ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" квітня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3727/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.,

секретар судового засідання Курко Ю.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Янковський Р.Я.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО-РЕНЕСАНС» (67500, Одеська обл., Лиманський р-н, смт Доброслав, вул. Першотравнева, буд 56. );

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВИТЕЛЬ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ «ЄВРО-СЕРВІС» (65123, м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36А, );

про стягнення 52 586,26 грн.

1. Суть спору.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО-РЕНЕСАНС» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №3851/22 від 30.12.2022) до Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВИТЕЛЬ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ «ЄВРО-СЕРВІС», в якій просить стягнути з останнього заборгованість за надані послуги зі збирання та вивезення твердих відходів у розмірі 42 464 грн. 62 коп., встановлений індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 2 444 грн. 77 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 434 грн. 54 коп. та неустойку у розмірі 7 242 грн. 34 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № ВС-16-00176 від 04.01.2016 щодо оплати наданих послуг у встановлений договором строк.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.01.2023 було відкрито провадження у справі №916/3727/22 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.02.2023.

31.01.2023 до суду від ТОВ «УПРАВИТЕЛЬ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ «ЄВРО-СЕРВІС» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 3065/23).

Судове засідання 01.02.2023 не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Одесі та Одеській області, про що секретарем судового засідання було складено відповідну довідку.

Ухвалою суду 22.02.2023 було призначено судове засідання на 06.03.2023.

01.03.2023до суду від ТОВ «УПРАВИТЕЛЬ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ «ЄВРО-СЕРВІС» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 6578/23).

При цьому, у судовому засіданні 06.03.2023 суд ухвалою в протокольній формі оголосив перерву до 17.04.2023 р.

У судове засідання 17.04.2023 з`явився представник ТОВ «ЕКО-РЕНЕСАНС», представник ТОВ «УПРАВИТЕЛЬ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ «ЄВРО-СЕРВІС» не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання електронного примірника ухвали до електронного кабінету представника відповідача, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронних листів (т. 1 а.с. 70).

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 17.04.2023 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Доводи позивача.

Позивач зазначає, що 01.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко- Ренесанс» (надалі ТОВ «Еко-Ренесанс») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управитель Житлового Фонду «Євро-Сервіс» (надалі ТОВ «УЖФ «Євро-Сервіс») укладено Договір №1416-21 КС на вивіз твердих побутових відходів.

За період з 01 січня 2022 року по серпень 2022 року позивач надав послуги відповідачу на загальну суму 169 860 грн. 64 коп., що підтверджується актом звірки та актами виконаних робіт з вивозу ТПВ за період січня 2022 року по серпень 2022 року.

Проте позивач зазначає, що боржник оплату за надані послуги здійснив частково на загальну суму 148 628 грн.06 коп., що підтверджується актом звірки за 2022 рік.

Однак згідно тверджень позивача, відповідач не здійсним оплати за надані послуги за липень та серпень 2022 року, у зв`язку з цим, загальна сума боргу становить 42 464 грн.62 коп.

Також позивач вважає, що окрім суми боргу у розмірі 42 464 грн. 62 коп. Боржник зобов`язаний сплатити встановлений індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 2 444 грн. 77 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 434 грн. 54 коп. та неустойку у розмірі 7 242 грн. 34 коп. Всього: 52 586 грн. 27 коп.

3.2. Доводи відповідача.

Відповідач участі уповноваженого представника у судові засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, у встановлений в ухвалі від 05.01.2023 не надав.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

01 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Управитель Житлового Фонду «Євро-Сервіс» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Ренесанс» (Виробник) було укладено колективний договір №1416-21 КС на вивіз твердих побутових відходів, відповідно до п.1.1 якого, виробник на умовах, передбачених цим Договором, здійснює послуги зі збору та вивозу твердих побутових відходів «далі ТПВ», що утворюються в процесу господарської діяльності Замовника і розташованих останнім у контейнерах для збору ТПВ, наданих йому в тимчасове користування Виробником, а Замовник оплачує послуги, що надаються на умовах, передбачених Договором.

За умовами п. 4.1. договору, замовник зобов`язаний, зокрема, завчасно й у повному обсязі сплачувати надані послуги відповідно до умов даного Договору, а також протягом 5 календарних днів підписувати надані Виробником Акти наданих послуг.

Пунктом 5.1. договору визначено, що вартість послуг, які надає Виробник, затверджується Сторонами в Додатку №2 до діючого Договору (Розрахунок вартості послуг).

Згідно з п. 5.2. договору, оплата послуг Виробника здійснюється наступним чином: замовник здійснює оплату за надані послуги на поточний рахунок Виробника не пізніше 10 числа місяця, наступного за поточним (звітним). У випадку виникнення заборгованості по оплаті за надані послуги, Замовник оплачує Виробнику пеню згідно п.6.2. Договору.

