РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2023Справа № 910/14150/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Державного підприємства «Міжнародний аеропорт "Бориспіль"», Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія "Роза вітрів"», м. Київ

про стягнення 6 730 117,27 грн,

Представники сторін:

від позивача: Дзюбайло О.О.;

від відповідача: не з`явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт "Бориспіль"» (далі - ДП «МА "Бориспіль"»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія "Роза вітрів"» (далі - ТзОВ «АК "Роза вітрів"»/відповідач) про стягнення 6 730 117,27 грн, у тому числі: 5 443 196,95 грн - основного боргу, 932 447,33 грн - пені, 298 524,97 грн - інфляційних втрат та 55 948,02 грн - 3% річних, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за додатком В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура).

Господарський суд міста Києва ухвалою від 21.12.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 06.02.2023.

05.01.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТзОВ «АК "Роза вітрів"» заперечує проти задоволення позову, мотивуючи тим, що не отримав оригінали підписаних позивачем актів прийому-передачі виконаних послуг, відповідно у відповідача не виник обов`язок з оплати за надані послуги, при цьому, останній одночасно посилається на звільнення від відповідальності через виникнення форс-мажорних обставин внаслідок введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022. Крім того, ТзОВ «АК "Роза вітрів"» просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

17.01.2023 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

18.01.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних засобів зв`язку.

01.02.2023 та 02.02.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про участь представника відповідача у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних засобів зв`язку.

06.02.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів у справі, а саме оригіналів чи належним чином завірених копій: звітів використання стійкою реєстрації; копій актів за надані послуги, що видає організація, яка проводить утилізацію незапитаного вантажу; копій розрахункових та інших документів з інформацією про витрати обслуговуючої компанії, пов`язані з митним декларуванням, отриманням всіх необхідних дозвільних документів, для забезпечення процедури передання незапитаних вантажів в режим знищення (у тому числі транспортування), та здійснення безпосередньо процедури утилізації; документів, які підтверджують термін зберігання вантажу на складі обслуговуючої компанії (авіа вантажна накладна (AWB) та/або вантажний маніфест; інших облікових документів обслуговуючої компанії, на підставі яких виставлені рахунки відповідачу; детальний розрахунок суми заборгованості, яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

06.02.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

06.02.2023 у підготовчому засіданні суд протокольною ухвалою відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про витребування додаткових доказів у справі з підстав необґрунтованості та відклав підготовче засідання на 13.03.2023.

13.03.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

13.03.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.04.2023.

21.04.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про надання інформації щодо поданого ТзОВ «АК "Роза вітрів"» зустрічного позову.

Однак, судом встановлено, що станом на 24.04.2023 до суду зустрічна позовна заява від ТзОВ «АК "Роза вітрів"» не надходила, відповідно в автоматизованій системі документообігу суду не зареєстрована.

24.04.2023 у судове засідання з`явився представник ДП «МА "Бориспіль"» та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник ТзОВ «АК "Роза вітрів"» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 набрав чинності додаток В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (СУНО) від січня 2013 року (спрощена процедура) (далі - додаток, договір), укладений між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт "Бориспіль"» (далі - обслуговуюча компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія "Роза вітрів"» (далі - перевізник), який складено у відповідності до спрощеної процедури, де сторони погоджуються про те, що умови Основної угоди та додатку А до СУНО від січня 2013 року, опубліковані Міжнародною асоціацією повітряного транспорту, застосовуються так, ніби ці умови були повністю повторені в цьому документі. Підписавши цей додаток В, сторони підтверджують, що вони ознайомлені із зазначеною вище Основною угодою та додатком А.

Згідно п. 1 додаткової угоди №24 від 15.12.2021 термін дії додатку було продовжено до 31.12.2022 (включно).

