувати факт такого виконання, вилучити у кредитора оригінал аграрної розписки тощо.

За твердженням представників боржника, належним доказом, який свідчить про відсутність виконання зобов`язання, є саме оригінальний примірник аграрної розписки із відсутнім написом "Виконано", який зберігається у кредитора. При цьому, копії аграрних розписок, які були долучені ініціюючим кредитором до матеріалів справи, могли бути зроблені ще до погашення боржником заборгованості за аграрними розписками та до вчинення напису "Виконано".

Представники боржника у судовому засіданні наполягали на тому, що грошове зобов`язання ТОВ "Агрофірма Престиж" перед ТОВ "Суффле Агро Україна" є повністю виконаним, що підтверджується оригіналами вищевказаних аграрних розписок, однак такі письмові докази відсутні у боржника, але наявні у розпорядженні кредитора, у зв`язку з чим існує необхідність їх витребувати відповідно до ст. 81 ГПК України.

Також, представники боржника просили не враховувати копії наданих кредитором аграрних розписок у тому випадку, якщо останній не надасть оригінали зазначених вище письмових доказів.

Крім того, представником ТОВ "Агрофірма Престиж" в судовому засіданні 06.03.2023 подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх.№ 2551) із усним клопотанням про поновлення строку на його подання та обґрунтуванням причин неможливості надання цих документів до господарського суду першої інстанції. Представник боржника просив долучити до матеріалів справи документи (лист поручителя, реєстр банківських документів, платіжні доручення тощо), які підтверджують погашення заборгованості за аграрними розписками, згідно переліку, наведеному в цьому клопотанні.

Представник ініціюючого кредитора (апелянта) у судовому засіданні 06.07.2023 заперечував проти заявлених представниками ТОВ "Агрофірма Престиж" клопотань та надав відповідні обґрунтування та усні пояснення по справі. Зокрема, представник ініціюючого кредитора пояснив, що ТОВ "Суффле Агро Україна" до своєї заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство додало належним чином засвідчені копії фінансових аграрних розписок без відмітки про їх виконання, а також долучило ті ж самі копії платіжних доручень, які подано представниками боржника. При цьому, як вбачається із призначення платежу такі платіжні документи підтверджують часткове погашення заборгованості саме за договором поставки, а не за аграрними розписками, що було враховано кредитором при поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (зменшено заборгованість за договором поставки на суму проведених оплат).

Представник кредитора також вказав, що під час розгляду справи судом першої інстанції боржник не ставив під сумнів оригінали цих документів, у зв`язку з чим оригінали аграрних розписок у кредитора судом не витребувалися та в судовому засіданні не оглядались. Зазначив, що у разі необхідності він може надати оригінали вказаних аграрних розписок апеляційному суду для огляду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №922/2154/22 до 23.03.2023 о 13:30 год. Також, було задоволено клопотання ТОВ "Агрофірма Престиж" про витребування доказів та витребувано у ТОВ "Суффле Агро Україна" для огляду в судовому засіданні, яке продовжиться 23.03.2023 о 13:30 год., оригінали фінансової аграрної розписки №235 від 18.03.2020 на суму 10006084,00грн та оригінал фінансової аграрної розписки №237 від 18.03.2020 на суму 28515143,00грн.

У судовому засіданні 23.03.2023 колегією суддів оглянуто оригінали наданих кредитором фінансових аграрних розписок №235 від 18.03.2020 та №237 від 18.03.2020 та встановлено їх відповідність наявним в матеріалах справи копіям.

Протокольною ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.03.2023 оголошено перерву в судовому засіданні у справі №922/2154/22 до 20.04.2023 до 11:00 год.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 20.04.2023 були присутні представник ініціюючого кредитора (апелянта), який приймав участь в режимі відеоконференції, та представник боржника, присутній в приміщенні суду.

Представник ініціюючого кредитора (апелянта) підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відкрити провадження у справі про банкрутство боржника, визнати безспірні вимоги ініціюючого кредитора та направити справи для продовження розгляду до місцевого суду.

Представник боржника заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржувану ухвалу про відмову відкритті провадження у справі про банкрутство без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до частини 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж" (покупець) було укладено договір поставки № (надалі - договір), який направлений на забезпечення продавцем покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону 2020 року (п.1.1. договору).

За умовами п. 1.1.1. договору, у відповідності до умов, зазначених у даному договорі, продавець зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість наступних сільськогосподарських товарів (що йменуються надалі - товари): насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що номенклатура товару, його кількість та ціна зазначаються у специфікаціях до даного договору.

Порядок оплати регулюється п.4.3. договору: якщо інші умови оплати не будуть погоджені сторонами, покупець зобов`язується оплатити вартість товару не пізніше 31.10.2020 року. Якщо в додатках до договору буде вказана дата оплати із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2020 рік.

Як зазначає заявник у поданій заяві, у 2020 - 2021 роках на підставі договору ініціюючим кредитором було поставлено ТОВ "Агрофірма Престиж" товарів на загальну вартість 95528908,00грн, яку боржник погасив лише частково (із врахуванням оплат поручителем) на суму 40175474,50грн. Отже, сума основного боргу боржника перед ініціюючим кредитором станом на момент звернення із даною заявою складає 55353433,50грн.

При цьому, заявник стверджує, що частина основного боргу в сумі 38521227,00грн має безспірний характер, оскільки підтверджується фінансовою аграрною розпискою №235 від 18.03.2020 на суму 10006084,00грн та фінансовою аграрною розпискою №237 від 18.03.2020 на суму 28515143,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2020 ТОВ "Агрофірма Престиж" (боржником) було видано на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" (кредитора) фінансову аграрну розписку, що була посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Манерко Л.М. та зареєстрована у реєстрі за №235, відповідно до умов якої ТОВ "Агрофірма Престиж" зобов`язалося до 15.06.2020 сплатити ТОВ "Суффле Агро Україна" безумовне грошове зобов`язання у розмірі 10006084,00грн (надалі фінансова аграрна розписка №235 від 18.03.2020).

Зобов`язання кредитора за вищезазначеною розпискою №235 від 18.03.2020 забезпечувалося заставою майбутнього врожаю соняшнику на суму безумовного грошового зобов`язання, що орієнтовно складає 1053,272 тонн соняшнику, що в момент вчинення цієї розписки вирощувався на земельних ділянках, вказаних у пункті 5 розписки №235 від 18.03.2020.

Крім того, 18.03.2020 боржником було видано на користь кредитора фінансову аграрну розписку, яка була посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Манерко Л.М. та зареєстрована у реєстрі за №237, відповідно до умов якої ТОВ "Агрофірма Престиж" зобов`язався до 15.08.2020 сплатити ТОВ "Суффле Агро Україна" безумовне грошове зобов`язання у розмірі 28515143,00грн (надалі фінансова аграрна розписка №237 від 18.03.2020).

Зобов`язання кредитора за розпискою №237 від 18.03.2020 забезпечувалося заставою майбутнього врожаю соняшнику на суму безумовного грошового зобов`язання, що орієнтовно складає 3001,594 тонн соняшнику, що в момент вчинення цієї розписки вирощувався на земельних ділянках, вказаних у пункті 5 розписки №237 від 18.03.2020.

Отже, ТОВ "Суффле Агро Україна" вважає, що вимоги ініціюючого кредитора за вищевказаними двома фінансовими аграрними розписками є забезпеченими на суму 38521227,00грн.

Також, на підставі договорів застави №95/04/20 від 05.05.2020, №101/04/20 від 13.03.2020, №99/04/20 від 13.03.2020, №101/04/20 від 13.03.2020, №99/04/20 від 13.03.2020, боржник передав ініціюючому кредитору в заставу на забезпечення виконання зобов`язань за договором поставки № від 01.01.2020 рухоме майно, заставна вартість якого становить 3797840,00грн.

Таким чином, відповідно до заяви ініціюючого кредитора, загальна вартість заставного майна, визначена за домовленістю сторін становить 42319067,00грн.

З огляду на викладені обставини ініціюючий кредитор вважає, що сума основного боргу ТОВ "Агрофірма Престиж", яка підтверджена належними доказами, станом на момент звернення з даною заявою з вимогами до боржника становить 55353433,50грн, з яких 42319067,00грн забезпечені вимоги.

За твердженням заявника, вищезазначена заборгованість складається з 38521227,00грн безспірної заборгованості на підставі фінансової аграрної розписки №235 від 18.03.2020 та фінансової аграрної розписки №237 від 18.03.2020, а також 16832206,50грн - решта основного боргу за договором поставки № від 01.01.2020, які не були погашені боржником у встановлений строк.

Вищевикладені обставини, на думку ТОВ "Суффле Агро Україна", є підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрофірма Престиж" та визнання вимог ініціюючого кредитора на загальну суму 55353433,50грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.11.2022 прийнято заяву ТОВ "Суффле Агро Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду та призначено підготовче засідання.

02.12.2022 ініціюючий кредитор подав уточнення кредиторських вимог до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, в яких просив відкрити провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрофірма Престиж"; призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Сиволобова М.М. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 451 від 12.03.2013); визнати грошові вимоги ТОВ "Суффле Агро Україна" на загальну суму 55353433,50грн, включивши їх до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 42319067,00грн забезпечені вимоги та 13034366,50грн - вимоги 4-ї черги; витрати у справі про банкрутство зі сплати судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство в сумі 24810,00грн та витрати із авансування винагороди арбітражному керуючому в сумі 60300,00грн віднести до 1-ї черги.

За результатами проведення підготовчого засідання Господарський суд Харківської області 05.12.2022 постановив оскаржувану ухвалу у справі №922/2154/22, якою відмовив у відкритті провадження у справі №922/2154/22 за заявою ТОВ "Суффле Агро Україна" про банкрутство ТОВ "Агрофірма Престиж" з огляду на наявність спору про право у розумінні положень ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції не погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи (ч. 2 ст. 39 КУзПБ).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 39 КУзПБ за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі або відмову у відкритті провадження у справі.

Завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Тому, вирішуючи питання чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків і неможливістю їх здійснення без усунення перешкод у судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором і боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманно саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 910/1174/20).

Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №910/4658/20).

З огляду на викладене, встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.01.2020 між ТОВ "Суффле Агро Україна" (продавець) та ТОВ "Агрофірма Престиж" (покупець) було укладено договір поставки №, відповідно до п. 1.1. якого: договір направлений на забезпечення продавцем покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону 2020 року.

Продавець зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість наступних сільськогосподарських товарів: насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення (п. 1.1.1. договору).

У пункті 4.3. договору сторони погодили, якщо інші умови оплати не будуть погоджені сторонами, покупець зобов`язується оплатити вартість товару не пізніше 31.10.2020. Якщо в додатках до договору буде вказана дата оплати із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2020 рік.

Між сторонами було укладено додаток №3 від 01.01.2021, яким продовжено дію договору поставки на 2021 рік.

Матеріалами справи також підтверджується, що у період 2020 - 2021 роки на виконання умов укладеного між сторонами договору кредитором було поставлено боржнику сільськогосподарських товарів на загальну суму 95528908,00грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи специфікаціями та видатковими накладними, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками печаток товариств.

Таким чином, судом встановлено, що ініціюючий кредитор взяті на себе зобов`язання згідно умов договору поставки виконав у повному обсязі та належним чином.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

За поставлений товар ТОВ "Агрофірма Престиж" здійснило оплату на рахунок ТОВ "Суффле Агро Україна" на загальну суму 37054674,98грн, що підтверджується випискою із банківського рахунку ініціюючого кредитора, а також не заперечується сторонами.

Також, ТОВ "ТД Агрокепітал", як поручитель за виконання зобов`язань боржника на підставі договору поруки №138/09/20 від 25.09.2020, здійснило оплату на рахунок ініціюючого кредитора за поставлений товар на загальну суму 3120799,52грн, що підтверджується випискою із банківського рахунку ТОВ "Суффле Агро Україна".

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість за поставлений товар за договором поставки № від 01.01.2020 була погашена боржником (з урахуванням оплати поручителя) на загальну суму 40175474,50грн, у зв`язку з чим заборгованість ТОВ "Агрофірма Престиж" перед ТОВ "Суффле Агро Україна" станом на момент звернення кредитора із заявою про відкриття справи про банкрутство складає 55353433,50грн.

Як слідує з матеріалів справи, сторонами не заперечується як факт поставки ініціюючим кредитором боржнику товару за видатковими накладними, так і наявність непогашеної заборгованості на вказану суму.

За умовами п. 1.1.3. договору зобов`язання покупця з оплати згідно даного договору та усіх специфікацій/додатків тощо до нього (крім поставки на умовах передплати) мають бути забезпечені у спосіб, прийнятний для продавця: А) аграрною розпискою; та/або В) заставою нерухомості, рухомого майна, цінних паперів, майновою порукою; та/або С) персональною порукою керівників, власників покупця, третіх осіб, банківською гарантією; та/або D) іншим чином у спосіб, не заборонений законом та прийнятний для продавця.

Судом також встановлено, що 18.03.2020 між ТОВ "Агрофірма Престиж" (боржник) та ТОВ "Суффле Агро Україна" (кредитор) укладено фінансову аграрну розписку №235, за якою боржник зобов`язався у строк до 15.06.2020 сплатити на користь кредитора безумовне грошове зобов`язання у розмірі 10006084,00грн.

За цією аграрною розпискою зобов`язання кредитора забезпечуються заставою майбутнього врожаю соняшнику на суму безумовного грошового зобов`язання, що орієнтовно складає 1053,272 тонн соняшнику.

Окрім того, 18.03.2020 між ТОВ "Агрофірма Престиж" (боржник) та ТОВ "Суффле Агро Україна" (кредитор) укладено фінансову аграрну розписку №237, за якою боржник зобов`язався у строк до 15.08.2020 сплатити на користь кредитора безумовне грошове зобов`язання у розмірі 28515143,00грн.

За цією аграрною розпискою зобов`язання кредитора забезпечуються заставою майбутнього врожаю соняшнику на суму безумовного грошового зобов`язання, що орієнтовно складає 3001,594 тонн соняшнику.

В ході розгляду справи місцевим господарським судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням боржником зобов`язань за фінансовою аграрною розпискою №237 від 18.03.2020 на суму 28515143,00грн, на підставі заяви кредитора приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. було вчинено виконавчий напис від 26.11.2021 (зареєстрований в реєстрі за №3122) про стягнення загалом 42987714,50грн, а саме: основного грошового зобов`язання боржника за вказаною фінансовою аграрною розпискою у розмірі 28515143,00грн; штрафу у розмірі 14257571,50грн; плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 215000,00грн.

10.12.2021 на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Родіним Г.В. було відкрито виконавче провадження за № 67855588.

Разом із тим, судом першої інстанції з`ясовано, що 21.09.2022 Господарським судом Харківської області у справі №922/470/22 було прийнято рішення, яким задоволено позов ТОВ "Агрофірма Престиж" та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3122, що вчинений 26.11.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінським В.Є., та виданий на виконання вищевказаної фінансової аграрної розписки №237 від 18.03.2020.

Станом на момент проведення підготовчого засідання та постановлення оскаржуваної ухвали (05.12.2022) вищезазначене рішення у справі №922/470/22 оскаржувалося ТОВ "Суффле Агро Україна" у Східному апеляційному господарському суді.

Отже, за висновком місцевого суду, існує судовий розгляд щодо оскарження безспірності заборгованості, що покладена в основу заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрофірма Престиж", що унеможливлює відкриття провадження у справі про банкрутство.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з наведеними вище висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Згідно із ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат").

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний у справі №922/470/22 виконавчий напис нотаріуса від 26.11.2021 (зареєстрований у реєстрі за №3122) був вчинений про стягнення з ТОВ "Агрофірма Престиж" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна", окрім іншого, грошового зобов`язання боржника за фінансовою аграрною розпискою №237 від 18.03.2020 у розмірі 28515143,00грн.

Відносини, що виникають під час оформлення, видачі, обігу, виконання аграрних розписок, визначає порядок їх реєстрації та спрямований на створення правових, економічних, організаційних умов функціонування цих документів регулюються Законом України "Про аграрні розписки".

Так, у відповідності до абз. 2 ст. 1 Закону України "Про аграрні розписки" (у редакції чинній на момент видачі аграрної розписки) аграрна розписка товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах;

Положеннями ст. 5 Закону України "Про аграрні розписки" (у редакції чинній на момент видачі аграрної розписки) передбачено, що фінансова аграрна розписка це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, розмір якої визначається за погодженою боржником і кредитором формулою з урахуванням цін на сільськогосподарську продукцію у визначеній кількості та якості. Виконання боржником зобов`язань за фінансовими аграрними розписками здійснюється лише в безготівковій формі.

Положеннями ст. 9 Закону України "Про аграрні розписки" унормовано, що аграрна розписка видається окремо на кожний вид сільськогосподарської продукції, визначений родовими або індивідуальними ознаками. Товарна аграрна розписка може видаватися на кожен погоджений боржником та кредитором обсяг поставки узгодженої сільськогосподарської продукції. Під час видачі аграрна розписка підлягає нотаріальному посвідченню в порядку, передбаченому Законом України "Про нотаріат" для правочинів, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відомості про аграрну розписку в момент її посвідчення вносяться до Реєстру аграрних розписок особою, яка вчиняє нотаріальні дії. Відомості про предмет застави за аграрною розпискою вносяться до Державного реєстру обтяжень рухомого майна особою, яка вчиняє нотаріальні дії, в момент нотаріального посвідчення аграрної розписки. У разі наявності додаткового забезпечення аграрної розписки інформація про таке забезпечення може вноситися до відповідних реєстрів згідно із законодавством. Аграрна розписка вважається виданою з дня її реєстрації в Реєстрі аграрних розписок.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про аграрні розписки" аграрні розписки діють до повного їх виконання. За згодою кредитора дата виконання зобов`язань за аграрною розпискою може бути перенесена на наступний маркетинговий рік. Фінансові аграрні розписки виконуються шляхом перерахування боржником за аграрною розпискою грошових коштів на вказаний кредитором за аграрною розпискою банківський рахунок.

Кредитор за аграрною розпискою зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання виконання зобов`язання за аграрною розпискою зробити на аграрній розписці напис "Виконано", що скріплюється підписом кредитора, і повернути таку аграрну розписку боржнику. Повернення здійснюється шляхом особистої передачі аграрної розписки від кредитора до боржника, а в разі неможливості шляхом направлення цінним листом з описом вкладення на адресу боржника, вказану в аграрній розписці. Після повернення боржнику за аграрною розпискою оригіналу аграрної розписки з відміткою про її виконання боржник за аграрною розпискою має право звернутися до особи, яка вчиняє нотаріальні дії, для внесення запису про виконання аграрної розписки до відповідних реєстрів. Аграрна розписка з відміткою про її виконання до повторного обігу не допускається. Інформація про видані аграрні розписки та їх виконання зберігається в Реєстрі аграрних розписок не менше 10 років (ч.ч. 6 - 8 Закону України "Про аграрні розписки").

Приписами ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки" унормовано, що наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою.

Отже, сама по собі відсутність напису "Виконано", при умові настання строку виконання фінансової аграрної розписки, свідчить про наявність безспірних вимог кредитора до боржника.

У разі невиконання боржником за аграрною розпискою зобов`язань за аграрною розпискою у вказаний у ній строк кредитор за аграрною розпискою має право звернутися до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню і на підставі якого орган або особа, що здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів протягом семи днів забезпечує передачу кредитору за аграрною розпискою предмета застави аграрної розписки (ч. 2 ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки").

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше.

Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Оскільки саме аграрна розписка є документом, який фіксує безумовне зобов`язання поставити позивачем сільськогосподарську продукцію, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що дослідження в судовому порядку обставин дотримання або недотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису визначеної правовими нормами процедури вчинення такого виконавчого напису, не впливають та не спростовують безспірність вимог кредитора за фінансовою аграрною розпискою.

Тобто, навіть у випадку визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зазначені обставини лише скасовують один із способів захисту цивільних прав кредитора в позасудовому порядку, однак жодним чином не впливають на наявність самого права стягувача та безспірність вимог кредитора до боржника за аграрною розпискою, на якій відсутній напис про виконання.

Отже, наведені судом першої інстанції обставини щодо оскарження у справі №922/470/22 правомірності дій нотаріуса при вчиненні виконавчий напису від 26.11.2021 жодним чином не спростовують наявність та не впливають на безспірність вимог кредитора за фінансовою аграрною розпискою №237 від 18.03.2020 у розмірі 28515143,00грн, а тому не можуть бути підставою для висновку про існування спору про право між кредитором та боржником.

До того ж, апеляційним судом встановлено, що постановою Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №922/470/22 касаційну скаргу ТОВ "Суффле Агро Україна" задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2022, якою залишено без змін рішення Господарського суду Харківської області від 21.09.22 у справі №922/470/22 (про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню) скасовано, а справу передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Тобто, станом на цей час рішення Господарського суду Харківської області від 21.09.22 у справі №922/470/22 не набрало законної сили, а виконавчий напис нотаріуса від 26.11.2021, виданий на виконання фінансової аграрної розписки №237 від 18.03.2020 не визнаний таким, що не підлягає виконанню та є чинним виконавчим документом.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про наявність спору про право, зробленого судом на підставі того, що у справі №922/470/22 оскаржується виконавчий напис нотаріуса від 26.11.2021 (зареєстрований у реєстрі за №3122) вчинений на виконання аграрної розписки №237 від 18.03.2020, також з тих підстав, що ініціюючий кредитор обґрунтовував свої вимоги іншою фінансовою аграрною розпискою №235 від 18.03.2020, за якою боржник зобов`язався у строк до 15.06.2020 сплатити на користь кредитора безумовне грошове зобов`язання у розмірі 10006084,00грн.

Матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ "Агрофірма Престиж" своїх зобов`язань за фінансовою аграрною розпискою №235 від 18.03.2020 у визначений строк до 15.06.2020 або доказів оскарження відповідних підстав для виникнення заборгованості в сумі 10006084,00грн, тому відповідно до приписів ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки" зазначена аграрна розписка №235 від 18.03.2020 без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено, що строк виконання фінансової аграрної розписки №235 від 18.03.2020 на суму безспірних вимог 10006084,00грн настав 15.06.2020, а фінансової розписки №237 від 18.03.2020 на суму безспірних вимог 28515143,00грн настав 15.08.2020, на вказаних розписках відсутні написи "Виконано", доказів виконання фінансових аграрних розписок боржником до суду не надано, колегія суддів, з огляду на приписи Закону України "Про аграрні розписки" та Закону України "Про нотаріат", дійшла висновку про те, що факт оскарження боржником у справі №922/470/22 виконавчого напису нотаріуса №3122 від 26.11.2021, яким запропоновано до стягнення з ТОВ "Агрофірма Престиж" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" безумовне грошове зобов`язання у розмірі 28515143,00грн фінансовою аграрною розпискою №237 від 18.03.2020 жодним чином не спростовує наявності безспірних вимог кредитора до боржника, а також не свідчить про наявність спору про право у розумінні положень ч. 6 ст. 39 КУзПБ.

При цьому колегія суддів наголошує, що відсутність напису "Виконано", при умові настання строку виконання фінансової аграрної розписки, свідчить про безспірність вимог, а само по собі встановлення в судовому порядку факту порушення нотаріусом процедури при вчиненні виконавчого напису не спростовує наявності та безспірності таких вимог.

Місцевим судом також встановлено, що до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява від ТОВ "Агро-Груп Україна" про визнання недійсним договору поставки № від 01.01.2020, укладеного між ТОВ "Суффле Агро Україна" та ТОВ "Агрофірма Престиж".

За висновком суду, у разі задоволення позову у даній справі судом буде встановлено відсутність підстав існування заборгованості, що зазначається у справі про банкрутство ТОВ "Агрофірма Престиж" .

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що наразі існує спір про право щодо розміру заборгованості боржника відповідно до договору поставки № від 01.01.2020, наявністю якої ТОВ "Суффле Агро Україна" обґрунтовує підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство. За висновком суду, вказані обставини свідчать про наявність спору про право, що є перешкодою для відкриття справи про банкрутство.

Оцінюючи зазначені висновки суду першої інстанції про наявність спору про право в контексті вирішення питання щодо існування заборгованості боржника за аграрними розписками, наведені судом з посиланням на оскарження в судовому порядку договору поставки № від 01.01.2020, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже вказувалося раніше, у своїй заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство кредитор ТОВ "Суффле Агро Україна" просив визнати вимоги до боржника у загальному розмірі 55353433,50грн, з яких: 10006084,00грн безспірна заборгованість за фінансовою аграрною розпискою №235 від 18.03.2020; 28515143,00грн безспірна заборгованість за фінансовою аграрною розпискою №237 від 18.03.2020; 16832206,50грн решта заборгованості за договором поставки.

Тобто, вимоги кредитора в сумі 38521227,00грн виникли на підставі двох фінансових аграрних розписок №235 та №237 від 18.03.2020, а решта заборгованості в сумі 16832206,50грн за договором поставки.

Відповідно до визначення термінів, що містяться у ст. 1 Закону України "Про аграрні розписки":

аграрна розписка - товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах;

боржник за аграрною розпискою - особа, яка видає аграрну розписку для оформлення свого зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених в аграрній розписці умовах;

кредитор за аграрною розпискою - фізична чи юридична особа, яка надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку, наділяючи правом вимагати від нього належного виконання зобов`язань, а також фізична чи юридична особа, яка отримала права кредитора за аграрною розпискою від іншого кредитора за аграрною розпискою у спосіб, не заборонений законом.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про аграрні розписки" фінансова аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, розмір якої визначається за погодженою боржником і кредитором формулою з урахуванням цін на сільськогосподарську продукцію у визначеній кількості та якості.

Як вже зазначалось раніше, за приписами ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки" наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою.

Отже, її виконання не повинно залежати від факту оскарження чи недійсності положень забезпечуваного договору (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 14168/19).

У постанові від 27.01.2022 у справі № 924/233/21 Верховний Суд дійшов таких висновків щодо застосування вищенаведених норм матеріального права.

Аграрну розписку не можна ототожнювати із договором поставки, на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання до боржника - сільгоспвиробника. При оформленні та видачі аграрної розписки наявність такого зустрічного зобов`язання необхідна виключно для підтвердження статусу кредитора та можливості видачі аграрної розписки.

Аграрна розписка не є і додатком до договору поставки, на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання до боржника - сільгоспвиробника. При цьому аграрна розписка є специфічним видом правочину, який має спеціальне законодавче врегулювання - Закон України "Про аграрні розписки". Аграрна розписка є окремим правочином, товаророзпорядчим документом, який встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, забезпечене заставою майбутнього врожаю. Аграрна розписка може містити, крім іншого, відповідальність за її невиконання та інші положення, що не суперечать законодавству. Аграрна розписка виконується незалежно від виконання договору поставки (чи іншого), на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання, вона може бути відступлена іншому кредитору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що у разі задоволення позову у даній справі судом буде встановлено відсутність підстав існування заборгованості за договором поставки № від 01.01.2020, у тому числі за фінансовими аграрними розписками №235 та №237 від 18.03.2020 на загальну суму 38521227,00грн, зроблені з неправильним застосуванням норм ст.ст. 1, 5 та 13 Закону України "Про аграрні розписки" і не відповідають вищенаведеним висновкам Верховного Суду щодо застосування цих норм права, оскільки, як зазначено вище, аграрну розписку не можна ототожнювати із договором поставки та її виконання не повинно залежати від факту оскарження чи недійсності положень такого договору.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів виконання боржником зобов`язання за вказаними аграрними розписками у встановлений строк, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставними висновки місцевого суду про наявність спору про право щодо розміру заборгованості боржника за договором поставки № від 01.01.2020, на підставі якого ТОВ "Суффле Агро Україна" обґрунтовує заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство.

