ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.04.2023 Справа № 914/3152/22
За заявою: Львівського комунального підприємства «Культурно-освітній центр імені Олександра Довженка», м. Львів
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 914/3152/22
за позовом: Львівського комунального підприємства «Культурно-освітній центр імені Олександра Довженка», м. Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна
фірма «Фантазія», м. Львів
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської
міської ради, м. Львів
про стягнення 558 044, 15 грн заборгованості, розірвання договору оренди та виселення з об`єкта оренди.
Суддя Манюк П.Т.
За участю секретаря Лазаренко С.В.
Представники учасників справи: не з`явилися
На розгляді Господарського суду Львівської області (суддя Юркевич М.В.) перебувала справа № 914/3152/22 за позовом Львівського комунального підприємства «Культурно-освітній центр імені Олександра Довженка" до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма «Фантазія» про стягнення 558 044,15 грн заборгованості, розірвання договору оренди та виселення з об`єкта оренди.
31.03.2023 представник позивача звернувся до господарського суду із заявою про прийняття додаткового рішення у справі № 914/3152/22. У поданій заяві представник позивача просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма «Фантазія» на користь позивача витрати, понесені останнім на надання професійної правничої допомоги в розмірі 20 000 грн.
На підставі розпорядження виконуючого обов`язки керівника апарату Господарського суду Львівської області від 12.04.2023 за № 76, відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду та рішення зборів суддів Господарського суду Львівської області від 07.08.2020 призначено повторний автоматизований розподіл заяви (вх. 1318/23) у справі № 914/3152/22. Причиною повторного автоматизованого розподілу справи є звільнення судді ОСОБА_1 , у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2023, заяву у справі № 914/3152/22 передано на розгляд судді Манюку П.Т.
Ухвалою суду від 13.04.2023 вказану заяву прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 24.04.2023.
В судове засідання 24.04.2023 представник позивача не з`явився, причин неявки не повідомив.
Представник відповідача в судове засідання 24.04.2023 не з`явився, на адресу суду повернувся поштовий конверт, адресований відповідачу, з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".
В судове засідання 24.04.2023 представник третьої особи не з`явився, причин неявки не повідомив.
Відповідно до приписів п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.
Враховуючи неявку представників учасників справи, зважаючи на встановлені законодавством строки розгляду заяви та те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для розгляду заяви, суд вбачає наявність підстав для прийняття додаткового рішення, при цьому, згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до вимог ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Згідно ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Положеннями статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 2 - 5 ст. 126 ГПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано такі докази: договір про надання правової допомоги від 09.05.2022 № 02/22; додатковий договір від 22.08.2022 до договору про надання правової допомоги від 09.05.2022 № 02/22; рахунок на оплату від 22.08.2022 № 13; рахунок на оплату від 24.01.2023 № 2; платіжне доручення від 25.08.2022; платіжна інструкція від 26.01.2023 № 185; акт наданих послуг від 28.03.2023.
Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 2 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Виходячи із системного аналізу положень частини восьмої статті 129, частини третьої статті 126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав жодних заперечень щодо заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу позивача.
Аналізуючи розмір витрат, понесених позивачем на правову допомогу у даній справі, з урахуванням критеріїв, визначених ч. 5 ст. 129 ГПК України, проаналізованих вище, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 20 000, 00 грн є обґрунтованими, натомість відповідачем не надано доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.
Оскільки в рішенні від 28.03.2023 не було вирішено питання щодо розподілу вказаних витрат, керуючись статтею 244 ГПК України, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення у справі № 914/3152/22.
Керуючись ст.ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -
1. Заяву Львівського комунального підприємства «Культурно-освітній центр імені Олександра Довженка» задоволити.
3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
4. Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.
Повний текст додаткового рішення складено 25 квітня 2023 року.
Суддя Манюк П.Т.