ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023м. ДніпроСправа № 904/500/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Попової Я.В.

та представників:

від позивача не з`явився;

відповідача не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандтранссервіс", м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Роменського Анатолія Олексійовича, м. Дніпро

про стягнення 172000,00 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грандтранссервіс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Роменського Анатолія Олексійовича про стягнення заборгованості в сумі 172000,00 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16500,00 грн разом із гонораром успіху в сумі 5000,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг з організації автомобільних перевезень вантажу за заявками № 270521/07-2 від 10.11.2021, № 100222/02/02 від 07.02.2022, № 170222/02-1 від 17.02.2022, № 170222/02-2 від 17.02.2022.

Ухвалою суду від 31.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 02.03.2023, після чого судове засідання було відкладено на 23.03.2023 у зв`язку з відсутністю відомостей про повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи.

07.03.2023 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 23.03.2023 розгляд справи відкладено на 18.04.2023.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву в установлений судом строк та на участь у судових засіданнях не скористався.

Про відкриття провадження у справі та можливість подання заяв по суті справи відповідач повідомлявся відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України рекомендованими листом з повідомленнями про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На адресу суду повернувся направлений відповідачу конверт з копією ухвали суду від 02.03.2023, до якого відділеннями поштового зв`язку додано довідку про причини невручення поштового відправлення, а саме "за закінченням терміну зберігання".

За частиною третьою статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною десятою статті 242 Господарського процесуального кодексу України судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Частиною другою статті 50 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

За змістом статей 9, 14, 18 Закону України № 755-IV від 15.05.2003 (із змін. і доп.) "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих фізичною особою-підприємцем документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження (адресу місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою-підприємцем).

Відповідно до частини першої статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється особою для забезпечення комунікації з нею, зв`язку зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Правила надання послуг поштового зв`язку визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (із змін. і доп.) (далі Правила).

Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (п. 94 Правил).

Відтак повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження та щодо наслідків неотримання поштових відправлень покладається саме на фізичну особу-підприємця.

У разі неможливості вручення одержувачам поштових відправлень останні зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення (п. 116 Правил).

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення повертаються відправнику (п. 117 Правил).

За таких обставин можна дійти висновку, що неможливість вручення відправлення відповідачу є наслідком незабезпечення ним вимог законодавства щодо можливості реального вручення йому поштових відправлень за його офіційним місцезнаходженням (зареєстрованим місцем проживання), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованого йому такого поштового відправлення.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідачу про розгляд цієї справи, а неподання ним до суду відзиву не можна визнати таким, що обумовлене поважними причинами.

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судове засідання 18.04.2023 представники сторін не з`явились.

За змістом частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За викладених обставин суд розглядає справу за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

За наслідком судового засідання 18.04.2023 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грандтранссервіс" (далі позивач, експедитор-2) та Фізичною особою-підприємцем Роменським Анатолієм Олексійовичем (далі відповідач, експедитор-1) укладено договір на транспортне обслуговування № 26/07-1 від 26.07.2021 (далі договір).

Згідно з пунктом 1.1 договору експедитор-2 здійснює перевезення вантажів, наданих експедитором-1, а експедитор-1 приймає на себе зобов`язання оплачувати послуги експедитора-2 у порядку й на умовах, викладених у даному договорі.

Конкретні умови перевезень вантажів, наданих експедитором-1, зазначаються в заявках на перевезення. Кількість і різновид вантажу, маршрути, вантажовідправники і вантажоодержувачі, графік подачі транспорту, строки виконання, вартість послуг експедитора-2 зазначаються в заявках на перевезення, які є невід`ємними частинами даного договору і надаються експедитором-1 експедитору-2 перед кожним перевезенням або групою перевезень (пункт 1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що заявка-замовлення на перевезення вантажу повинна бути складена в письмовій формі і скріплена печатками експедитора-1 і експедитора-2. Сторони визнають юридичну силу заявки-замовлення на перевезення, переданої шляхом факсимільного зв`язку.

За умовами пункту 4.2 договору вартість послуг експедитора-2, що відповідають конкретному перевезенню (групі однотипних перевезень), вказуються в заявках.

Оплата вартості послуг експедитора-2, що надаються ним за цим договором, здійснюється шляхом банківського переказу на рахунок експедитора-2, якщо інше не передбачено в заявці (пункт 4.3 договору).

Відповідно до пункту 4.4 договору оплата здійснюється на підставі оригіналів наступних документів: рахунку експедитора-2, виставленого згідно з умовами даного договору, акта виконаних робіт та оригіналу CMR.

Пунктом 4.5 договору встановлено, що оплата здійснюється через 20 днів після отримання оригіналів документів, указаних у пункті 4.4 договору. Банківські витрати по переведенню коштів експедитору-2 відносяться на рахунок експедитора-1, якщо інше не передбачено в заявці.

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2023 (пункт 8.1 договору).

Відповідно до умов договору відповідачем були надані, а позивачем прийняті до виконання заявки на транспортно-експедиційні послуги: № 270521/07-2 від 10.11.2021 на суму 36000,00 грн (а.с. 10); № 100222/02/02 від 07.02.2022 на суму 46000,00 грн (а.с. 14); № 170222/02-1 від 17.02.2022 на суму 45000,00 грн (а.с. 18); № 170222/02-2 від 17.02.2022 на суму 45000,00 грн (а.с.21).

Згідно з цими заявками:

- маршрут перевезення м. Кострома м. Дніпро (за заявкою № 100222/02/02 від 07.02.2022: м. Кострома м. Запоріжжя);

- вантаж стрічка сталева та поліестерова вага брутто до 21000 кг, вантаж безпечний;

- вага до 21 т, 86 м.куб;

- тип автомобіля тент;

- адреса завантаження ТОВ "ВолгаСтрап", 156961, рф м. Кострома, вул. Зелена, 10;

- адреса митного оформлення Костромська митниця, м/п Костромський, вул. Зелена, 7, м.Кострома;

- прикордонний перехід МАПП Гоптівка/Нехотіївка;

- адреса розвантаження м. Дніпро (за заявкою № 100222/02/02 від 07.02.2022 м.Запоріжжя);

- адреса розмитнення Дніпровська митниця (за заявкою № 100222/02/02 від 07.02.2022 Запорізька митниця).

За умовами заявки № 270521/07-2 від 10.11.2021: дата завантаження 26.11.2021, 8 ранку, вантаж для Спекта ДПсИИ; автомобіль АЕ 1651 ІР/ НОМЕР_1 , водій Толмачов Євген.

Відповідно до заявки № 100222/02/02 від 07.02.2022: дата завантаження 9-10 лютого 2022 року, 8 ранку, вантаж для Спекта ДПсИИ; автомобіль НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 .

У заявці № 170222/02-1 від 17.02.2022 визначено: дата завантаження 17.02.2022, 8 ранку, вантаж для Спекта ДПсИИ; автомобіль НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , водій ОСОБА_2 .

За змістом заявки № 170222/02-2 від 17.02.2022: дата завантаження 17.02.2022, 8 ранку, вантаж для Спекта ДПсИИ; автомобіль НОМЕР_5 , водій Ласіцин.

На виконання умов договору та транспортних заявок до нього експедитор-2 надав експедитору-1 транспортні та експедиційні послуги на загальну суму 172000,00 грн, що підтверджується наступними документами:

- CMR № 019269, двостороннім актом надання послуг № 419 від 16.11.2021 на суму 36000,00 грн (а.с. 11-12);

- CMR № 200420, двостороннім актом надання послуг № 168 від 14.02.2022 на суму 46000,00 грн (а.с. 15-16);

- CMR № 198539, актом надання послуг № 209 від 21.02.2022 на суму 45000,00 грн (а.с. 19-20);

- CMR № 200430, актом надання послуг № 211 від 21.02.2022 на суму 45000,00 грн (а.с. 22-23).

Усі акти надання послуг підписані експедитором-1 без будь-яких зауважень.

Згідно з наявними в матеріалах справи фіскальними чеками операторів поштового зв`язку CMR № 019269 та акт надання послуг № 419 від 16.11.2021 на суму 36000,00 грн були направлені експедитору-1 18.11.2021 (а.с. 13); CMR № 200420 та акт надання послуг № 168 від 14.02.2022 на суму 46000,00 грн 17.02.2022 (а.с. 17); CMR № 198539 з актом надання послуг № 209 від 21.02.2022 на суму 45000,00 грн та CMR № 200430 з актом надання послуг № 211 від 21.02.2022 на суму 45000,00 грн 08.12.2022 (а.с. 24).

Позивач зазначає про те, що за офіційними даними операторів поштових сервісів відповідач-експедитор-1 отримав поштові відправлення з документами на оплату в такі терміни: CMR №019269 та акт надання послуг № 419 від 16.11.2021 на суму 36000,00 грн 19.11.2021; CMR №200420 та акт надання послуг № 168 від 14.02.2022 на суму 46000,00 грн 18.02.2022; повторно направлені CMR № 198539 з актом надання послуг № 209 від 21.02.2022 на суму 45000,00 грн та CMR № 200430 з актом надання послуг № 211 від 21.02.2022 на суму 45000,00 грн 12.12.2022.

Зважаючи на умови пункту 4.5 договору відповідач повинен був здійснити оплату наданих позивачем послуг за актом надання послуг № 419 від 16.11.2021 на суму 36000,00 грн не пізніше 09.12.2021; за актом надання послуг № 168 від 14.02.2022 на суму 46000,00 грн не пізніше 10.03.2022; за актами надання послуг № 209 від 21.02.2022 на суму 45000,00 грн та № 211 від 21.02.2022 на суму 45000,00 грн не пізніше 02.01.2023.

Однак, відповідач своїх зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг у передбачені договором строки не виконав, що й стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з наданням позивачем послуг за договором на транспортне обслуговування № 26/07-1 від 26.07.2021 та виконанням/невиконанням відповідачем обов`язку щодо їх повної оплати.

За приписами статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. Експедитор (транспортний експедитор) це суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. Перевізник це юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Отже, транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

Оцінюючи укладений сторонами договір на транспортне обслуговування № 26/07-1 від 26.07.2021, можна дійти висновку, що в ньому обов`язки позивача-експедитора-2 мають одночасно організаційний та виконавчий характер (тобто полягають в організації перевезення та безпосередньо у перевезенні вантажу), що узгоджується зі змістом статті 929 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За змістом частини першої статті 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Частиною першою статті 919 цього Кодексу передбачено, що доставка вантажу до пункту призначення здійснюється перевізником у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків у розумний строк.

Позивач свої зобов`язання за договором з організації перевезення вантажу та його перевезення виконав належним чином, що підтверджується наданими товарно-транспортними накладними CMR № 019269, CMR № 200420, CMR № 198539, CMR № 200430 та складеними сторонами актами надання послуг № 419 від 16.11.2021 на суму 36000,00 грн, № 168 від 14.02.2022 на суму 46000,00 грн, № 209 від 21.02.2022 на суму 45000,00 грн, № 211 від 21.02.2022 на суму 45000,00 грн.

За приписом частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За обставинами справи, з урахуванням умов пункту 4.5 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг є таким, що настав.

Відповідач факту надання йому послуг позивачем не заперечив, отримання документів у зазначені позивачем строки, які є підставою для здійснення розрахунків, не спростував, доказів оплати заборгованості за вказаними актами в загальній сумі 172000,00 грн суду не надав, хоча з огляду на свої процесуальні права та обов`язки таку можливість мав.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За таких обставин заявлені позивачем вимоги про стягнення боргу в сумі 172000,00 грн є законними й обґрунтованими.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).

У позовній заяві позивач у справі попередньо визначив витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16500,00 грн разом із гонораром успіху в сумі 5000,00 грн.

Відповідно до частин першої третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач заперечень щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу не надав.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України відсутність клопотання учасника справи про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не звільняє суд від необхідності при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховувати:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На підтвердження витрат на послуги адвоката позивачем надані: договір про надання правової допомоги № б/н від 02.01.2023 та акт приймання-передачі наданих послуг до нього від 04.01.2023 на суму 16500,00 грн; довіреність від 02.01.2023 на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандтранссервіс" адвокатом Лозою В.М.; свідоцтво про право на заняття Лозою В.М. адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.2008; квитанція до прибуткового касового ордеру № 1-01 від 04.01.2023 на суму 16500,00 грн щодо здійснення оплати за договором про надання правової допомоги № б/н від 02.01.2023 (а.с. 26 - 31).

При цьому за змістом пункту 1.1 договору про надання правової допомоги № б/н від 02.01.2023 повірений (адвокат Лоза В.М.) зобов`язується від імені і за рахунок довірителя (ТОВ "Грандтранссервіс") надати правову допомогу у спорі з ФОП Роменським А.О. та з цією метою здійснити: огляд, дослідження, аналіз та попередню правову оцінку доказів за їх місцезнаходженням (6 год); провести заходи досудового врегулювання спору на предмет повернення боргу (0,5 год); проаналізувати судову практику (1 год); провести арифметичні розрахунки (0,5 год); підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (16 год); вчинити інші дії, необхідні для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання судового рішення (6 год).

У пункті 2.1 цього договору сторонами узгоджено, що за здійснення дій, визначених у пункті 1.1 договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 16500,00 грн.

Розрахунок здійснюється в момент передачі довірителю підготовленої позовної заяви (п. 2.2 договору).

При задоволенні позову довіритель сплачує повіреному премію (гонорар успіху) у сумі 5000,00 грн (п. 2.3 договору).

Пунктом 6.1 договору про надання правової допомоги № б/н від 02.01.2023 передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 04.01.2023 до договору про надання правової допомоги № б/н від 02.01.2023 адвокатом на користь позивача в межах укладеного ними договору були надані послуги на загальну суму 16500,00 грн, що відповідають переліку, визначеному пунктом 1.1 цього договору (а.с. 29).

Докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані позивачем до суду разом із позовною заявою, тобто в межах передбаченого законом строку.

Здійснюючи аналіз заявленої відповідачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу у контексті зазначених правових критеріїв, суд приймає до уваги також статтю 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Оцінюючи надані позивачем докази на предмет обґрунтованості заявлених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд, з урахуванням критеріїв, визначених частиною п`ятою статті 129 цього Кодексу, а також зважаючи на критерії реальності адвокатських витрат та розумності, вважає, що заявлена позивачем до розподілу сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16500,00 грн не є обґрунтованою та пропорційною до предмета спору. Указаний в акті приймання-передачі наданих послуг від 04.01.2023 до договору про надання правової допомоги №б/н від 02.01.2023 час за надані адвокатом послуги не відповідає складності справи, кількості опрацьованих та долучених матеріалів, обсягу послуг адвоката. Зокрема, визначені в договорі та в акті витрати за 6 год вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання рішення очевидно є необґрунтованими, оскільки не конкретизовані за обсягом та закладені на майбутнє, необхідність в яких може й не настати.

Стосовно "гонорару успіху" адвоката, визначеного у сумі 5000,00 грн, суд зазначає, що можливість розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, до складу яких входить сума додаткової винагороди адвоката за досягнення позитивного рішення у справі, узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

"Гонорар успіху" адвоката у сумі 5000,00 грн у цій справі суд не вважає надмірним.

Відтак, прийнятною в аспекті обґрунтованості й пропорційності до предмета спору сумою за добросовісне надання правничої допомоги у цій справі, яку можливо в порядку розподілу покласти на відповідача, суд вважає 13000,00 грн (8000,00 грн вартості наданих послуг та 5000,00 грн "гонорару успіху").

Визначаючи розмір судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами, суд також враховує нормативні приписи частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин на відповідача покладається сплачений позивачем судовий збір у сумі 2684,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 13000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 202, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандтранссервіс" до Фізичної особи-підприємця Роменського Анатолія Олексійовича про стягнення заборгованості в сумі 172000,00 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Роменського Анатолія Олексійовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандтранссервіс" (49000, м.Дніпро, вул. Матросова, буд. 6; ідентифікаційний код 39917311) заборгованість у сумі 172000,00 грн, судовий збір у сумі 2684,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 01.05.2023 у зв`язку з участю головуючого судді з 24 по 28 квітня 2023 року в підготовці суддів місцевих господарських судів відповідно до програми Національної школи суддів України.

Суддя І.І. Колісник