Для разового наземного обслуговування, що складається з прибуття та подальшого відправлення того самого літака у встановлений час, обслуговуюча компанія надає перевізнику зазначені у параграфах 1, 2 додатку послуги за погодженими сторонами цінами/вартостями/ставками, у тому числі:

- послуги з аеропортового обслуговування (аеропортові збори) на підставі п. 2 примітки п. т1.1.2 під-параграфу 1.1 параграфу 1 додатку в редакції додаткової угоди № 22 від 04.03.2021 до додатку, вартість послуги встановлена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.08.2008 № 337 "Про встановлення аеропортових зборів за обслуговування повітряних суден і пасажирів у Державному підприємстві «Міжнародний аеропорт "Бориспіль"»; довідковий матеріал №1 до додатку в редакції додатку № 1 до додаткової угоди № 5 від 21.11.2018 до додатку;

- послуги наземного обслуговування на підставі параграфа 1 додатку з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № 5, № 12, № 15, № 21, № 22, № 24 до додатку, вартість послуги встановлена параграфом 1 додатку з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № 5, № 12, №15, № 21, № 24 до додатку;

- послуги з розміщення (базування) повітряних суден на підставі під-параграфа 2.1. параграфу 2 додатку в редакції додаткової угоди № 23 від 20.05.2021, вартість послуги встановлена під-параграфом 2.1. параграфу 2 додатку в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021. До ціни, зазначеної у цьому під-параграфі, застосовується спеціальна ціна у розмірі 85%;

- послуги з використання некомерційної послуги SITA AeroportConnect (CUTE) на підставі п. 1.1.3 під-параграфу 1.1. параграфу 1 в редакції додаткової угоди № 5 від 21.11.2018 до додатку, вартість послуги встановлена п. 1.1.4 під-параграфу 1.1. параграфу 1 додатку в редакції додаткової угоди № 24 від 15.12.2021 до додатку;

- послуги з обслуговування вантажу та/або пошти на підставі п. 1.1.1 під-параграфу 1.1 параграфу 1 додатку в редакції додаткової угоди № 12 від 01.02.2020 до додатку;

- додаткова послуга: обслуговування в бізнес-залі пасажирів внутрішніх і міжнародних рейсів, послуга 2.1.8 (а) (4) розділу 2 «Послуги для пасажирів» довідкового матеріалу № 2 до додатку в редакції листа від 28.10.2021 № 02.1-22-89, який є невід`ємною частиною додатку, вартість послуги встановлена пунктом 5 розділу 2 «Послуги для пасажирів» Довідкового матеріалу № 2 до додатку в редакції листа від 28.10.2021 № 02.1-22-89, який є невід`ємною частиною додатку;

- інші додаткові послуги, що надаються на запит перевізника на підставі під-параграфа 2.2. параграфу 2 додатку, вартість послуги встановлена довідковим матеріалом № 2 до додатку в редакції листа від 28.10.2021 № 02.1-22-89, який є невід`ємною частиною додатку.

У відповідності до під-параграфу 4.1 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021, незважаючи на ст.7 Основної угоди, перевізник здійснює оплату аеропортових зборів, наземного обслуговування, додаткових послуг та інших послуг (крім послуг з базування ПС), що надаються згідно з цим додатком, за місяць трьома частинами. Оплата здійснюється на підставі рахунків обслуговуючої компанії, які виставляються за наступною схемою: до 16-го числа звітного місяця за послуги, надані в період з 01 по 10 число звітного місяця; до 26-го числа звітного місяця за послуги, надані в період з 11 по 20 число звітного місяця: до 6-го числа місяця, що слідує за звітним, за послуги, надані у період з 21 по останнє число звітного місяця. Перевізник здійснює оплату послуг, вказаних у даному пункті, на рахунок обслуговуючої компанії, що вказаний нижче, протягом 6-ти календарних днів з дати отримання відповідного рахунку. Оплата здійснюється в національній валюті України. За послуги з базування ПС обслуговуюча компанія виставляє перевізнику рахунок до 6-го числа місяця, що слідує за звітним, а перевізник сплачує його протягом 6-ти календарних днів на вище вказаний рахунок обслуговуючої компанії.

В п. 4.1.1 під-параграфу 4.1 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021 сторони погодили, що перевізник зобов`язаний самостійно отримати рахунки в бухгалтерії обслуговуючої компанії до дат, що вказані у під-параграфі 4.1 параграфу 4 додатку або рахунки направляються обслуговуючою компанією по електронній пошті, як вказано в під-параграфі 4.3 параграфу 4 додатку.