Відповідно до п. 6.2. договору, в разі невиконання п.5.2. даного Договору, Замовник сплачує Виробнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який стягується неустойка, від щомісячної вартості послуг за кожний наступний день несплати чи несвоєчасної оплати послуг.

За умовами п. 7.1. договору, останній укладений до 31 грудня 2022 року, а в частині грошових зобов`язань, до повного виконання.

Згідно з Додатком № 2 до даного договору загальна вартість послуг щомісяця, які надає Виробник, складає 21 232,58 грн.

На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу послуги з вивезення ТПВ за період з 01 січня 2022 року по серпень 2022 року на загальну суму 169 860,64 грн, що підтверджується актами виконаних робіт з вивозу ТПВ за казаний період, підписаними сторонами та скріпленими їх печатками.

Відповідно до банківської виписки по рахунку позивача відповідач оплату за надані послуги здійснив частково на загальну суму 148 628 грн. 06 коп. за період з січня по червень 2022, внаслідок чого у нього утворилась прострочена заборгованість в сумі 42 464 грн.62 коп. за надані послуги за період липень - серпень 2022 року, що підтверджується відповідним актом звірки взаєморозрахунків за період 2022р., підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим їх печатками.

Разом з тим, доказів оплати відповідачем вартості наданих послуг за спірний період у матеріалах справи не міститься.

Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

5. Позиція суду

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання в силу вимог статей 526, 525 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у статті 193 ГК України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг, а відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За умовами частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Положенням статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. 5.2. договору визначено, що оплата послуг Виробника здійснюється наступним чином: замовник здійснює оплату за надані послуги на поточний рахунок Виробника не пізніше 10 числа місяця, наступного за поточним (звітним). У випадку виникнення заборгованості по оплаті за надані послуги, Замовник оплачує Виробнику пеню згідно п.6.2. Договору.

Отже, з урахуванням положень статті 530 ЦК України та змісту пункту 5.2 Договору, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг за Договором за спірний період на момент розгляду справи судом настав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, на виконання укладеного між сторонами договору позивач у період з січня 2022 по серпень 2022 надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 169 860,64 грн.

Проте, у 2022 році відповідач здійснив оплату наданих послуг у грудні 2021 року та січні червні 2022 року у загальному розмірі 148 628,06 грн., у зв`язку з чим, неоплаченими залишись надані у липні-серпні 2022 року послуги загальною вартістю 42 465,16 грн.

Однак, як вбачається із наданого акту звірки взаєморозрахунків за період 2022, під час здійснення 10.01.2022 сплати вартості наданих послуг за грудень 2021 року, відповідач здійснив переплату у розмірі 0,54 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за надані послуги з урахуванням її часткової оплати на суму 148 628,06 грн. становить 42 464,62 грн. (21232,04 грн. за липень (з урахуванням здійсненої 10.01.2022 року переплати у розмірі 0,54 грн) та 21232,58 за серпень 2022 року).

Доказів сплати вказаної суми або відсутності у відповідача зобов`язань з її сплати до матеріалів справи сторонами не надано.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач на підставі пункту 6.2 договору нарахував відповідачеві 7 242,34 грн. пені та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 2444,77 грн. втрат від інфляції і 434,54 грн. 3% річних.

Статтею 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і договір є обов`язковим до виконання.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, оскільки факт порушення встановленого умовами договору поставки строку виконання грошового зобов`язання з боку відповідача є встановленим, і останнім не заперечується, то, відповідно, і вимога позивача про стягнення з відповідача пені, втрат від інфляції та відсотків річних є обґрунтованою.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат у межах заявленого періоду, суд дійшов висновку про те, що він є помилковим.

Так позивачем здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму загальної заборгованості 42465,16 грн, що з урахуванням заявленої до стягнення та узгодженого сторонами у акті звірки взаємних розрахунків за 2022 рік заборгованості відповідача перед позивачем у суму 42464,62 є невірним.

За перерахунком, здійсненим судом до стягнення підлягають 2444,74 грн. втрат від інфляції, 3% річних у розмірі 434,53 грн. та 7 242,24 коп. пені., в зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВИТЕЛЬ ЖИТЛОВОГО ФОНДУ «ЄВРО-СЕРВІС» (65123, м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36А, ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО-РЕНЕСАНС» (67500, Одеська обл., Лиманський р-н, смт Доброслав, вул. Першотравнева, буд 56. ) заборгованість за надані послуги у розмірі 42 464/сорок дві тисячі чотириста шістдесят чотири/грн. 62 коп., 2 444/дві тисячі чотириста сорок чотири/грн. 74 коп. інфляційних втрат, 434 /чотириста тридцять чотири/грн. 53 коп. 3% річних, 7242/ сім тисяч двісті сорок дві/ грн. 24 коп., а також 2480 /дві тисячі чотириста вісімдесят/ грн. 99 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 27 квітня 2023 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська