ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"20" квітня 2023 р. Cправа № 902/1011/22
Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,
за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В., за відсутності сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі
про стягнення 5 281 439,11 гривень
16.03.2023 року Господарським судом Вінницької області ухвалено рішення у справі №902/1011/22 яким позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" 5 152 997,34 гривень заборгованості, у тому числі 3 794 701,02 гривень основного боргу, 65 177,10 гривень 3% річних, 593 382,37 гривень інфляційних втрат, 699 736,85 гривень пені та 77 296,51 гривень судових витрат на сплату судового збору.
20.03.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла заява № 217007.2-Ск-1467-0323 від 20.03.2023 (вх. № 01-34/2575/23 від 20.03.2023) про ухвалення додаткового рішення про стягнення 22 500,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 902/1011/22 із доказами на підтвердження цих витрат.
Ухвалою від 23.03.2023 судом призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати у справі №902/1011/22 на 30 березня 2023 р. о 12:30 год.
Ухвалою від 30.03.2023 судом відкладено судове засідання з вирішення питання про судові витрати у справі № 902/1011/22 на 20.04.2023 о 16:00 год.
На визначену судом дату у судове засідання представники сторін не з`явились. Про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись ухвалою суду від 30.03.2023, яку було надіслано сторонам на повідомлені ними електронні адреси та відповідачу за адресою його місцезнаходження згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Направлення судом ухвали рекомендованою кореспонденцією на чинну адресу учасника є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання кореспонденції адресатом перебуває поза межами контролю суду. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Верховного Суду від 18.03.2021 по справі №911/3142/19.
Також суд зауважує, що відповідно до частин 5, 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
З 05.10.2021 офіційно почали функціонувати три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим відповідно до частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.
Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Абзацом 5 п. 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.
Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених п. 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.
Відповідно до довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді - ухвала про відкладення розгляду справи від 30.03.2023 у справі № 902/1011/23 було надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 03.04.2023 о 16:12 год.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Пунктом 1 частини 3 статті 202 ГПК України визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до приписів частини 4 статті 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України сторони було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу учасникам справи створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а сторони у свою чергу не скористалися наданим їм правом участі у розгляді заяви і їх неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви за відсутності представників сторін.
За результатами судового засідання 20.04.2023 судом ухвалено додаткове рішення у справі.
З огляду на відсутність сторін, після виходу з нарадчої кімнати, судом долучено вступну та резолютивну частини додаткового рішення без його проголошення до матеріалів справи.
Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 3 частини 1, частиною 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з частинами першою та другою статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Згідно з нормами частини 3 статті 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Позивачем у позовній заяві зазначено про те, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат складає судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 30 000,00 гривень, та повідомлено, що відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України докази розміру понесених витрат на професійну правничу (правову) допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, у зв`язку із неможливістю визначення повного обсягу послуг під час розгляду цього позову.
У судовому засіданні з розгляду справи по суті до закінчення судових дебатів у справі представником позивача зроблено заяву, що докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано до суду 20.03.2023 року разом із заявою про ухвалення додаткового рішення.
У поданій до суду заяві представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 500,00 гривень.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, судом враховане таке.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України.
Відповідно до положень статей 16, 58 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина перша статті 26 Закону).
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно із частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Відповідно до вимог частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано у визначений частиною 8 статті 129 ГПК України строк, а саме - 20.03.2023 року.
З матеріалів справи вбачається, що згідно довіреностей № 007.2Др-19-1221 від 21.12.2021 року, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000259 від 16.05.2018, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000533 від 24.07.201, копії наказу АО "Гарант Груп" № 04-ОС від 30.11.2017 представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" у справі № 902/1011/22 здійснювали адвокат Бобко Т.Є. та адвокат Масьондз С.А.
Представником позивача з дотриманням вимог, передбачених частиною 8 статті 129 ГПК України, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано до суду 20.03.2023 заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої додано копію договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 № 38АViz1193-17, копію додаткової угоди № 20 від 01.10.2022 до договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 року № 38АViz1193-17, копію додаткової угоди № 21 від 23.12.2022 до договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 року № 38АViz1193-17, копію звіту про фактично надані послуги від 17.03.2023 за додатковою угодою № 20 від 01 жовтня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 № 38АViz1193-17 за період з 01.10.2022 по 16.03.2023, копію акту наданих послуг від 17.03.2023, копію наказу АО "Гарант Груп" № 04-ОС від 30.11.2017.
