ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.04.2023м. СумиСправа № 920/171/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А. розглянувши без повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання, за наявними у справі матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 920/171/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Флуітек Сістемз» (вул. Героїв Крут, буд. 60, офіс 3, м. Суми, 40034, ідентифікаційний код 35068455)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвентум Україна» (вул. Машинобудівників, 1, м. Суми, 40020, ідентифікаційний номер 36437713)

про стягнення 41 176,73 грн

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість по комерційній пропозиції від 15.11.2021 № 501 в розмірі 32 677,26 грн, інфляційні збитки в розмірі 7 519,15 грн, три проценти річних в розмірі 980,32 грн, а також 2 684,00 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що протягом тривалого періоду, з 27.09.2021 по 29.11.2021 між сторонами здійснювалася переписка за допомогою електронної пошти, метою якої було досягнення домовленостей, щодо поставки товару, та фактично така домовленість була досягнута, що свідчить про укладення між сторонами господарського договору у письмовій формі у спрощений спосіб, проте відповідачем не виконано свого обов`язку щодо оплати товару та його прийняття.

У позовній заяві позивачем наведено, що попередні (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається з суми судового збору в розмірі 2 684,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Ухвалою від 17.02.2023 у справі № 920/171/23 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін про дату, час і місце судового засідання, за наявними у справі матеріалами; призначити розгляд справи по суті на 23.03.2023 без повідомлення (виклику) сторін про дату, час і місце судового засідання, за наявними у справі матеріалами; встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог статей 165, 251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; встановити позивачу семиденний строк для подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання із урахуванням вимог статей 166, 251 ГПК України; встановити відповідачу семиденний строк для подання до суду заперечення на відповідь на відзив з дня її отримання із урахуванням вимог статей 167, 251 ГПК України.

Копію ухвали від 17.02.2023 у справі № 920/171/23, надіслану судом на адресу відповідача, отримано уповноваженим представником відповідача 01.03.2023, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуте на адресу суду відділенням поштового зв`язку.

Крім наведеного представник відповідача адвокат Тітаренко О.О. згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АО № 1079973 15.03.2023 ознайомився з матеріалами справи безпосередньо у приміщенні суду.

Ухвалою від 23.03.2023 у справі № 920/171/23 суд постановив відкласти розгляд прави по суті на 18.04.2023.

27.03.2023 представником відповідача подано до суду відзив б/д, б/н (вх. № 1853 від 27.03.2023), де останній проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні, оскільки заперечує наявність будь-яких зобов`язань по договору поставки ротаційних з`єднань. Представник відповідача зазначає, що зміст відповіді відповідача (вих. № 39 від 20.01.2023) свідчить про те, що відповідач готовий здійснити оплату але лише за поставлений в рамках договору постачання № 270721 від 27.07.2021 товар та виключно після укладення Специфікації до договору постачання та фактичної поставки товару.

Представник відповідача у відзиві просить суд вважати поважними причини пропуску процесуального строку на подання до суду відзиву та поновити строк на подання відзиву, оскільки відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у справі 01.03.2023, з метою отримання копії позовної заяви та підготовки відзиву представник відповідача ознайомився з матеріалами цієї справи у приміщенні суду 15.03.2023 та отримав в цей же день копію позовної заяви засобами АТ «Укрпошта».

Враховуючи вищезазначене, суд поновлює відповідачу строк на подання відзиву та долучає останній разом із доданими до нього документами до матеріалів справи на підставі ст. 119 ГПК України.

Також представник відповідача зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок очікуваної суми судових витрат, пов 'язаних з отриманням відповідачем професійної правничої допомоги складає 15 000,00 грн, а також заявляє, що відповідні докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення по суті у відповідності до частини восьмої статті 129 ГПК України.

05.04.2023 представником позивача подано до суду відповідь на відзив від 04.04.2023 б/н (вх. № 2090/23), де предтавник позивача заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві та зазначає, що між сторонами укладено господарський договір поставки у спрощений спосіб шляхом прийняття відповідачем комерційної пропозиції від позивача та часткової оплати за товар по рахунку (платіжна інструкція № 16927 від 29.11.2021). Про готовність товару до відвантаження позивач повідомив відповідача шляхом направлення на електронну адресу останнього повідомлення про готовність до відправки ротаційних з`єднань, а також шляхом направлення поштою листа від 22.12.2022 № 300 про готовність ротаційних з`єднань, визначених у рахунку № 361 від 29.11.2021, до відвантаження. Відповідачем проведена оплата за товар на умовах комерційної пропозиції № 501, яка здійснена позивачем 15.11.2021, де товаром визначено ротаційне з`єднання GR -20-F-LH «Turian» (Італія) в кількості 5 шт, та визначено порядок оплати - передплата 50 % вартості товару та 50 % перед відвантаженням товару. За період з 29.11.2021 (дата проведення передплати) по 20.01.2023 (відповідь відповідача на вимогу позивача про оплату товару) відповідач не заперечував факту наявності договору поставки ротаційних з`єднань, не зазначав про помилковість оплати за товар та не вимагав повернення грошових коштів. Як зазначає представник позивача, узгодження поставки ротаційних з`єднань в межах договору постачання № 270721 від 27.07.2021 між сторонами не було, додаткові угоди або специфікації до зазначеного договору постачання не укладались.

До відповіді на відзив представником позивача додано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами від 04.04.2023 б/н, де представник позивача просить суд зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до розміру 5 000,00 грн. Вказує, що зазначений представником відповідача розмір гонорару не відповідає критеріям дійсності, обгрунтованості, розумності, реальності, пропорційності, співмірності, складності справи та ринкової ціни адвокатських послуг, а тому є неспівмірним із фактично наданим відповідачу обсягом юридичної допомоги.

Відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно зі статтєю 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Ураховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 43 та 33 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини третьої статті 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Згідно зі статтею 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи.

Частиною четвертою статті 240 ГПК України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що у листопаді 2021 року між сторонами досягнуто усної домовленності щодо поставки товару, а саме ротаційного з`єднання GR -20-F-LH «Turian» в кількості 5 шт., загальною вартістю 65 354,52 грн, що підтверджується даними електронної переписки між працівниками позивача (постачальника) ОСОБА_3 та відповідача (покупця) ОСОБА_1 .

27.09.2021 о 15:17 з електронної адреси ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну адресу ТОВ «ФЛУІТЕК СІСТЕМЗ» - ІНФОРМАЦІЯ_3, надійшло повідомлення, зі змісту якого вбачається, що ТОВ «ІНВЕТУМ Україна» потрібно підібрати і поставити двопотокове ротаційне з`єднання для потреб, вказаних у вкладенні.

29.09.2021 о 14:49 з електронної адреси ТОВ «ФЛУІТЕК СІСТЕМЗ» на адресу ОСОБА_1 направлено відповідь на пропозицію від 27.09.2021, якою запропоновано розглянути варіант використання з`єднання 157-ї серії, двопотокового ротаційного з`єднання.

20.10.2021 року о 16:00 з електронної адреси ОСОБА_1 на адресу ТОВ «ФЛУІТЕК СІСТЕМЗ» надійшло повідомлення про необхідність направлення на адресу замовника Комерційної пропозиції на поставку ротаційного з`єднання DEUBLIN з номером замовлення 257-130-285-251-551 (DN20, A=G3/4 LH, кутовий патрубок з припаяною складовою живильною трубою), із зазначенням ціни поставки 5-ти ротаційних з`єднань та строків їх поставки, або їх аналогів. А також з проханням розглянути аналоги зазначених вище ротаційних з`єднань.

З урахуванням домовленостей 15.11.2021 позивачем направлено відповідачеві комерційну пропозицію № 501 на поставку ротаційних з`єднань трьох різних варіантів різних виробників (Turian, Deublin, Rotofluid), з різними термінами поставки по кожному із них.

Згідно варіанту № 3 комерційної пропозиції, для поставки запропоновано ротаційне з`єднання GR -20-F-LH «Turian» (Італія) в кількості 5 шт., загальною вартістю 2 250,00 євро. Термін поставки 4-5 тижнів з моменту передплати. Умови оплати - 50 % передплата та 50 % оплата перед відвантаженням товару. Умови поставки: DDP склад покупця, м. Суми.

