ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

(ДОДАТКОВЕ)

"19" квітня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2114/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф. при секретарі судового засідання Рясний В.О. розглянувши заяву від 10.04.2023р. за вх. №2-493/23 Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі №916/2114/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, буд. 25Б, офіс 203, )

до відповідача Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

про стягнення 419 580,27грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Рішенням господарського суду від 04.04.2023р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 419 580,27грн. був задоволений повністю, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" заборгованість в сумі 419 580 грн. 27коп.

10.04.2023р. до господарського суду Одеської області надійшла заява від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" про прийняття додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.3, 4 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою суду від 12.04.2023р. відповідна заява була прийнята та призначена до розгляду в засіданні суду.

18.04.2023р. до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат, згідно якої останній просить суд в задоволені заяви відмовити, або у разі неможливості відмови зменшити суму компенсації пропорційно вартості фактичних та необхідних дій.

Дослідивши матеріали справи в частині розподілу судових витрат, господарський суд дійшов висновку, що заява позивача підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з засад господарського судочинства.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вказаною статтею передбачено, якими доказами заявник повинен підтверджувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом встановлено, що з метою захисту порушених прав, 21.07.2021р. між позивачем та Адвокатським бюро „Ільченко та партнери" укладено договір №02 про надання првової (правничої допомоги), за умовами якого (п. 2.1) адвокатське бюро на підставі замовлення клієнта, яке оформлюється додатковою угодою до цього договору, приймає на себе зобов`язання з надання правничої допомоги. Строк договору (п. 7.1) - до 31 грудня 2023 року.

07.08.2022 між позивачем та Адвокатським бюро „Ільченко та партнери" укладено додаткову угоду № 87 до договору № 02, за умовами якої адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту у господарському провадженні по стягненню з Військової частини НОМЕР_1 заборгованості за договором № 48-21 про закупівлю електричної енергії для непобутових споживачів у постачальника від 05.04.2021р.

Сторони узгодили гонорар в розмірі 2500 грн за одну годину (п. 2.1 додаткової угоди № 87).

07.04.2023 позивач та Адвокатське бюро „Ільченко та партнери" підписали акт № 87 про прийняття-передачу послуг правничої допомоги на загальну суму 15 000грн на виконання договору № 02 від 21.07.2021 та додаткової угоди № 27 від 07.04.2023.

Відповідно до акта № 87 надана правнича допомога включає в себе:

1. Ознайомлення адвокатом із документами щодо несплати Військовою частиною НОМЕР_1 заборгованості за поставлену електричну енергію, а саме:

- Договором № 48-21 про закупівлю електричної енергії для не побутових споживачів у постачальника від 05.04.2021 року

- Актом № ПГС00001407 приймання-передачі електричної енергії від 31.10.2021 року,

- Актом № ПГС00001493 приймання-передачі електричної енергії від 30.11.2021 року

- рахунком на оплату № 1059 від 31.08.2021,

- Оборотно сальдова відомість щодо заборгованості Відповідача по Договору № 48-21 від 05.04.2021 року - 0,5 години, вартість 1 250грн,

2. Підготовка та направлення адвокатом

- Адвокатського запиту № 156 від 11.08.2022 року

- Адвокатського запиту № 20 від 16.01.2023 року

- Адвокатського запиту № 94 від 09.03.2023 року

- Адвокатського запиту № 95 від 09.03.2023 року - 1 година, вартість 2 500грн,

3. Підготовка та направлення адвокатом претензії № 157 від 11.08.2022 - 0,5 години, вартість 1250 грн.

4. Ознайомлення адвокатом із листом ПрАТ „ДТЕК Київські електромережі" № 21/213 від 17.08.2022 - 0,5 години, вартість 1250 грн

5. Підготовка позовної заяви до Господарського суду Одеської області адвокатом (визначення правових норм, які регулюють відносини, судової практики, складання позову та оформлення усіх додатків до позову) - 0,5 години вартістю 1 250 грн.

6. Підготовка Адвокатом Відповіді на Відзив № 14/1445-22 від 06.10.2022 року у справі № 916/2114/22- 0,5 години вартістю 1 250 грн.

7. Підготовка Адвокатом Додаткових Пояснень № 36 від 24.01.2023 р. у справі № 916/2114/22- 0,5 години вартістю 1 250 грн.

8. Підготовка Адвокатом Відповіді № 85 від 03.03.2023 р. на Додаткові пояснення у справі №916/2114/22 - 0,5 години вартістю 1 250 грн.

9. Підготовка Адвокатом Заяви № 92 від 08.03.2023 р. про поновлення процесуального строку та долучення доказів у справі №916/2114/22- 0,5 години вартістю 1 250 грн.

10. Підготовка Адвокатом Заяви № 96 від 08.03.2023 р. про встановлення додаткового строку для подання доказів у справі №916/2114/22- 0,5 години вартістю 1 250 грн.

11. Підготовка Адвокатом Заяви № 107 від 21.03.2023 р. для долучення доказів у справі № 916/2114/22 - 0,5 години вартістю 1 250 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

У частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 27.07.2021 по справі № 920/26/21.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", можуть бути використані судом в якості джерела права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При цьому, суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Дану позицію підтримує Верховний Суд відповідно до Постанови Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019 року.

Проаналізувавши зміст вищевказаного акту наданих правових (юридичних) послуг з правової допомоги, з урахуванням критерію реальності, дійсності, необхідності, розумності їх розміру, суд дійшов висновку, що витрати позивача в сумі 15 000 грн., з урахуванням пропорційності до предмета позову, його ціни та їх розумності, є необґрунтованими.

Так, суд зазначає, що послуги адвоката, а саме: підготовка та направлення адвокатом запитів., ознайомлення з листом ПрАТ „ДТЕК Київські електромережі" № 21/213 від 17.08.2022 на загальну суму 3750грн. охоплюються здійсненною послугою, визначеною в п.5 акту, а саме: Підготовка позовної заяви до Господарського суду Одеської області адвокатом (визначення правових норм, які регулюють відносини, судової практики, складання позову та оформлення усіх додатків до позову) вартість якої складає 1 250грн.

Відносно послуги - Підготовка та направлення адвокатом претензії № 157 від 11.08.2022 зазначена послуга не відносить до надання професійно-правової допомоги саме в рамках розгляду справи №916/2114/22.

Щодо послуг Підготовка Адвокатом Додаткових Пояснень № 36 від 24.01.2023 р. на суму 1250грн. з урахування того що пояснення були майже ідентичними відповіді на відзив, на думку суду вартість наданих послуг складає 500грн.

Відносно послуги визначеної в акті, а саме підготовка Адвокатом Заяви № 96 від 08.03.2023 р. про встановлення додаткового строку для подання доказів у справі №916/2114/22 на суму 1 250грн. охоплюється послугою - підготовка Адвокатом Заяви № 107 від 21.03.2023 р. для долучення доказів у справі № 916/2114/22 вартістю 1 250 грн.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з огляду на загальні принципи справедливості та верховенства права, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд, виходячи з критеріїв реальності та розумності витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, дійшов висновку про часткову обґрунтованість витрат на суму 8 000 грн.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, зважаючи на клопотання відповідачем про зменшення витрат на надання адвокатом правничої допомоги, суд зазначає про наявність підстав для зменшення таких витрат до 5000грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 123, 129, 238, 240, 244, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМГАЗ СІТІ" від 10.04.2023р. за вх. №2-493/23 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі №916/2114/22 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМГАЗ СІТІ» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 13/1, оф. 204-А, ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч)грн.

3. В решті заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 24.04.2023р.

Суддя К.Ф. Погребна