Відповідно до пункту 1.1. укладеного між Адвокатським об`єднанням "Гарант Груп" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" (замовник) договору про надання правової допомоги № 38АViz1193-17 від 30.11.2017 (далі - договір) у порядку та на умовах визначених цим договором, виконавець зобов`язується надавати комплекс послуг правової допомоги, а замовник приймати та оплачувати їх.
Згідно пункту 1.2. договору виконавець надає юридичні послуги (надалі - Послуги) за наступними напрямками: узагальнюючі консультації з питань українського законодавства, яким регулюються господарські, адміністративні, цивільні, земельні, фінансові, трудові та інші види правовідносин; узагальнюючі консультації з питань господарського, фінансового, банківського, цивільного та інших галузей права України, в межах, що стосується діяльності замовника; аналіз судової практики в частині, що стосується діяльності замовника, надання замовнику практичних пропозицій та рекомендацій за наслідками такого аналізу; правова допомога у проведенні претензійно-позовної роботи замовника; оперативне інформування про стан розгляду судових справ, учасником яких є замовник; надання правової допомоги у проведенні заходів примусового виконання виконавчих документів органами Державної виконавчої служби України; правова допомога в сфері корпоративних правовідносин замовника; методологічне та організаційне забезпечення договірної роботи замовника; інформування замовника про зміни в законодавстві, організація вивчення керівними працівниками та спеціалістами замовника нормативних актів, що стосуються їх діяльності; консультації працівникам замовника з правових питань; перевірка відповідності вимогам законодавства внутрішніх (локальних) актів замовника, участь у підготовці та оформлені зазначених документів; правова допомога під час взаємодії замовника з органами Антимонопольного комітету України, консультації та висновки в сфері конкурентних правовідносин; правова допомога під час взаємодії замовника з органами поліції, прокуратури, фіскальної служби, іншими правоохоронними та контролюючими органами, що відповідно до законодавства мають право, здійснювати перевірки діяльності замовника; інші юридичні послуги, за домовленістю сторін.
Пунктом 3.1. договору сторони визначили, що вартість послуг виконавця складається з:
- щомісячної плати за отримання правової допомоги у розмірі: 54 166,67 грн. (п`ятдесят чотири тисячі сто шістдесят шість) гривень 67 коп., крім того, ПДВ 10 833,33 грн. (десять тисяч вісімсот тридцять три) гривні 33 коп. Загальна сума з ПДВ складає 65 000,00 грн. (шістдесят п`ять тисяч), гривень 00 коп., щомісяця (п. 3.1.1. договору);
- плати за ведення складних справ - у розмірі, визначеному в окремих додаткових угодах до договору (п. 3.1.2. договору).
Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє в частині надання послуг з 01 грудня 2017 року до 28 лютого 2018 року включно, а в частині проведення розрахунків - до їх остаточного завершення (п.5.1. договору).
Зміни до цього договору вносяться за домовленістю сторін шляхом укладення додаткових угод в письмовій формі. Додаткові угоди до договору є його невід`ємними частинами (п. 5.2. договору).
01.10.2022 між Адвокатським об`єднанням "Гарант Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" укладено додаткову угоду № 20 від 01.10.2022 до договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 року № 38АViz1193-17 (далі - додаткова угода № 20).
Пунктом 4 додаткової угоди № 20 сторони визначили, що загальна вартість послуг, що надаються виконавцем за умовами даної додаткової угоди розраховується па підставі погодинної ставки вартості роботи адвоката, працевлаштованого у виконавця і становить 3000 (три тисячі гривень) грн. 00 коп. за годину та виходячи із фактичного обсягу наданих послуг. Фактичний обсяг наданих послуг визначається сторонами в актах надання послуг.
Згідно пункту 8 додаткової угоди № 20 ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 року № 38АViz1193-17.
Ця додаткова угода набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до прийняття остаточного рішення у справі, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання (п. 9 додаткової угоди № 20).
23.12.2022 між Адвокатським об`єднанням "Гарант Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" укладено додаткову угоду № 21 від 23.12.2022 до договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 року № 38АViz1193-17 (далі - додаткова угода № 21).
За умовами пунктів 1- 3 додаткової угоди № 21 сторони домовились, викласти пункт 5.1. договору в такій редакції: "5.1. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє в частині надання послуг з 01 грудня 2017 року до 31 грудня 2023 року включно, а в частині проведення розрахунків - до їх остаточного завершення.". Всі інші умови договору, не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними у попередній редакції, і сторони підтверджують їх обов`язковість щодо себе. Дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору, у всьому іншому, що не передбачено умовами цієї додаткової угоди, сторони керуються умовами договору.
17.03.2023 між Адвокатським об`єднанням "Гарант Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" підписано акт наданих послуг від 17.03.2023 згідно якого виконавцем на підставі договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 № 38АViz1193-17 виконані наступні роботи (надані такі послуги): надання послуг за договором 30.11.2017 № 38АViz1193-17 у кількості 7,5 годин, загальною вартістю 22 500,00 гривень.
Також 17.03.2023 року між Адвокатським об`єднанням "Гарант Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" складено та підписано сторонами з проставленням їхніх печаток звіт про фактично надані послуги від 17.03.2023 за додатковою угодою № 20 від 01 жовтня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 № 38АViz1193-17 за період з 01.10.2022 по 16.03.2023.
Згідно вказаного звіту до переліку наданих послуг віднесено:
- Участь у судовому засіданні - 15.11.2022 - 0,50 год.;
- Участь у судовому засіданні - 02.12.2022 - 0,50 год.;
- Участь у судовому засіданні - 15.12.2022 - 0,50 год.;
- Участь у судовому засіданні - 17.01.2023 - 0,50 год.;
- Участь у судовому засіданні - 01.02.2023 - 0,50 год.;
- Підготовка письмових пояснень - 13.02.2023 - 0,50 год.;
- Участь у судовому засіданні - 16.02.2023 - 0,50 год.;
- Участь у судовому засіданні - 02.03.2023 - 0,50 год.;
- Участь у судовому засіданні - 16.03.2023 - 0,50 год.
Всього виконавцем витрачено 7,5 людино-годин згідно договору.
Відповідно до вимог статті 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 4-6 статті 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц, у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі N 922/445/19, від 22.11.2019 у справі N 902/347/18 та від 06.12.2019 у справі N 910/353/19.
У разі недотримання заявником вимог щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, лише за клопотанням сторони.
Наразі, відповідного клопотання відповідачем не заявлено та не спростовано вимог позивача в цій частині.
Водночас витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою - шостою статті 126, частинами п`ятою - дев`ятою статті 129 ГПК України, зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до стягнення з урахуванням того, чи були такі витрати пов`язані зі справою та чи була їх сума обґрунтованою.
У разі якщо суд дійде висновку щодо зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то в судовому рішенні повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, 01.06.2022 року у справі № 914/4/20.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Cудові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу мають бути безпосередньо пов`язаними з розглядом справи.
При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Матеріалами справи підтверджується надання адвокатом Бобко Т.Є. та адвокатом Масьондзом С.А. послуг з професійної правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" у справі № 902/1011/22.
Обгрунтованою також є вимога про відшкодування витрат щодо надання правової допомоги з участі у судових засіданнях 15.11.2022 - 0,50 год., 01.12.2022 - 0,50 год., 15.12.2022 - 0,50 год., 17.01.2023 - 0,50 год., 16.02.2023 - 0,50 год., 02.03.2023 - 0,50 год., 16.03.2023 - 0,50 год.
Зокрема, уповноважені представники позивача здійснювали представництво його інтересів у всіх зазначених судових засіданнях, вказані витрати передбачені умовами договору, додаткової угоди № 20, а отже заявлені правомірно.
Водночас вимога про відшкодування витрат щодо надання правової допомоги з участі у судовому засіданні 01.02.2023 - 0,50 грн. заявлена безпідставно, оскільки судове засідання 01.02.2023 року Господарським судом Вінницької області не проводилось.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, документально обґрунтовано обсяг та розмір витрат на професійну правничу допомогу, що пов`язані з розглядом справи № 902/1011/22 у сумі 21 000,00 гривень (7 л.год. х 3000 грн. = 21 000,00 грн.). Розмір таких витрат відповідає критерію реальності, співмірності та розумної необхідності таких витрат.
Враховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, з огляду на критерії розподілу правничих витрат та обставини справи, суд дійшов висновку, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи підлягають розподілу у сумі 21 000,00 гривень.
Решта заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 500,00 гривень, у зв`язку із їх невідповідністю критерію обгрунтованості не підлягають відшкодуванню.
Відповідно до положень частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (зокрема - витрати на професійну правничу допомогу) у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 гривень розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з яких судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 489,70 гривень покладаються на відповідача, судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 510,30 гривень покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 13, 86, 123, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
4. У задоволенні заяви в частині стягнення 1 500,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
5. Судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 510,30 гривень залишити за позивачем.
6. Згідно з приписами частини 1-2 статті 241 ГПК України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 27.04.2023 року.
Суддя Шамшуріна М.В.
1 - до справи