РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.04.2023Справа № 910/2630/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Головного управління ДСНС України у м. Києві, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Ключника Владислава Олександровича, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг

про стягнення 13 732,27 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління ДСНС України у м. Києві (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Ключника Владислава Олександровича (далі - ФОП Ключник В.О./відповідач) про стягнення 13 732,27 грн - штрафних санкцій, у зв`язку із несвоєчасною поставкою товару за договором про закупівлю товарів №116Г/08-22 від 11.08.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач поставив товар із порушенням строків, внаслідок чого позивачем нараховано пеню та штраф на підставі п. 8.2. договору про закупівлю товарів №116Г/08-22 від 11.08.2022.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.02.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.03.2023 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив, при цьому, суд зазначає, що відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.08.2022 між Головним управлінням ДСНС України у м. Києві (далі - замовник) та Фізичною особою-підприємцем Ключником Владиславом Олександровичем (далі - учасник) укладено договір про закупівлю товарів №116Г/08-22, відповідно до якого учасник зобов`язався поставити у власність замовника товар, який зазначений у специфікації, що додається до цього договору (додаток 1) і є невід`ємною його частиною, а замовник прийняти і оплатити товар на умовах цього договору.

У відповідності до п. 3.1. договору ціна цього договору становить 93 600,00 грн, без ПДВ.

Згідно п. 5.1. договору строк поставки товару: протягом 14 робочих днів з дня підписання даного договору між учасником та замовником, доставка товару здійснюється за рахунок учасника.

В п. 8.2. договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язання учасник сплачує на рахунок замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення поставки товару, відповідно до п. 5.1. цього договору, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вартості непоставленого товару.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами і діє до 31.12.2022 або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до договору (п. 11.1. договору).

Отже, згідно з умовами п. 5.1. договору поставка товару передбачалась до 31.08.2022 включно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач поставив, а позивач прийняв товар, визначений у договорі, проте, за видатковою накладною № 9 від 01.11.2022 товар на суму 93 600,00 грн поставлено 27.10.2022, тобто з порушенням строку, встановленого договором.

Отже, внаслідок порушення відповідачем строку поставки товару за договором про закупівлі товарів №116Г/08-22 від 11.08.2022, позивач на підставі п. 8.2. договору нараховує пеню у розмірі 7 180,27 грн та штраф у розмірі 7% від вартості несвоєчасно поставленого товару в сумі 6 552,00 грн.

31.10.2022 позивач надіслав на адресу відповідача претензію за вих. № 6 про сплату пені та штрафу за порушення строків поставки товару за договором про закупівлю товарів №116Г/08-22 від 11.08.2022 в загальній сумі 13 732,27 грн.

Проте, відповідачем претензія залишена без задоволення, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом вище встановлено, що 11.08.2022 між позивачем та відповідачем укладено договір про закупівлю товарів №116Г/08-22, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити у власність позивачу товар, а позивач зобов`язався прийняти і оплатити товар на умовах цього договору.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, згідно п. 5.1. договору строк поставки товару: протягом 14 робочих днів з дня підписання даного договору між учасником та замовником, доставка товару здійснюється за рахунок учасника.

Таким чином, приймаючи до уваги, що договір підписано 11.08.2022, кінцевим строком поставки товару було 31.08.2022 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, товар за видатковою накладною № 9 на суму 93 600,00 грн поставлено 27.10.2022, тобто з порушенням строку, передбаченого п. 5.1. договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене вище, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено поставку відповідачем товару на суму 93 600,00 грн згідно видаткової накладної №9 від 01.11.2022 з порушенням строку, визначеного у п. 5.1. договору про закупівлю товарів №116Г/08-22 від 11.08.2022.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Крім того, відповідно до п. 8.2. договору за порушення строків виконання зобов`язання учасник сплачує на рахунок замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення поставки товару, відповідно до п. 5.1. цього договору, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вартості непоставленого товару.

Суд зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).

Отже, суд перевірив надані позивачем розрахунки пені та штрафу і встановив, що їх обчислено арифметично вірно, відповідно ці вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління ДСНС України у м. Києві задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ключника Владислава Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Головного управління ДСНС України у м. Києві (01601, місто Київ, вулиця Володимирська, 13; ідентифікаційний код 38620155) пеню у розмірі 7 180 (сім тисяч сто вісімдесят) грн 27 коп., штраф в сумі 6 552 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук