ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
20 квітня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/357/20
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Шумського І.П.
розглянув заяву №20/03 від 04.03.2023 (вх. №2063 від 09.03.2023) адвоката Косяк Н.В. - представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат понесених приватним виконавцем під час розгляду скарги Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" б/н від 18.01.2023 (вх. № 475 від 19.01.2023) на дії приватного виконавця у справі
про стягнення 169131649,69 грн.
позивача (стягувача) не з`явився
третьої особи не з`явився
відповідача (скаржника) Панчук С.М.
приватного виконавця Косяк Н.В.
інших учасників (стягувачів):
1. Акціонерного товариства "Укртрансгаз" Косинська Л.В.
2.Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не з`явився
3.Акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не з`явився
У 2020 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" про стягнення 161290235,19 грн боргу, 5428428,13 грн - пені, 877500,50 грн 3% річних, 1535485,88 грн інфляційних нарахувань.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 29.10.2020 у справі №921/357/20: позов задоволено частково; закрито провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" 2848439,72 грн боргу за перевищення договірної потужності, у зв`язку з відсутністю предмету спору; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 158441795,47 грн боргу, 5424810,65 грн пені, 876975,91 грн - 3% річних, 1535485,88 грн інфляційних нарахувань, 723291,65 грн судового збору в повернення сплачених судових витрат; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

01.12.2020 Господарським судом Тернопільської області видано наказ на примусове виконання даного рішення.

19.01.2023 на адресу суду від Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" надійшла скарга б/н від 18.01.2023 (вх. 475) з вимогою про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 12.01.2023, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем в межах виконавчих проваджень №70734321, №70734474, №70734694, №70734721, приєднаних до зведеного виконавчого провадження №62633473.

Скаргу мотивовано тим, що у період до 02.11.2021 між боржником та Акціонерним товариством «Укртрансгаз», Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі всі разом «стягувачі») виникли спори у справах №№ 921/43/17-г/5, 921/694/19, 921/1150/15-г/3, 921/1191/15-г/7, 921/16/21, 921/544/21, 921/278/21, 921/608/19, 921/279/21, 921/171/17-г/16. Усі зазначені спори розглядались Господарським судом Тернопільської області, по кожному рішенню у цих справах видано відповідні накази.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем на виконання зазначених рішень 11.01.2023 було відкрито виконавчі провадження № 70734321, № 70734474, а 12.01.2023 - виконавчі провадження №70734694, № 70734721. Надалі ці виконавчі провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 62633473.

В межах зазначених виконавчих проваджень Щербаковим І.М. 12.01.2023 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках ПрАТ «Тернопільміськгаз» в межах суми звернення стягнення у зведеному виконавчому провадженні № 62633473.

14.07.2021 прийнято Закон України №1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», дія якого поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК «Нафтогаз України» природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру.

Відповідно до п. 15 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється у разі якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Згідно ст. 3 Закону №1639-ІХ для участі у процедурі врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єкти ринку природного газу включаються до Реєстру, який веде Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 11.10.2022 № 1286 ПрАТ «Тернопільміськгаз» включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Включення скаржника до Реєстру свідчить про те, що він бере участь у врегулюванні заборгованості суб`єктів ринку природного газу, а усі суми, що підлягали стягненню із скаржника в межах виконавчих проваджень, відкритих щодо нього та стягувачів, підлягають врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Наведене вказує на незаконність винесеної 12.01.2023 приватним виконавцем постанови про арешт коштів боржника в межах виконавчих проваджень № 70734321, № 70734474, №70734694, № 70734721.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.01.2023 для розгляду зазначеної скарги визначено суддю Шумського І.П.

Ухвалою суду від 24.01.2023 судове засідання по розгляду скарги ПрАТ "Тернопільміськгаз" призначено на 02.02.2023.

02.02.2023 від представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича адвоката Косяк Н.В. надійшли заперечення №59/01 від 31.01.2023 (вх. № 901), в яких наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу в розмірі 100000 грн та зазначено, що докази на підтвердження оплати послуг з надання правничої допомоги будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою суду від 02.03.2023 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України залишено без розгляду скаргу б/н від 18.01.2023 (вх. № 475 від 19.01.2023) Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про визнання неправомірною та скасування винесеної ним постанови про арешт коштів боржника від 12.01.2023 в межах виконавчих проваджень № 70734321, № 70734474, № 70734694, № 70734721, приєднаних до зведеного виконавчого провадження №62633473.

Повний текст ухвали від 02.03.2023 складено та підписано 02.03.2023.

04.03.2023 (згідно дати оформлення поштового відправлення підприємством зв`язку Укрпошта) представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича - адвокат Косяк Н.В. звернувся до Господарського суду Тернопільської області із заявою №20/03 від 04.03.2023 (вх. №2063 від 09.03.2023) про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат понесених приватним виконавцем під час розгляду скарги на дії приватного виконавця, у якій представник просив суд стягнути з ПрАТ "Тернопільміськгаз" на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. 100000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.03.2023 для розгляду зазначеної скарги визначено суддю Шумського І.П.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Згідно ч. 4 ст. 244 ГПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

З врахуванням приписів ст. 244 ГПК України, ухвалою суду від 13.03.2023 судове засідання у справі №921/357/20 по розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення призначено на 23.03.2023, яке неодноразово відкладалось, востаннє на 20.04.2023.

20.03.2023 представником приватного виконавця з клопотанням №64/03 від 17.03.2023 (вх. №2363) долучено до матеріалів справи докази оплати витрат на правову допомогу.

23.03.2023 ПрАТ «Тернопільміськгаз» подано заперечення б/н від 23.03.2023 (вх. №2552) на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просило суд відмовити у задоволенні вказаної заяви. З приводу цього зазначено, що у ст. 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат. Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Вказана норма передбачає надання оцінки судом діям позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості поданого позивачем позову. В той же час вищевказані приписи не встановлюють критеріїв для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Оскільки ухвалою суду від 02.03.2023 скаргу б/н від 18.01.2023 ПрАТ "Тернопільміськгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. залишено без розгляду, то представнику приватного виконавця, який заявив про стягнення на його користь судових витрат на правничу допомогу необхідно довести, які саме необґрунтовані дії були вчинені позивачем в ході розгляду даної справи та в чому вони полягали, зокрема: чи діяв скаржник недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.

Бажання залишити позов без розгляду є практичною реалізацією принципу диспозитивності господарського судочинства, адже саме учаснику справи належить право розпоряджатися своїми правами щодо своїх позовних вимог (предмета спору) на власний розсуд.

Подання позивачем заяви про залишення позовної заяви без розгляду у справі в порядку п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, є реалізацією суб`єктивного процесуального права позивача у даній справі, однак не є свідченням необґрунтованості поданої фізичною особою позовної заяви та не дає підстави для висновку, що внаслідок саме неправильних дій позивача було ініційовано провадження у даній справі (подібна правова позиція викладена в додаткових ухвалах Верховного Суду від 12.07.2021 у справі № 903/317/20, від 02.09.2021 у справі № 922/2568/20, від 23.07.2021 у справі №910/13025/19).

Під час розгляду скарги судом не встановлено фактів зловживання процесуальними правами з боку скаржника. В матеріалах справи відсутні докази на спростування вказаного.

Представником приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. не доведено та судом не встановлено: обставин безпідставного ініціювання провадження у справі; протиправності мети подання такої заяви, зокрема у вигляді ущемлення прав та інтересів відповідача, а тому відсутні підстави для покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

У свою чергу 10.04.2023 представником приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. подано відповідь №32/04 від 08.04.2023 (вх. №3072) на заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено, що склад судових витрат не є вичерпним і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

Оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги на дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби, підлягають розподілу відповідно до вимог процесуального закону.

Судові витрати приватного виконавця мають бути покладені на скаржника, оскільки результат вирішення даної справи має важливе значення для ділової репутації (професійні можливості, результативність, порядність), четі та гідності приватного виконавця Щербакова І.М., подання скарги призвело до виникнення у нього додаткових витрат на професійну правничу допомогу.

Оплата послуг з надання професійної правничої допомоги на стадії підготовки до судового розгляду та власне судового розгляду в суді першої інстанції здійснюється у повному обсязі до розгляду судом питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до акту приймання передачі наданих послуг, на стадії підготовки до судового розгляду замовнику було надано відповідний обсяг послуг та було детально описано їх у заяві.

Всього було витрачено 40 годин часу. З урахуванням погодинної вартості роботи адвоката до сплати, включаючи надання професійної правничої допомоги на стадії підготовки до судового розгляду та власне участь в судових засіданнях в Господарському суді Тернопільської області у справі №921/357/20, підлягає 100000 грн. Вказаний обсяг витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, співмірним із: складністю справи та наданими адвокатом послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, та такою, що не виходить за межі середньої вартості послуг адвоката в м. Києві.

Згідно ч.5 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З приводу необґрунтованості дій скаржника представником приватного виконавця звернено увагу на те, що Панчук С.М. являється представником ПрАТ «Тернопільміськгаз» з 2012 року, що підтверджується його участю у судових спорах за наявною інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень.

В приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. перебувають відкриті на виконанні виконавчі провадження щодо боржника ПрАТ «Тернопільміськгаз» ще з 11.07.2019.

У період з 11.07.2019 та до нині постійно відбуваються звернення та судові спори щодо оскарження дій/бездіяльності приватного виконавця.

Враховуючи повну обізнаність у всіх справах представника ПрАТ «Тернопільміськгаз» та адвоката Панчука С.М., який веде юридичний супровід даного підприємства більше 10 років, можна зробити висновок, що в даному випадку відбувається саме «необґрунтованість дій скаржника».

На постійну необґрунтованість дій ПрАТ «Тернопільміськгаз» вказують і наступні події в межах виконавчого провадження ЗВП №62633473, а саме:

- постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 прийнято відмову ПрАТ «Тернопільміськгаз» від скарги в суді апеляційної інстанції на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. б/н від 18.07.2022 у справі №921/1191/15-г/7, визнано нечинною ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 23.08.2022 у справі №921/1191/15-г/7 (суддя Стадник М.С.), закрито провадження у справі №921/1191/15-г/7;

- ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 02.03.2023 у справі №921/357/20 залишено без розгляду скаргу б/н від 18.01.2023 (вх. № 475 від 19.01.2023) Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про визнання неправомірною та скасування винесеної ним постанови про арешт коштів боржника від 12.01.2023 в межах виконавчих проваджень № 70734321, № 70734474, № 70734694, № 70734721, приєднаних до зведеного виконавчого провадження №62633473;

- ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 01.03.2023 у справі №921/171/17-г/16 залишено без розгляду скаргу ПрАТ «Тернопільміськгаз» №12Н від 30.01.2023 (вх. №736 від 30.01.2023) на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича.

Дана справа та дії представника у інтересах боржника мають постійний характер та відбуваються саме у зв`язку з необґрунтованістю дій ПрАТ «Тернопільміськгаз», а саме скаржник діяв недобросовісно та пред`явив необґрунтовану скаргу, що в свою чергу порушило права та інтереси приватного виконавця та законне право на виконання судового рішення на свою користь та вільне володіння своїм майном (права та інтереси стягувача).

Враховуючи наведене, стягнення судових витрат в порядку ч.5, ч.6 ст. 130 ГПК України на користь приватного виконавця із скаржника буде відповідати міжнародній практиці та дисциплінує боржників щодо безпідставних звернень зі скаргами до судів, так як такі дії з боку боржників слід розцінювати, як необґрунтовані та боротися за справедливу сатисфакцію для приватного/державного виконавця.

10.04.2023 представником ПрАТ «Тернопільміськгаз» з клопотанням б/н від 10.04.2023 (вх. Вх. №3100) долучено до матеріалів справи копії постанов від 28.02.2023 про закінчення виконавчого провадження №70734694 та № 70734474.

Надалі, 20.04.2023 представником приватного виконавця з клопотанням №66/04 від 18.04.2023 (вх. №3421) долучено до матеріалів справи копії постанов від 28.02.2023 про закінчення виконавчого провадження №70734321 та №70734721.

У цьому клопотанні, посилаючись на зміст ст. ст. 2, 4, 5, 6 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», також зазначено, що судовими рішеннями у справах 921/278/21, №921/279/21, №921/171/17-г/16, №921/608/19 стягувалась заборгованість перед Дочірньою компанією «Газ України» НАК «Нафтогаз України», що виникла до 2011 року за договорами про реструктуризацію заборгованості та за мировими угодами. Відповідно заборгованість за вказаними судовими рішеннями не підпадає під регулювання Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу».

Присутнім в судовому засіданні 20.04.2023 представником ПрАТ «Тернопільміськгаз» повністю заперечено щодо стягнення витрат на правову допомогу, з підстав наведених у запереченнях.

В ході розгляду заяви ним усно звернено увагу суду на те, що 28.02.2023 приватним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень №70734694, № 70734474, №70734321, №70734721, на підставі п. 9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з виконанням ПрАТ «Тернопільміськгаз» виконавчих документів відповідно у справах №921/171/17-г/16, №921/279/21, №921/278/21, №921/608/19.

Окремим пунктом 2 постанов №70734694, № 70734474, №70734321 приватний виконавець скасував всі заходи примусового виконання рішень за цими виконавчими провадженнями, а пунктами 2, 3 постанови №70734721 припинено чинність арешту всього рухомого та нерухомого майна боржника за постановою ВП №70734721 від 12.01.2023, що перебуває у власності ПрАТ «Тернопільміськгаз», припинено чинність арештів коштів боржника за постановами ВП №70734721 від 12.01.2023, 16.02.2023, що перебувають на рахунках боржника ПрАТ «Тернопільміськгаз».

Тобто скасував оскаржувану у скарзі б/н від 18.01.2023 постанову про арешт від 12.01.2023.

Зазначаючи про це, представником ПрАТ «Тернопільміськгаз» стверджено про відсутність предмету спору по скарзі на дії приватного виконавця, на момент постановлення судом ухвали від 02.03.2023 у справі №921/357/20 про залишення скарги без розгляду, а відтак і про відсутність необґрунтованих дій скаржника, пов`язаних із зверненням з скаргою до суду та подачею заяви про залишення такої скарги без розгляду.

Представником приватного виконавця в судовому засіданні 20.04.2023 підтримано його заяву про ухвалення додаткового рішення.

Представником Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в судовому засіданні 20.04.2023 повністю підтримано позицію приватного виконавця.

ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Акціонерне товариство "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" участь повноважних представників в судове засідання 20.04.2023 не забезпечили, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Інформація щодо суду, який розглядає справу, учасників справи та предмета позову, дати надходження позовної заяви (скарги) або будь-якої іншої заяви або клопотання у справі, у тому числі особи, яка подала таку заяву, вжитих заходів забезпечення позову та (або) доказів, стадії розгляду справи, місця, дати і часу судового засідання, руху справи з одного суду до іншого є відкритою та підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч.3 ст.9 ГПК України).

Ухвалу суду від 10.04.2023 (якою сторони повідомлялись про дату, час та місце проведення розгляду заяви в судовому засіданні 20.04.2023) було направлено на відомі суду їх електронні адреси, що наявні в матеріалах справи.

10.04.2023 суд з метою забезпечення прав сторін бути поінформованими про розгляд заяви у справі №921/357/20 оприлюднив інформацію на офіційній сторінці Господарського суду Тернопільської області веб-порталу судової влади у мережі Інтернет.

Отже, суд вжив усіх передбачених законом засобів для належного повідомлення учасників судового процесу про розгляд справи за їх участі. Отримавши ухвалу суду від 10.04.2023, вони були поінформовані про розгляд заяви, предмет її розгляду.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. - адвоката Косяк Н.В. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 339 ГПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч.1 ст. 343 ГПК України).

У ч.10 ст. 11 ГПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Пунктом 2 частини 3 статті 233 ГПК України передбачено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

У ч.1 ст. 344 ГПК України зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Одним із принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 131-2 Конституції України унормовано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Частина 3 статті 123 ГПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 статті 129 ГПК України вказано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, наведеною нормою визначено, що суд, який ухвалив рішення у справі, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 1 та 2 статті 124 ГПК України вказано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 169 ГПК України).

Приватним виконавцем орієнтовний розрахунок суми судових витрат наведено у запереченнях на скаргу. Він стосується вартості витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100000 грн.

У матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9632/10 від 18.12.2020, виданого відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" Косяк Наталії Вікторівні, на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 18.12.2020 №84.

Дана інформація підтверджується також відомостями, які містяться в Єдиному реєстрів адвокатів України, який створений та почав функціонувати з 16 січня 2013 року на підставі Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України (затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 26 (http://erau.unba.org.ua), який є загальнодоступним та загальновідомим Інтернет ресурсом та містить відомості про чисельність і персональний склад адвокатів України, які відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" набули права на зайняття адвокатською діяльністю.

25.01.2023 між Адвокатським бюро «Наталії Косяк» (надалі - виконавець) та приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим Ігорем Миколайовичем (надалі - клієнт) укладено договір №03/23 про надання правової допомоги (надалі договір), за умовами п. 1.1, п. 1.2 якого клієнт доручив, а виконавець взяв на себе обов`язок за винагороду надати послуги адвоката, спрямовані на юридичне супроводження питань, пов`язаних з оскарженням дій або бездіяльності приватного виконавця, стягнення шкоди (та всіх інших спорах, пов`язаних з діяльністю приватного виконавця) у справах: №921/357/20, 921/278/21, 921/279/21, 921/171/17-г/16, 921/608/19 та/або у всіх виконавчих провадженнях у рамках зведеного виконавчого провадження №62633473. Під юридичною допомогою вважається: підготовка та подання будь-яких процесуальних документів; участь у судових засіданнях в даній справі в якості представника клієнта; юридичне супроводження виконання рішення суду з вище указаного предмету позову. Відповідно до умов цього договору, виконавцю надається право на вчинення від імені клієнта наступних дій: представництво інтересів клієнта в органах державної виконавчої служби, інших органах державної влади, судах, в тому числі органах реєстраційної, міграційної служби, органа нотаріату, органах опіки і піклування та інших; представництво інтересів клієнта в органах міністерства внутрішніх справ, прокуратури, судах та будь-яких інших державних органах, а також підприємствах та організаціях будь-яких форм власності, порушення і супроводження кримінальних проваджень стосовно осіб, які умисно ухиляються від виконання зобов`язань перед замовником; представництво інтересів клієнта в переговорах з будь-якими фізичними або юридичними особами у справах, що стосуються предмету договору.

У п. 3.1.4 договору клієнт зобов`язався своєчасно здійснювати оплату наданих виконавцем послуг та інших витрат, передбачених даним договором.

Згідно п. 4.1 договору вартість юридичних послуг визначається за домовленістю сторін та визначається в залежності від часу, необхідного адвокату для захисту інтересів замовника. Розмір оплати за годину роботи адвоката з надання правової допомоги складає 2500 грн за годину.

За погодженням сторін вартість послуг з надання професійної правничої допомоги спрямованої на повне юридичне супроводження питань, пов`язаних з оскарженням дій або бездіяльності приватного виконавця, стягнення шкоди (та всіх інших спорах пов`язаних з професійною діяльністю приватного виконавця) на стадії судового розгляду у Господарському суді Тернопільської області у справах №921/357/20, 921/278/21, 921/279/21, 921/171/17-г/16, 921/608/19 та/або у всіх виконавчих провадженнях у рамках зведеного виконавчого провадження №62633473 становить 100000 грн, незалежно від кількості судових засідань (п. 4.2 договору).

У п. 4.3 договору обумовлено, що виплата винагороди виконавцю здійснюється клієнтом після підписання акту приймання передачі наданих послуг протягом 5 банківських днів з дати отримання відповідного рахунку, виставленого виконавцем на оплату.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань (п. 7.1 договору).

Згідно акта №03/23 від 03.03.2023 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №03/23 від 25.01.2023 адвокатом надано такі адвокатські послуги:

- у період з 25.01.2023 по 09.02.2023 ознайомлення з матеріалами справи (зведене виконавче провадженням №62633473 15 томів) та виготовлення копій з ЗВП для суду (копії постанов про зупинення ВП, які входять до складу ЗВП, копії запиту приватного виконавця до НКРЕКП, копії відповіді від НКРЕКП та копії документів представника для заперечень), тривалістю 2 год., вартістю 5000 грн;

- у період з 25.01.2023 по 09.02.2023 формування правової позиції замовника щодо пояснень на скаргу ПрАТ «Тернопільміськгаз» б/н від 18.01.2023 (вх. №475 від 19.01.2023) у справі №921/357/20 на дії приватного виконавця Щербакова І.М. (аналітика та новели законодавства, судова практика у питаннях здійснення виконавчого провадження та вчинення примусових дій приватним виконавцем), тривалістю 2 год., вартістю 5000 грн;

- у період з 25.01.2023 по 09.02.2023 складання: клопотання про передачу справи на розгляд іншого суду (вих. №46/01-52/01 від 31.01.2023); заперечень на скаргу ПрАТ «Тернопільміськгаз» б/н від 18.01.2023 (вх. №475 від 19.01.2023) у справі №921/357/20 на дії приватного виконавця Щербакова І.М. (вих. №53/01-59/01 від 31.01.2023); клопотання про витребування доказів судом (вих. №60/01-66/01 від 31.01.2023); клопотання про відкладення розгляду справи (вих. №67/01-73/01) від 31.01.2023; клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вих. №15/02-21/02 від 09.02.2023), тривалістю 15 год., вартістю 37500 грн;

- у період з 25.01.2023 по 09.02.2023 формування пакету документів та виготовлення копій, направлення заперечення, клопотань сторонам по справі з урахуванням наявності світла та інтернету у робочий час, графік роботи поштових відділень АТ «Укрпошта» та направлення документів засобами АТ «Укрпошта» (цінними листами з описами вкладення) та на електронні адреси сторін (з ЕЦП (електронно цифровим підписом адвоката)), тривалістю 3 год., вартістю 7500 грн;

- у період з 13.02.2023 по 09.02.2023 участь адвоката Косяк Н.В. у судових засіданнях у Господарському суді Тернопільської області у справі №921/357/20 з розгляду скарги ПрАТ «Тернопільміськгаз» б/н від 18.01.2023 (вх. №475 від 19.01.2023) у справі №921/357/20 на дії приватного виконавця Щербакова І.М., тривалістю 2год., вартістю 5000 грн;

- у період з 25.01.2023 по 04.03.2023: підготовка адвоката до засідань у Господарському суді Тернопільської області у справі №921/357/20; час на дорогу до судових засідань та у зворотному напрямку, очікування засідань та безпосередньо участь у судових засіданнях; підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення та виготовлення копій для заяви про ухвалення додаткового рішення, тривалістю 16 год., вартістю 40000 грн.

Загальна вартість наданих послуг по акту №03/23 від 03.03.2023 склала 100000 грн.

Зміст акту №03/23 від 03.03.2023 вказує на те, що зазначені у ньому послуги надані в повному обсязі, у сторін відсутні претензії одна до одної.

На підставі ордеру серії АІ №1340030 від 25.01.2023 адвокат Косяк Н.В. приймала участь у судових засіданнях 13.02.2023 та 02.03.2023 під час розгляду скарги у справі №921/357/20.

В межах розгляду судом у справі №921/357/20 скарги б/н від 18.01.2023 (вх. № 475 від 19.01.2023) Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича, представником приватного виконавця адвокатом Косяк Н.В. подано до матеріалів справи:

- заперечення №59/01 від 31.01.2023 (вх. №901 від 02.02.2023) на скаргу, з доданими до них копіями: договору про надання правової допомоги №03/23 від 25.01.2023; ордеру серії АІ №1340030 від 25.01.2023; посвідчення адвоката Косяк Н.В. №9632/10 від 18.12.2020; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю КС №9632/10 від 18.12.2020; доказами надіслання заперечень іншим учасникам судового процесу;

- клопотання №73/01 від 31.01.2023 (вх. №902 від 02.02.2023) про відкладення розгляду справи;

- клопотання №66/01 від 31.01.2023 (вх. №903 від 02.02.2023) про витребування доказів судом, з доданими до нього копіями: запиту №1962 від 17.10.2022 приватного виконавця, адресованого Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та відповіді №12769/16.2.3/7-22 від 21.10.2022 НКРЕКП;

- клопотання №52/01 від 31.01.2023 (вх. №904 від 02.02.2023) про передачу справи на розгляд іншого суду;

- клопотання №21/02 від 09.02.2023 (вх. №1197 від 13.02.2023) про долучення документів до матеріалів справи копій: постанов від 11.01.2023 про відкриття виконавчих проваджень №70734321, №70734474; постанов від 12.01.2023 про відкриття виконавчих проваджень №70734694, №70734721; постанов про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №60363396 від 18.10.2022, №62633348 від 18.10.2022, №63049544 від 18.10.2022, №63830557 від 18.10.2022, №65807107 від 18.10.2022, №65941111 від 18.10.2022, №69639072 від 20.09.2022; докази надіслання такого клопотання іншим учасникам судового процесу.

З урахування обумовлених п. 4.3 договору строків оплати, приватним виконавцем перераховано адвокату кошти в сумі 100000 грн з призначенням платежу: «оплата послуг згідно договору про надання правової допомоги №03/23 від 25.01.2023, акт №03/23 від 03.03.2023» (платіжна інструкція №157 від 08.03.2023 міститься в матеріалах справи).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується дотримання заявником як строків подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строків подання доказів понесення таких витрат, з урахуванням обумовлених договором строків їх оформлення.

З посиланням на зазначені договір, платіжну інструкцію, акт виконаних робіт, приватний виконавець просить суд стягнути з ПрАТ «Тернопільміськгаз» 100000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених ним в суді під час розгляду скарги на його дії, в межах справи №921/357/20.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126 ГПК України).

Частиною п`ятою, шостою статті 130 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Верховним Судом у постанові від 19.07.2021 у справі № 922/2017/17 наведено висновки, згідно яких в силу приписів частини п`ятої статті 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат: статті 129 ГПК України (розподіл судових витрат) та статті 130 ГПК України (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України.

У цьому висновку суд звертається до сталої позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 25.07.2019 у справі №910/11310/18, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17, 18.01.2022 у справі №922/2017/17.

У разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому - із закриттям провадження у справі.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі закриття провадження у справі можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача.

Оскільки норма ч.5 ст.130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, то такі слід встановлювати суду у кожній справі окремо, відповідно до встановлених обставин перебігу спірних правовідносин. Така позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 905/460/21 та постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі №910/12184/20.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08.06.2022 у справі №357/380/20, які хоч і стосуються дещо іншого випадку (розподілу судових витрат за наслідками закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою апелянта від апеляційної скарги) і здійснені в межах іншого судочинства (цивільного), однак за своєю суттю є близькими до вирішення спірного питання і стосуються застосування аналогічних за своїм змістом норм процесуального права, вирішуючи таке питання, Велика Палата вказала на те, що:

- "подання стороною апеляційної (касаційної) скарги та відкриття апеляційного (касаційного) провадження у справі потребує відповідної підготовки інших учасників справи: вивчення апеляційної (касаційної) скарги, її мотивів і доводів, за необхідності - підготовка відзиву на скаргу, участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи тощо. Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України";

- "подача апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження вимагає від інших учасників справи вчинення дій на захист своїх інтересів та спонукає до здійснення певних дій, які б не були реалізовані за відсутності апеляційної скарги. Тому і у випадку закриття апеляційного провадження мають бути враховані судові витрати, які понесли інші учасники справи у зв`язку зі зверненням з апеляційною скаргою та відкриттям апеляційного провадження. У такому випадку в апеляційного суду немає необхідності обґрунтовувати добросовісність чи недобросовісність особи, яка подала апеляційну скаргу, оскільки така особа реалізує своє право на апеляційний перегляд судового рішення, однак самостійно прийняла рішення в межах принципу диспозитивності (пункт 5 частини третьої статті 2, стаття 13 ЦПК України) про відмову від апеляційної скарги, усвідомлюючи наслідки такої відмови, а саме згідно з частиною п`ятою статті 364 ЦПК України унеможливлення для цієї особи апеляційного перегляду судового рішення. Отже, у разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою особи, яка падала апеляційну скаргу, від такої, унеможливлюється повторне звернення цієї особи з апеляційною скаргою на оскарження судового рішення, однак інші учасники справи, які добросовісно реагували на відкриття апеляційного провадження поданням відзиву на апеляційну скаргу, понесли судові витрати, оскільки, у цьому випадку, звернулися за правничою допомогою до адвоката (стаття 15 ЦПК України), а відтак могли розраховувати на відшкодування вказаних витрат у випадку відмови у задоволенні апеляційної скарги";

- "тому у випадку закриття апеляційного провадження відсутні будь-які обставини, які б унеможливлювали або нівелювали загальний принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України)".

Згідно з ч.1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням.

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (подібний висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 10.04.2020 у справі № 548/2531/18, від 05.10.2021 у справі №308/13199/17, від 04.04.2022 у справі № 441/1609/19, від 11.04.2019 у справі №712/13263/17, від 23.11.2022 у справі №759/14677/21).

Верховний Суд у складі Великої Палати по справі №357/380/20зазначає, що ситуація, за якої є неможливими оцінка та фактичне існування ознак недобросовісності, зловживання чи незаконності в діях позивача, що зумовили залишення позову без розгляду, не може нівелювати права відповідача на отримання компенсації понесених ним судових витрат, необхідність чого була породжена реалізацією своїх прав на судовий захист у рамках ініційованого позивачем судового спору.

У даному випадку (залишення позову без розгляду з підстави, встановленої п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України) не є необхідними такі ознаки, як недобросовісність, зловживання чи незаконність, оскільки законодавець у такому випадку чітко визначив інший термін - "необґрунтованість", який є відмінним від наведених, а, заявляючи про залишення позову без розгляду із зазначеної підстави, позивач усвідомлює ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням ним таких процесуальних дій, в т.ч. передбачених ч.5 ст. 130 названого Кодексу.

Подання заяви про залишення позову без розгляду є виключно свідомим волевиявленням позивача, яке відповідач не міг передбачити, і вчинення позивачем цієї дії не нівелює наслідків отримання відповідачем правової допомоги адвоката, яка потребує оплати. При цьому самим фактом звернення до суду із такою заявою позивач визнав передчасність пред`явлення позову до відповідача, а, отже, необґрунтованість вчинення ним відповідної процесуальної дії.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.09.2021 у справі № 902/136/21.

Суд зазначає, що в межах даної справи при вирішенні питання розподілу судових витрат за результатом розгляду скарги на дії приватного виконавця у порядку ч. 5 ст. 130 ГПК України за наслідками залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 цього Кодексу буде доречним врахувати правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 та постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №917/243/22.

Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Витрати, в даному випадку суб`єкта оскарження, у зв`язку з розглядом скарги повинні бути необхідними, а їх розмір розумним та виправданим (постанова Верховного Суду від 21.02.2023 у справі №4/40/5022-387/2012).

Приписами ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначені підстави для здійснення адвокатської діяльності.

У ч.3 ст.4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність зазначено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

У відповідності до статті 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вже зазначалось, згідно ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У ч.2 ст. 126 ГПК України вказано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч.4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України. Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №918/1045/20.

Крім того метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утриматися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17.

Згідно правової позиції, викладеної, зокрема в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.06.2018 у справі №904/8308/17 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18, розмір судових витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а суд повинен оцінити рівень адвокатських витрат, що були присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично і чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною чи її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.11.2018 у справі №910/23210/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).

Поряд з цим суд зазначає, що згідно ч.5 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічну правову позицію викладено зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За приписами ч. 5 та ч. 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховним Судом у постанові від 12.01.2023 у справі №908/2702/21 зазначено, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України) (Постанови Верховного Суду від 11.05.2018 у справі №910/8443/17, від 16.01.2019 у справі №922/577/18, Додаткова Постанова Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №907/357/16).

При цьому суд враховує, що надані копії документів на підтвердження адвокатських послуг, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17.

Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Письмові заперечення ПрАТ «Тернопільміськгаз» на заяву про ухвалення додаткового рішення зводяться до недоведеності необґрунтованих дій скаржника при зверненні із скаргою до суду.

Під час розгляду заяви такі заперечення усно доповнені твердженням про відсутність предмету розгляду скарги, у зв`язку з постановленням 28.02.2023 приватним виконавцем постанов про закінчення виконавчих проваджень, у зв`язку з повним виконанням судових рішень у справах №921/278/21, №921/279/21, №921/171/17-г/16, №921/608/19. Дана обставина, на думку представника ПрАТ «Тернопільміськгаз», являється підтвердженням відсутності необґрунтованих дій з його сторони.

В свою чергу, представником приватного виконавця звернено увагу на неодноразове звернення ПрАТ «Тернопільміськгаз» до суду із скаргами на дії приватного виконавця, подальшу подачу заяв про відмову від них або про залишення їх без розгляду. Свідченням цьому являються ухвали Господарського суду Тернопільської області від 01.03.2023 у справі №921/171/17-г/16 та Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі №921/1191/15-г/7, предмет розгляду та мотивами яких був відмінний від скарги у справі №921/357/20. Ним також зазначено, що додатковою постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.02.2023 у справі №921/1191/15-г/7 частково задоволено заяву Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про ухвалення додаткового рішення, якою на його користь стягнуто з ПрАТ "Тернопільміськгаз" 40000 грн витрат на правову допомогу за розгляд скарги в судах першої та апеляційної інстанції, із заявлених 55000 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що за даними програми Діловодство спеціалізованого суду та офіційного сайту Єдиний державний реєстр судових рішень Господарським судом Тернопільської області, в межах справи №921/1150/15-г/3, розглянуто скаргу №441 від 03.11.2022 (вх. №7279 від 03.11.2022) Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз", у якій останній просив суд:

- визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича в частині не винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій незаконною;

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 31.08.2020 у виконавчому провадженні №62919377, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. у зведеному виконавчому провадженні №62633473;

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 15.08.2022 у виконавчому провадженні №69639072, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. у зведеному виконавчому провадженні №62633473;

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 19.10.2022 у виконавчому провадженні №70113551, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. у зведеному виконавчому провадженні №62633473;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича припинити чинність арештів коштів боржника у виконавчих провадженнях №62919377, №69639072, №70113551, які входять у зведене виконавче провадження №62633473.

Скаргу обґрунтовано тим, з метою виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 12.05.2016 у справі №921/1150/15-г/3 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербаковим І.М. відкрито виконавче провадження №63049544. Крім того, приватним виконавцем відкриті виконавчі провадження, боржником у яких виступає ПрАТ "Тернопільміськгаз", а саме: №60363396, №62633348, №62919377, №63217375, №63258444, №63830557, №65807107, № 65941111, № 86652363, №70113551, №70113510, № 69639072 на підставі наказів про примусове виконання судових рішень у господарських справах №921/43/17-г/5, №921/694/19, №921/608/19, №921/171/17-г/16, №1/53/5022-578/2012, №921/357/20, №921/1191/15-г/7, №921/16/21, №921/43/17-г/5, №921/269/20, №921/179/18, №921/544/21. В подальшому вказані виконавчі провадження приватний виконавець об`єднав у зведене ВП №62633473.

З метою виконання наказів Господарського суду Тернопільської області у зведеному виконавчому провадженні №62633473, приватним виконавцем винесено ряд постанов про арешт коштів боржника, зокрема, від 31.08.2020 у виконавчому провадженні №62919377, від 15.08.2020 у виконавчому провадженні №69639072 та від 19.10.2022 у виконавчому провадженні №70113551. Разом з тим, 11.10.2022 постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №1286 о ПрАТ "Тернопільміськгаз" включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". Скаржник вказує, що 13.10.2022 він звернувся до приватного виконавця з листом №355 , в якому просив зупинити вчинення виконавчих дій в межах зведеного виконавчого провадження № 62633473 з примусового виконання наказів Господарського суду Тернопільської області з одночасним зняттям арешту, накладеного на кошти, що містяться на рахунках, відкритих у банківських установах та належать ПрАТ "Тернопільміськгаз" на підставі п.15 ч.1 ст. 34, ч.4 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження", і такий лист виконавець отримав 18.10.2022. Однак, 18.10.2022 приватний виконавець виніс постанови про зупинення вчинення виконавчих дій тільки у виконавчих провадженнях №65941111, №63049544, №63830577, №60363396, №62633348 та №65807107 та вказаними постановами скасував всі заходи примусового виконання рішень за відповідними виконавчими провадженнями.

У зв`язку з чим скаржник у справі №921/1150/15-г/3 вказував, що всупереч вимогам закону приватний виконавець не зупинив вчинення виконавчих дій, не скасував постанов про арешт коштів боржника від 31.08.2020, від 15.08.2022 та від 19.10.2022 у виконавчих провадженнях №92919377, №69639072 та № 70113551, не зняв арешти з коштів скаржника та не проінформував банківські установи про скасування арешту коштів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.11.2022 (залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.03.2023) у справі №921/1150/15-г/3: частково задоволено скаргу ПрАТ "Тернопільміськгаз" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у виконавчих провадженнях №62919377, №69639072, №70113551, які входять у зведене виконавче провадження №62633473; визнано незаконною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. в частині не винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №70113551; скасовано постанову про арешт коштів боржника від 15.08.2022 у виконавчому провадженні №69639072, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у зведеному виконавчому провадженні №62633473; відмовлено в решті вимог скарги.

Ухвалою суду від 06.12.2022 у справі №921/1150/15-г/3 призначено до розгляду заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в судовому засіданні 22.12.2022, в якому оголошувалась перерва до 07.02.2023.

У програмі «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиному реєстрі судових рішень відсутня інформація щодо остаточного судового рішення за вказаною заявою, попри твердження представника ПрАТ «Тернопільміськгаз» у судовому засіданні 10.04.2023 про відмову у задоволенні витрат на правову допомогу у справі №921/1150/15-г/3.

Доводи скарги на дії приватного виконавця, поданої ПрАТ «Тернопільміськгаз» у справі №921/1150/15-г/3, тотожні доводам та міркуванням ПрАТ «Тернопільміськгаз» у справі №921/357/20.

Інтереси приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. у справі №921/1150/15-г/3 представляв один і той самий адвокат Косяк Н.В., що і у даній справі №921/357/20.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21, від 26.10.2022 у справі № 910/4277/21).

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 13, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи тотожність правової позиції у даній справі №921/357/20, що і у справі №921/1150/15-г/3, датування 17.10.2022 запиту №1962 (адресованого Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) до того, як подано скаргу у справі №921/357/20 до суду, дублювання послуги щодо участі у судових засіданнях у двох окремих пунктах акту №03/23 від 03.03.2023 приймання передачі наданих послуг та того, що підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення не стосується безпосередньо вирішення спору (розгляду скарги), у зв`язку з чим її вартість не може бути включена до суми витрат, пов`язаних із розглядом скарги, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 100000 грн не відповідають критерію «розумності їх розміру» і їх відшкодування матиме надмірний характер, а стягнення таких витрат у сумі 50000 грн є співрозмірним з наданими адвокатом послугами, обґрунтованим та відповідає критерію «необхідності і обґрунтованості».

У зв`язку із зверненням ПрАТ «Тернопільсміськгаз» до суду із заявою про залишення його скарги без розгляду, постановленням судом 02.03.2023 ухвали про залишення такої скарги без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 226 ГПК України, судом не надавалась оцінка законності дій приватного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови про накладення арешту на кошти боржника від 12.01.2023 в межах виконавчих проваджень № 70734321, № 70734474, № 70734694, № 70734721, приєднаних до зведеного виконавчого провадження №62633473.

Станом на 02.03.2023, матеріали справи не містили копій винесених 28.02.2023 приватним виконавцем постанов про закінчення перелічених вище виконавчих проваджень, у зв`язку з повним примусовим виконанням судових рішень у справах №№921/278/21, 921/279/21, 921/17/17-г/16, 921/608/19. У зв`язку з цим, станом на 02.03.2023, судом не досліджувалось і не могло досліджуватись питання наявності/відсутності предмета спору з розгляду скарги у справі №921/357/20 з урахуванням факту виконання вказаних рішень.

Оскільки таке питання не розглядалось при постановленні остаточного судового рішення з розгляду скарги на дії приватного виконавця, то суд не вправі надавати йому оцінку при ухваленні додаткового рішення.

З урахуванням всього вищезазначеного, беручи до уваги складність справи, час витрачений представником заявника у судових засіданнях, обсягом виконаних робіт адвоката, суд дійшов висновку про достатність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, та наявністю підстав для стягнення з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь заявника витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн, оскільки цей розмір судових витрат відповідно до ст. 74 ГПК України доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Отже, суд звертає увагу, що наведені витрати пов`язані саме з наданням адвокатом професійної правничої допомоги щодо розгляду скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича у справі №921/357/20 Господарським судом Тернопільської області та підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15.

У постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, враховуючи фактичний об`єм виконаної роботи, суд вважає розумно обґрунтованими та доведеними заявлені понесені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації заявнику за розгляд скарги в суді першої інстанцій в сумі 50000 грн.

Відповідно до змісту ст.ст. 123, 124, 129, 244 ГПК України з цього приводу ухвалюється додаткове рішення.

За ч.1 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

З огляду на постановлення ухвали за наслідками вирішення заяви про розгляд скарги на дії приватного виконавця, стягнення правничої допомоги здійснюється за додатковою ухвалою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2,13, 16, 73-81, 86, 91, 123, 124, 126, 129, 232-235, 244 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву №20/03 від 04.03.2023 (вх. №2063 від 09.03.2023) адвоката Косяк Н.В. - представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених приватним виконавцем під час розгляду скарги Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" б/н від 18.01.2023 (вх. № 475 від 19.01.2023) на дії приватного виконавця у справі №921/357/20 задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" (вул. Митрополита Шептицького, 20, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46008, ідентифікаційний код 21155959) на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (вул. Спаська, буд. 35, 2-й поверх, офіс 10, м. Київ, 04070, РНОКПП НОМЕР_1 ) 50000 (п`ятдесят тисяч) грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

3. В задоволенні решти заяви відмовити.

4. Ухвала, в порядку ч.1 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з моменту її оголошення 20.04.2023.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повний текст додаткової ухвали складено та підписано 24.04.2023.

Суддя І.П. Шумський