Датою отримання рахунку (крім рахунків за послуги базування ПС), незалежно від дати його фактичного отримання, є кожне 6 число, 16 число і 26 число місяця. Датою отримання рахунку за послуги з базування ПС є кожне 6 число місяця, що слідує за звітним (під-параграф 4.2 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021).

Відповідно до під-параграфу 4.4 параграфу 4 додатку, рахунки виставляються на підставі: складених по кожному рейсу Карт на обслуговування авіарейсів в аеропорту «Бориспіль»; Карток обліку послуг з наземного обслуговування ПС; інших облікових документів обслуговуючої компанії.

Разом з рахунком перевізник отримує складений обслуговуючою компанією акт приймання-здачі виконаних послуг (далі - акт). Підписаний акт перевізник зобов`язаний повернути в бухгалтерію обслуговуючої компанії протягом 6-ти календарних днів з дати його отримання. Якщо протягом 6-ти календарних днів акт не буде повернуто до обслуговуючої компанії або не надано вмотивовану відмову, він вважається підписаним сторонами (під-параграф 4.5 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №17 від 27.10.2020).

Згідно з умовами під-параграфу 4.6 параграфу 4 додатку сторони погодили, що при несвоєчасній сплаті рахунків за надані послуги обслуговуюча компанія нараховує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

У під-параграфі 8.1. параграфу 8 додатку сторони домовились, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин (дій непереборної сили, незалежних від волі сторін), таких як: війна, бойові дії, блокада, ембарго, інші міжнародні санкції, інші дії держав, які виключають можливість виконання сторонами своїх зобов`язань, пожежі, повені, інші стихійні лиха чи природні явища, сторони звільняються від виконання своїх зобов`язань на період дії цих обставин.

Згідно з під-параграфом 8.3. параграфу додатку, достатнім підтвердженням виникнення форс-мажорних обставин стане документ, виданий уповноваженим на це органом, що визначений чинним в Україні законодавством.

Позивач стверджує, що на виконання взятих на себе зобов`язань, у період з січня 2022 року по вересень 2022 року ним були надані відповідачу послуги з аеропортового обслуговування ПС, послуги з розміщення (базування) ПС, послуги з використання телекомунікаційної послуги SITA (CUTE), обслуговування в бізнес-залі та інші додаткові послуги, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками позивача та відповідача Картами на обслуговування авіарейсів в аеропорту «Бориспіль» за період з 01.02.2022 по 10.02.2022, Картами обліку послуг з наземного обслуговування ПС за період з січня 2022 року по вересень 2022 року та іншими обліковими документами позивача, копії яких долучені до матеріалів справи.

Так, для оплати вартості наданих послуг у період з січня 2022 року по вересень 2022 року, позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури №200/264 від 15.02.2022 на суму 2 090 047,63 грн, № 200/265 від 15.02.2022 на суму 369 580,00 грн, № 200/266 від 15.02.2022 на суму 280 819,00 грн, № 200/267 від 15.02.2022 на суму 763 910,77 грн, № 200/268 від 15.02.2022 на суму 176 868,00 грн, № 200/269 від 15.02.2022 на суму 126 709,20 грн, № 200/301 від 31.03.2022 на суму 266 050,00 грн, №200/302 від 31.03.2022 на суму 380 957,00 грн, №200/304 від 31.03.2022 на суму 112 812,00 грн, № 200/305 від 31.03.2022 на суму 153 824,40 грн, № 200/237 від 08.02.2022 на суму 1 056,00 грн, № 200/345 від 29.04.2022 на суму 5 388,00 грн, № 200/347 від 20.05.2022 на суму 12 228,00 грн, № 200/349 від 26.05.2022 на уму 2 496,00 грн, № 200/357 від 02.06.2022 на суму 9 576,00 грн, № 200/364 від 09.06.2022 на суму 2 304,00 грн, № 200/365 від 16.06.2022 на суму 3 648,00 грн, № 200/368 від 07.07.2022 на суму 4 476,00 грн, № 200/372 від 14.07.2022 на суму 6 198,00 грн, № 200/377 від 20.07.2022 на суму 9 312,00 грн, № 200/378 від 28.07.2022 на суму 4 404,00 грн, № 200/380 від 03.08.2022 на суму 3 132,00 грн, № 200/395 від 10.08.2022 на суму 14 688,00 грн, № 200/396 від 17.08.2022 на суму 2 868,00 грн, № 200/400 від 31.08.2022 на суму 8 364,00 грн, № 200/410 від 08.09.2022 на суму 12 276,00 грн, № 200/411 від 14.09.2022 на суму 6 288,00 грн, № 200/321 від 31.03.2022 на суму 89 137,37 грн, № 200/335 від 31.03.2022 на суму 216 363,42 грн, № 200/346 від 30.04.2022 на суму 81 721,38 грн, № 200/356 від 31.05.2022 на суму 81 721,38 грн, № 200/367 від 30.06.2022 на суму 81 721,38 грн, № 200/381 від 31.07.2022 на суму 81 721,38 грн, № 200/409 від 31.08.2022 на суму 81 721,38 грн, № 200/270 від 10.02.2022 на суму 15 810,00 грн, № 200/271 від 10.02.2022 на суму 35 575,20 грн, № 200/322 від 31.03.2022 на суму 21 468,00 грн, № 200/323 від 31.03.2022 на суму 43 920,00 грн, № 94/82 від 28.02.2022 на суму 2 016,00 грн, № 94/83 від 28.02.2022 на суму 9 760,00 грн, а всього на загальну суму 5 443 196,95 грн, які направлені на електронну адресу відповідача 25.05.2022, 15.06.2022, 21.06.2022, 12.07.2022, 20.07.2022, 27.07.2022, 04.08.2022, 05.08.2022, 08.08.2022, 15.08.2022, 22.08.2022, 01.09.2022, 08.09.2022, 13.09.2022, 20.09.2022, 30.11.2022 .

Крім того, позивачем складено та підписано відповідні акти здачі-приймання робіт (надання послуг), а саме: від 10.02.2022 на суму 2 090 047,63 грн, з урахуванням акту від 28.02.2022 за мінусом 229 739,94 грн; від 10.02.2022 на суму 369 580,00 грн, від 10.02.2022 на суму 280 819,00 грн, від 10.02.2022 на суму 763 910,77 грн, від 10.02.2022 на суму 176 868,00 грн, від 10.02.2022 на суму 126 709,20 грн, від 28.02.2022 на суму 266 050,00 грн, від 28.02.2022 на суму 380 957,00 грн, від 28.02.2022 на суму 112 812,00 грн, від 28.02.2022 на суму 153 824,40 грн, від 08.02.2022 на суму 1 056,00 грн, від 29.04.2022 на суму 5 388,00 грн, від 20.05.2022 на суму 12 228,00 грн, від 26.05.2022 на суму 2 496,00 грн, від 02.06.2022 на суму 9 576,00 грн, від 09.06.2022 на суму 2 304,00 грн, від 16.06.2022 на суму 3 648,00 грн, від 07.07.2022 на суму 4 476,00 грн, від 14.07.2022 на суму 6 198,00 грн, від 20.07.2022 на суму 9 312,00 грн, від 27.07.2022 на суму 4 404,00 грн, від 03.08.2022 на суму 3 132,00 грн, від 10.08.2022 на суму 14 688,00 , від 17.08.2022 на суму 2 868,00 грн, від 31.08.2022 на суму 8 364,00 грн, від 08.09.2022 на суму 12 276,00, від 14.09.2022 на суму 6288,00 грн, від 28.02.2022 на сум 89 137,37 грн, від 31.03.2022 на суму 216 363,42 грн, від 30.04.2022 на суму 81 721,38 грн, від 31.05.2022 на суму 81 721,378 грн, від 30.06.2022 на суму 81 721,38 грн, від 31.07.2022 на суму 81 721,38 грн, від 31.08.2022 на суму 81 721,38 грн, від 10.02.2022 на суму 15 810,00 грн, від 10.02.2022 на суму 35 575,20 грн, від 28.02.2022 на суму 21 468,00 грн, від 28.02.2022 на суму 43 920,00 грн, від 28.02.2022 на суму 2 016,00 грн, від 28.02.2022 на суму 9 760,00 грн, які також направлені на електронну адресу відповідача разом із рахунками-фактурами.

Проте, відповідач за надані послуги із позивачем не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «АК "Роза вітрів"» виникла заборгованість у розмірі 5 443 196,95 грн.

05.10.2022 позивач надіслав на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості за надані послуги в сумі 5 443 196,95 грн.

Згідно з інформацією, зазначеною у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта», відповідач претензію отримав 26.10.2022, проте відповіді на неї не надав, послуги не оплатив.

Отже, у зв`язку із неналежним виконанням ТзОВ «АК "Роза вітрів"» своїх зобов`язань за додатком №В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 5 443 196,95 грн, а також пені в сумі 932 447,33 грн, 3% річних у розмірі 55 948,02 грн та інфляційних втрат в сумі 298 524,97 грн, нарахованих по кожному рахунку-фактурі окремо.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 509 ЦК України)

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Судом встановлено, що за умовами укладеного сторонами додатку В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА, позивач надав відповідачу послуги, перелік яких погоджений сторонами у вказаному правочині, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги.

З наявних в матеріалах справи документів, зокрема, карт на обслуговування авіарейсів в аеропорту «Бориспіль» за період з 01.02.2022 по 10.02.2022, карт обліку послуг з наземного обслуговування ПС за період з січня 2022 року по вересень 2022 року, вбачається, що у вказані періоди позивачем надані відповідачу послуги, які останній повинен був оплатити у строки, передбачені п. 4.1.1 під-параграфу 4.1. параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди № 23 від 20.05.2021.

Так, частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до під-параграфу 4.1 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021, незважаючи на ст. 7 Основної угоди, перевізник здійснює оплату аеропортових зборів, наземного обслуговування, додаткових послуг та інших послуг (крім послуг з базування ПС), що надаються згідно з цим додатком, за місяць трьома частинами. Оплата здійснюється на підставі рахунків обслуговуючої компанії, які виставляються за наступною схемою: до 16-го числа звітного місяця за послуги, надані в період з 01 по 10 число звітного місяця; до 26-го числа звітного місяця за послуги, надані в період з 11 по 20 число звітного місяця: до 6-го числа місяця, що слідує за звітним, за послуги, надані у період з 21 по останнє число звітного місяця. Перевізник здійснює оплату послуг, вказаних у даному пункті, на рахунок обслуговуючої компанії, що вказаний нижче, протягом 6-ти календарних днів з дати отримання відповідного рахунку. Оплата здійснюється в національній валюті України. За послуги з базування ПС обслуговуюча компанія виставляє перевізнику рахунок до 6-го числа місяця, що слідує за звітним, а перевізник сплачує його протягом 6-ти календарних днів на вище вказаний рахунок обслуговуючої компанії.

При цьому, в п. 4.1.1 під-параграфу 4.1 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021 сторони погодили, що перевізник зобов`язаний самостійно отримати рахунки в бухгалтерії обслуговуючої компанії до дат, що вказані у під-параграфі 4.1 параграфу 4 додатку або рахунки направляються обслуговуючою компанією по електронній пошті, як вказано в під-параграфі 4.3 параграфу 4 додатку.

Датою отримання рахунку (крім рахунків за послуги базування ПС), незалежно від дати його фактичного отримання, є кожне 6 число, 16 число і 26 число місяця. Датою отримання рахунку за послуги з базування ПС є кожне 6 число місяця, що слідує за звітним (під-параграф 4.2 параграфу 4 додатку в редакції додаткової угоди №23 від 20.05.2021).

Ураховуючи наведені умови додатку В1.2/02.1-14/1-12, судом не приймаються до уваги доводи ТзОВ «АК "Роза вітрів"» щодо ненастання обов`язку з оплати наданих послуг у зв`язку із неотриманням останнім рахунків-фактур за ці послуги у період з січня 2022 року по вересень 2022 року.

Більше того, з матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що рахунки-фактури на загальну суму 5 443 196,95 грн та акти приймання-здачі виконаних послуг від 08.02.2022, від 10.02.2022, від 28.02.2022, від 31.03.2022, від 29.04.2022, від 30.04.2022, від 20.05.2022, від 26.05.2022, від 31.05.2022, від 02.06.2022, від 09.06.2022, від 16.06.2022, від 30.06.2022, від 07.07.2022, від 14.07.2022, від 20.07.2022, від 27.07.2022, від 31.07.2022, від 03.08.2022, від 10.08.2022, від 17.08.2022, від 31.08.2022, від 08.09.2022 та від 14.09.2022 були направлені на електронну адресу відповідача.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Отже, судом встановлено, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за додатком до угоди не виконав, оплату за надані послуги в сумі 5 443 196,95 у повному обсязі не здійснив, що не заперечується відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене вище, суд дійшов висновку, що ТзОВ «АК "Роза вітрів"» порушило умови додатку В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА, а також положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення позовних вимог ДП «МА "Бориспіль"» про стягнення основного боргу у розмірі 5 443 196,95 грн.

Крім того, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про відстрочення виконання основного зобов`язання з оплати за надані послуги до закінчення форс-мажорних обставин у зв`язку із введенням в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, з огляду на таке.

Так, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Згідно Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 № 2263-IX. В подальшому, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.08.2022 № 2500-ІХ. Відповідно до Указу Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 № 2738-IX. Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07.02.2023 № 8419-IX.

Таким чином, станом на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 20.05.2023.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс - мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи викладене, Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для об`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору (контракту, угоди тощо) обов`язків згідно із законодавчими чи іншими нормативними актами виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Тобто, Торгово-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також, згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Так, в під-параграфі 8.1. параграфу 8 додатку сторони домовились, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин (дій непереборної сили, незалежних від волі сторін), таких як: війна, бойові дії, блокада, ембарго, інші міжнародні санкції, інші дії держав, які виключають можливість виконання сторонами своїх зобов`язань, пожежі, повені, інші стихійні лиха чи природні явища, сторони звільняються від виконання своїх зобов`язань на період дії цих обставин.

При цьому, суд зазначає, що на виконання під-параграфа 8.1. параграфу 8 додатку ТзОВ «АК "Роза вітрів"» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості виконання своїх зобов`язань за додатком В1.2/02.1-14/1-12 від 20.01.2016 до Стандартної угоди ІАТА.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 932 447,33 грн, 3% річних у розмірі 55 948,02 грн та інфляційні втрати в сумі 298 524,97 грн, нараховані по кожному рахунку-фактурі окремо.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, згідно з умовами під-параграфу 4.6 параграфу 4 додатку сторони погодили, що при несвоєчасній сплаті рахунків за надані послуги обслуговуюча компанія нараховує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином шести місяців.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що в останньому позивачем допущено арифметичну помилку, проте їх розмір не перевищує суми обчисленої судом, відповідно ці вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про зменшення нарахованих штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 ГПК України, статтею 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.

Отже, дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення штрафних санкцій за прострочення сплати заборгованості, перевіривши доводи, якими обґрунтовується таке клопотання, зокрема розмір нарахованої пені, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення суми пені.

Більше того, як зазначено судом вище, ТзОВ «АК "Роза вітрів"» не надало суду будь-яких доказів на підтвердження скрутного фінансового становища товариства.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними належним чином, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт "Бориспіль"» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія "Роза вітрів"» (04071, місто Київ, вулиця Волоська, будинок 50/38, офіс 134; ідентифікаційний код 32657656) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт "Бориспіль"» (08300, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7; ідентифікаційний код 20572069) 5 443 196 (п`ять мільйонів чотириста сорок три тисячі сто дев`яносто шість) грн 95 коп. - заборгованості, 932 447 (дев`ятсот тридцять дві тисячі чотириста сорок сім) грн 33 коп. - пені, 55 948 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн 02 коп. - 3% річних, 298 524 (двісті дев`яносто вісім тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн 97 коп. - інфляційних втрат та 100 951 (сто тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну) грн 76 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 27.04.2023.

Суддя В.В. Бондарчук