29.11.2021 о 08:55 з електронної адреси ОСОБА_1 на електронну адресу ТОВ «ФЛУІТЕК СІСТЕМЗ» надійшло прохання виставити рахунок на погоджене до поставки ротаційне з`єднання «Turian» за ціною 427,50 євро/шт. з ПДВ в кількості 5 шт.

29.11.2021 на електронну адресу ОСОБА_1 від ТОВ «ФЛУІТЕК СІСТЕМЗ» направлено рахунок на оплату № 361 від 29.11.2021 на суму 65 354,52 грн.

29.11.2021 на рахунок позивача (постачальника) перераховано 32 677,26 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 16927 від 29.11.2021.

11.02.2022 позивачем на електронну адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про готовність до відправки ротаційних з`єднань 17-18 лютого 2022 року та прохання провести кінцевий розрахунок по рахунку № 361 від 29.11.2021.

Листом від 22.12.2022 № 300 позивачем повторно повідомлено відповідача про готовність ротаційних з`єднань визначених у рахунку № 361 від 29.11.2021 до відвантаження та про необхідність проведення остаточної оплати за товар, що підтверджується фіскальним чеком АТ «УКРПОШТА» від 23.12.2022, описом вкладення у рекомендований лист, поштовою накладною № 425 та повідомленням про вручення рекомендованого відправлення (вручено 26.12.2022).

У зв`язку з відсутністю оплати позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про оплату № 10 від 11.01.2023 та акт звірки взаємних розрахунків між підприємствами за період з 15.11.2021 по 11.01.2023, що підтверджується фіскальним чеком АТ «УКРПОШТА» від 11.01.2023, описом вкладення у рекомендований лист, поштовою накладною № 177 та повідомлення про вручення поштового відправлення (дата отримання 12.01.2023).

30.01.2023 позивачем від відповідача отримано відповідь на вимогу № 39 від 20.01.2023, де відповідач заперечує наявність будь-яких зобов`язань по договору поставки ротаційних з`єднань, оформленого у вигляді комерційної пропозиції, посилаючись на умови іншого договору постачання, укладеного сторонами 27.07.2021 за № 270221, оскільки рахунок на оплату № 361 від 29.11.2021 містив посилання саме на цей договір.

Указану позицію відповідача позивач вважає необгрунтованою, оскільки між сторонами існували домовленості щодо поставки та оплати ротаційних з`єднань, оплатою комерційної пропозиції позивача відповідач погодив умови договору поставки запропонованого товару, будь-яких заперечень, щодо існування домовленостей між підприємствами викладених в електронних документах відповідач не надає.

Посилаючись на правові висновки Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі № 910/15383/21, відповідно до яких обмін сторонами інформацією при виконанні договірних зобов`язань шляхом надіслання електронних листів є частиною ділових звичаїв в Україні; а відповідно до статей 3, 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронні документи є частиною ділового обороту та юридична сила електронного документа, як доказу, не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, позивач зазначає, що повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом.

Позивач зазначає, що договір постачання від 27.07.2021 № 270221, на який посилається відповідач, містить чітко визначений перелік товару (до якого ротаційні з`єднання не входять), суму договору (1 270 000 грн) та умови оплати, які жодним чином не співпадають з даними комерційної пропозиції від 15.11.2021 № 501, а наявність в реквізитах рахунку на оплату товару № 361 від 29.11.2021 посилань на договір постачання від 27.07.2021 № 270221 є наслідком помилки ОСОБА_3 , вчиненої при його оформленні, що підтверджується наказом від 31.01.2023 «Про проведення службового розслідування» № 9, поясненнями ОСОБА_3 від 01.02.2023 та наказом від 02.02.2023 № 11 «Про винесення попередження».

Позивач зазначає, що станом на день подання позову, заборгованість ТОВ «ІНВЕТУМ Україна» перед ТОВ «ФЛУІТЕК СІСТЕМЗ» в сумі 32 677,26 грн не погашена, у зв`язку з чим відповідачу нараховані інфляційні збитки за період з 21.02.2022 по 16.02.2023 в сумі 7 519,15 грн та три відсотки річних за період з 21.02.2022 року по 16.02.2023 в сумі 980,32 грн.

Представник відповідача заперечує наявність будь-яких зобов`язань по договору поставки ротаційних з`єднань та зазначає, що зміст відповіді відповідача (вих. № 39 від 20.01.2023) свідчить про те, що відповідач готовий здійснити оплату але лише за поставлений в межах договору постачання № 270721 від 27.07.2021 товар та виключно після укладення Специфікації до договору постачання та фактичної поставки товару.

Представник відповідача зазначає, що домовленість між сторонами щодо постачання ротаційного з`єднання здійснювалась на підставі договору постачання №270721 від 27.07.2021; позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №361 від 29.11.2021 саме в межах договору постачання № 270721 від 27.07.2021 і саме в межах цього договору відповідачем здійснено попередню оплату, проте позивачем не укладено Специфікацію до договору щодо вказаного в рахунку № 361 від 29.11.2021. Придбаний відповідачем товар на підставі договору постачання №270721 від 27.07.2021 позивачем не поставлено, отже у відповідача не виникало обов`язку щодо здійснення оплати за товар, який підлягав би поставці у разі укладення відповідних додатків до договору, тому представник відповідача вважає, що права позивача, передбачені нормами цивільного та господарського законодавства, відповідачем порушено не було.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною сьомою статті 179 ГК України установлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини першої статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов?язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов?язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно з приписами частини сьомої статті 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов?язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов?язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов?язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами статті 526 ЦК України установлено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов?язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов?язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За правилами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 712 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2021 між ТОВ «Інвентум Україна» та ТОВ «Машдеталь» укладено договір № 010321 на будівництво печі нагрівальної газової з крокуючим подом продуктивністю 20 т/год. (далі - договір на будівництво).

Відповідно до пункту 2.1 договору на будівництво, будівництво печі здійснюється підрядником (відповідачем у справі) зі своїх матеріалів, матеріальних ресурсів і обладнання, з використанням обладнання підрядника.

Під поняттям обладнання сторони розуміють: обладнання, що доставляється підрядником (відповідачем у справі) відповідно до умов договору, зокрема будь-яке обладнання, частини, деталі, вузли, механЬми, машини, апарати, прилади, елементи і прилади різних видів, доповнення і зміни існуючих установок і обладнання, установки, технологічні лінії, системи виміру і управління, програмне забезпечення яке інстальоване на обладнання, електротехнічні і теплотехнічні об`єкти, мережі, технологічні трубопроводи і допоміжні системи та інші пристрої, на які є посилання в договорі, що підлягає подальшому монтажу та прийняттю в експлуатацію.

Назва об`єкту будівництва: будівництво печі нагрівальної газової з крокуючим подом продуктивністю 20 т/год., розташування об`єкту будівництва: м. Суми, вул. Брянська, 1 (п. 2.2 договору на будівництво).

Згідно із ппунктом 3.3 договору на будівництво для досягнення відповідності цільовому призначенню об`єкту будівництва підрядник за Технічним завданням замовника (додаток № 4 до договору на будівництво), що є невід`ємною частиною договору, бере на себе зобов`язання, зокрема серед іншого:

- розробку, узгодження і надання замовнику документації (стадія «Робоча документація», конструкторську документацію);

- будівельні, монтажні роботи;

- проведення технічного інструктажу персоналу замовника;

- пуско-налагоджувальні роботи;

- випробування об`єкту будівництва.

У додатку № 4 до договору на будівництво сторони узгодили технічне завдання на проектування об`єкту будівництва, а на виконання умов розділу 6 договору на будівництво, позивачем розроблено робочий проект.

Відповідно до зазначеної документації, частиною обладнання об`єкта будівництва є гідропривід - маслостанція та гідравлічні циліндри з відповідними, жорсткими, параметрами роботи.

Як зазначає представник відповідача, ураховуючи те, що на підрядника за договором будівництва покладено обов`язок будівництва печі зі своїх матеріалів, матеріальних ресурсів та обладнання, 27.07.2021 між ТОВ «Інвентум Україна» як покупцем та ТОВ «Флуітек Сістемз» як постачальником укладено договір постачання № 270721.