При цьому, судова колегія наголошує, що ані оскарження боржником виконавчого напису нотаріуса від 26.11.2021 за фінансовою аграрною розпискою №237 від 18.03.2020 на суму 28515143,00грн, ані оскарження договору поставки № від 01.01.2020 жодним чином не спростовують наявність безспірної заборгованості боржника перед кредитором за аграрними розписками, на яких відсутні написи "Виконано", а також не свідчить про наявність спору про право.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово викладав висновки про застосування положень ч. 6 ст. 39 КУзПБ стосовно необхідності встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора як необхідної передумови для відкриття провадження у справі про банкрутство, а також наявності підстав для відмови у відкритті провадження за відповідною заявою ініціюючого кредитора в разі виникнення такого спору саме до подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом про визнання недійсним договору поставки № від 01.01.2020 боржник - ТОВ "Агрофірма Престиж" звернувся до господарського суду 02.12.2022, тобто після звернення кредитора із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника (за 5 днів до проведення проведення підготовчого засідання та постановлення оскаржуваної ухвали від 05.12.2022). До того ж на час проведення підготовчого засідання за вказаною заявою кредитора провадження у справі за відповідним позовом боржника відкрито не було, позовна заява була залишена без руху ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 07.12.2022 у справі №922/2401/22.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для висновку щодо наявності у цьому випадку спору про право в розумінні положень ч. 6 ст. 39 КУзПБ на момент відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

В обґрунтування своїх заперечень представники боржника у судових засіданнях апеляційної інстанції посилалися на те, що основне зобов`язання за зазначеними аграрними розписками №235 та №237 від 18.03.2020 на загальну суму 38521227,00грн було виконане ТОВ "Агрофірма Престиж" повністю.

У якості доказу виконання основного (безумовного) зобов`язання за аграрними розписками №235 та №237 від 18.03.2020 та, зокрема доказу сплати остаточної заборгованості за цими зобов`язаннями у розмірі 38521227,00грн, представники боржника подали до апеляційного суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме:

- лист поручителя ТОВ "ТД Агрокепітал" №0303/1 від 03.03.2023 та платіжні доручення №473 від 12.10.2020, №433 від 30.09.2020, №446 від 05.10.2020 про сплату останнім на користь кредитора 3120799,52грн;

- реєстри банківських документів ТОВ "Агрофірма Престиж", а також копії платіжних доручень №161 від 27.10.2020 на суму 7000000,00грн, №260 від 16.11.2020 на суму 1000000,00грн, № 366 від 30.12.2020 на суму 1000000,00грн, № від 28.01.2021 на суму 200000,00грн, № від 04.02.2021 про оплату 100000,00грн, № від 05.02.2021 про оплату 100000,00грн, № від 12.02.2021 про оплату 300000,00грн, №406 від 17.02.2021 про оплату 370000,00грн, № від 19.02.2021 на суму 1000000,00грн, № від 01.03.2021 на суму 5000000,00грн, № від 24.03.2021 на суму 4000000,00грн, № від 31.03.2021 на суму 3000000,00грн, № від 02.04.2021 на суму 2450000,00грн, № від 02.04.2021 на суму 3550000,00грн, № від 05.04.2021 на суму 2987115,36грн, № від 28.05.2021 на суму 1000000,00грн, № від 01.06.2021 на суму 1000000,00грн, № від 12.08.2021 на суму 1000000,00грн, № від 20.08.2021 на суму 500000,00грн, № від 07.09.2021 на суму 50000,00грн, № від 08.09.2021 на суму 50000,00грн, № від 10.09.2021 на суму 50000,00грн, № від 22.10.2021 на суму 1347559,62грн. Всього поручителем та боржником було сплачено 40175474,50грн.

Колегія суддів приймає надані представниками боржника в процесі апеляційного перегляду справи платіжні доручення, оскільки вони лише підтверджують обставини, на які посилався ініціюючий кредитор у своїй заяві (на підтвердження чого надав банківську виписку із відповідними платежами), та які встановлювались судом першої інстанції під час розгляду справи, отже такі документи не є новими доказами у цій справі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що аграрна розписка є специфічним видом правочину, який має спеціальне законодавче врегулювання - Закон України "Про аграрні розписки". Аграрна розписка є окремим правочином, товаророзпорядчим документом, який встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, забезпечене заставою майбутнього врожаю. Аграрна розписка може містити, крім іншого, відповідальність за її невиконання та інші положення, що не суперечать законодавству. Аграрна розписка виконується незалежно від виконання договору поставки (чи іншого), на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання, вона може бути відступлена іншому кредитору.

Як встановлено судом апеляційної інстанції із наданих документів, за платіжними дорученнями №473 від 12.10.2020, №433 від 30.09.2020, №446 від 05.10.2020 поручитель перерахував кредитору 3120799,52грн з призначенням платежу: "оплата згідно договору поруки №138/09/20 від 25.09.2020 р. без ПДВ".

При цьому, на підставі всіх інших платіжних дорученнях боржник перерахував на користь кредитора 37054675,00грн. Згідно з призначенням платежу, зазначеним у цих платіжних дорученнях, ця сума грошових коштів була перерахована в якості: "оплата згідно договору № від 01.01.2020 у т.ч. ПДВ".

Будь-яких платіжних доручень із призначенням платежу оплата за аграрними розписками №235 та №237 від 18.03.2020 матеріали справи не містять та боржником надано не було.

З огляду на ці обставини судова колегія апеляційного господарського суду встановила, що зазначені в платіжних дорученнях оплати стосуються саме договору поставки № від 01.01.2020 та договору поруки №138/09/20 від 25.09.2020, а не фінансових аграрних розписок №235 та №237 від 18.03.2020, які, як вже вище зазначалося, є за своєю суттю різними правочинами, а виконання фінансової аграрної розписки здійснюється безумовно до інших договорів.

Врахувавши викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що надані представниками боржника платіжні доручення на загальну суму 40175474,50грн не є належними доказами виконання боржником та поручителем основного (безумовного) зобов`язання за аграрними розписками та, зокрема доказами сплати остаточної заборгованості за цими зобов`язаннями.

Апеляційний господарський суд, з огляду на правову природу фінансової аграрної розписки як окремого специфічного правочину, дійшов висновку про те, що надані представниками боржника платіжні доручення не є належними доказами у справі на підтвердження виконання зобов`язань саме за аграрними розписками, оскільки не підтверджують беззаперечно обставини остаточного та повного виконання ТОВ "Агрофірма Престиж" основного (безумовного) зобов`язання саме за фінансовими аграрними розписками №235 та №237 від 18.03.2020.

Аналогічна правова позиція щодо необхідності врахування призначення платежу (за договором чи за аграрною розпискою) викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №924/233/21.

Згідно з ч. 6 ст. 39 КУзПБ господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, у випадку, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Можливість застосування щодо боржника процедур, передбачених КУзПБ, є альтернативним способом задоволення грошових вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право щодо вимог кредитора.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у справі №922/2154/22, за висновком колегії суддів господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність між ініціюючим кредитором і боржником спору про право у розумінні положень ч. 6 ст. 39 КУзПБ, що призвело до неправомірної відмови (з наведених місцевим судом підстав) у відкритті провадження у справі №922/2154/22 про банкрутство.

Відповідно до ст. 1 КУзПБ неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 3 ст. 39 КУзПБ, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

Під час здійснення провадження у справі сторони несуть обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.ст. 73,74 ГПК України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Дослідивши встановлені обставини у цій справі, а також приписи законодавства, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків суду першої інстанції, зроблених під час постановлення оскаржуваної увхали від 05.12.2022 про відмову у відкритті провадження у справі №922/2154/22 про банкрутство ТОВ "Агрофірма Престиж"

За таких обставин, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Згідно ст. 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вимоги апеляційної скарги ініціюючого щодо ухвалення нового судового рішення про відкриття провадження у справі про банкрутство, визнання кредиторських вимог та призначення розпорядника майна, що не узгоджується з вищенаведеними приписами ч. 3 ст. 271 та ст. 280 ГПК України, а також ст. 39 КУзПБ, яка визначає перелік дії у підготовчому засіданні господарського суду першої інстанції, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги ТОВ "Суффле Агро Україна", скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 05.12.2022 у справі №922/2154/22 та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зважаючи на те, що у даному випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 269, 271, 275, 277, 280 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.12.2022 у справі №922/2154/22 - задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.12.2022 у справі №922/2154/22 - скасувати.

Справу №922/2154/22 направити для продовження розгляду до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 28.04.2023.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.В. Плахов