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник (позивач) зобов`язується поставити та передати у власність покупця (відповідача) товар згідно із технічним завданням замовника, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений товар на умовах, визначених цим договором.

Асортимент, кількість, умови та строк (термін) поставки товару зазначено у Специфікації.

27.07.2021 сторонами укладено Специфікацію № 1 до договору (додаток № 1 до договору в редакції додаткової угоди № 1 від 04.11.2021), у якій визначено товар, який підлягає поставці та у скомплектованому вигляді становить агрегат під назвою - Маслостанція FS 342.107.400 та гідравлічні циліндри у кількості 2 шт.

Вказана маслостанція та гідравлічні циліндри є специфічним товаром, який не є товаром широкого вжитку та виготовлюється на спеціальне замовлення.

Тому, у період з 25.06.2021 по 19.07.2021 між ТОВ «Інвентум Україна» та ТОВ «Флуітек Сістемс» у спрощений спосіб - шляхом обміну листами електронної пошти узгоджено технічне завдання до товару, згідно з яким відповідачем поставлено Маслостанцію та гідравлічні циліндри. Технічне завдання узгоджувалось між Директором технічним ТОВ «Інвентум Україна» Гнаповським Олександром Володимировичем (e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та співробітником ТОВ «Флуітек Сістемз» ОСОБА_4 (e-mail:ІНФОРМАЦІЯ_3).

Представник відповідача зазначає, що оскільки вказані агрегати (маслостанція та гідроциліндри) повинні бути з`єднані між собою та з основним обладнанням для якого вони поставлялись, у ТОВ «Інвентум Україна» виникла необхідність в постачанні ротаційних з`єднань (за допомогою ротаційних з`єднань відбувається з`єднання гідропрориву (маслостанції та гідроциліндрів) з піччю та іншими агрегатами печі). У межах укладеного договору постачання сторонами було узгоджено ціну ротаційного з`єднання, вказаного в комерційній пропозиції, та між сторонами була узгоджена домовленість щодо постачання товару.

29.11.2021 позивачем виставлено рахунок на оплату № 361 від 29.11.2021.

Представник відповідача зазначає, що оскільки рахунок було відповідно до його змісту виставлено в межах договору постачання № 270721 від 27.07.2021, отримавши рахунок, відповідачем було здійснено попередню оплату по ньому.

Таким чином грошові кошти сплачено відповідачем в межах договору постачання № 270721 від 27.07.2021, але за відсутності підписаної між сторонами Специфікації щодо товару, зазначеного в рахунку № 361 від 29.11.2021.

Пунктом 3.11 договору встановлено, що передача товару від позивача відповідачу здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що поставляється, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару в українській гривні та загальну вартість партії товару, інші відомості, визначені нормами чинного законодавства.

На підставі видаткової накладної № 281 від 05.11.2021 позивачем поставлено відповідачу два гідроциліндри, загальною вартістю 260 808,00 грн.

На підставі Видаткової накладної № 15 від 02.02.2022 позивачем поставлено відповідачу Маслостанцію, загальною вартість 968 992,00 грн.

Таким чином позивачем поставлено товар, зазначений у Специфікації № 1 в редакції додаткової угоди № 1 до договору постачання.

Судом встановлено й сторонами не заперечується, що станом на час подання позову та розгляду даної справи у суді сторонами не укладено Специфікацію щодо вказаного у рахунку № 361 від 29.11.2021 товару.

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки умовами укладеного договору постачання не передбачено умов щодо поставки товару, зазначеного в рахунку № 361 від 29.11.2021, та оплати за нього (а такі могли б бути визначені у Специфікації до договору), на думку суду, у відповідача виникає обов`язок щодо здійснення оплати за товар, виключно після його поставки та прийняття ТОВ «Інвентум Україна» що визначено положеннями частини першої статті 692 ЦК України.

Проте, станом на 20.03.2023 ТОВ «Флуітек Сістемз» не було поставлено вказаний в рахунку на оплату товар та не передавалось на нього жодних товаророзпорядчих документів.

При цьому за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частин першої, другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Отже нормами законодавства передбачено, що договори між юридичними особами повинні вчинятись в письмовій формі, при цьому правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) - особами, уповноваженими на це їх установчими документами.

Якщо зміст правочину, воля сторін зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних, за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то він також вважається таким, що вчинений у письмовій формі, за умови, якщо він підписаний його стороною.

На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Згідно із статтею 5 зазначеного Закону електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

За змістом статей 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Проте у доданих позивачем до позовноъ заяви електронних листах відсутній будь-який підписаний примірник договору, у т.ч. відсудній і примірник специфікації до укладеного договору постачання, відсутня ж і підписана комерційна пропозиція.

Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Жодної оферти зі сторони Позивача щодо укладення нового Договору постачання у залучених електронних листах також не міститься.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження прийняття уповноваженою особою відповідача пропозиції (акцепту) щодо укладення нового господарського договору, іншого ніж договір постачання № 270721 від 27.07.2021.

Представник відповідача зазначає, що Олексій Зубахін не був наділений повноваженнями щодо укладення будь-яких договорів від імені відповідача - ТОВ «Інвентум Україна».

Виключно директор товариства, або уповноважена особа на підставі довіреності, має право на укладення господарських договорів, в т.ч. і у спрощений спосіб.

Директором ТОВ «Інентум Україна» є Талац Жанна Вікторівна. Її офіційна електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Жодного листування щодо укладення договору поставки ротаційних з`єднань з директором позивача не здійснювалось та відповідно в матеріалах справи відсутні жодні підтвердження від директора позивача щодо факту укладення нового господарського договору у спрощений спосіб.

Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви наступні документи: копію рахунку на оплату № 361 від 29.11.2021 на загальну суму 65 354,52 грн; копію платіжної інструкції № 16927 від 29.11.2021 (призначення платежу: плата за ТМЦ, згідно рахунку № 361 від 29.11.2021 договір № 2700721); копію виписки з рахунку позивача в якій також зазначено призначення платежу: плата за ТМЦ, згідно рахунку № 361 від 29.11.2021 договір № 2700721.

29.11.2021 відповідачем складено податкову накладну № 28 до вищевказаної платіжної інструкції.

Тобто вказане свідчить про те, що грошові кошти обліковуються позивачем за даними власного бухгалтерського обліку саме за договором постачання № 270721 від 27.07.21р.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Кошти, отримані без наявності договірних відносин, підпадають у цю категорію.

Згідно із статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Тому у випадку оплати відповідачем коштів за умовами договору постачання №270721 позивач мав би або повернути відповідачу кошти, або запропонувати відповідачу здійснення коригування призначення платежу щодо здійснення оплати саме на підставі комерційної пропозиції, а не договору.

Більш того у разі відсутності між суб`єктами господарювання договірних відносин податкові зобов`язання з ПДВ не нараховуються.

У цьому випадку позивач мав би не лише повернути грошові кошти відповідачу, а й здійснити відповідні коригування у власному бухгалтерському обліку щодо нарахованих податкових зобов`язань з ПДВ.

Грошові кошти сплачені по неналежному на думку позивача договору не повернуто, жодних вимог щодо коригування призначення платежу від позивача не надходило, жодних коригувань податкових зобов`язань з ПДВ не здійснено.

Вказані обставини більш вірогідно свідчать, що позивачем прийнято виконання саме по Договору постачання № 270721 від 27.07.2021 та про фактичну відсутність і недоведеність позивачем обставин, якими обгрунтовуються заявлені у позові вимоги, й його передчасність.

Суд, розглянувши подані учасниками справи докази, дійшов висновку, що з огляду на предмет та підстави заявленого позову позивачем не доведено порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів на час звернення до суду з позовом, а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України судові витрати позивача, які склаються з судового збору та витрат на правову допомогу, покладаються на нього у зв`язку з відмовою в задоволенні його позовних вимог та відшкодуванню останньому за рахунок відповідача не підлягають.

Питання відшкодування судових витрат відповідача суд не вирішує під час ухвалення цього рішення з огляду на заяву представника відповідача, яка викладена у відзиві, про те, що докази розміру витрат на правову допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення по суті у відповідності до частини восьмої статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24 квітня 2023 року.

Суддя Ю.А. Джепа