ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.05.2023 Справа № 914/2441/21

Господарський суд Львівської області в складі судді Зоряни ГОРЕЦЬКОЇ, за участю секретаря судового засідання Пришляк М.С., розглянув матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»

про: стягнення 19 304 201,35 грн.,

представники сторін:

від позивача: Мельник О.C.;

від відповідача: Свідунович Р.І.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про стягнення заборгованості.

Відповідач за вх. 1327/23 від 03.04.2023 подав клопотання про призначення судово економічної експертизи та клопотання про зупинення провадження по справі вх. № 1325/23 від 03.04.2023. В подальшому відповідач подав додаткове обґрунтування до клопотання про зупинення провадження у справі. Позивач заперечив проти зупинення провадження та призначення експертизи.

Розглянувши вказані клопотання, суд приходить до обґрунтованого переконання про відмову в їх задоволенні, виходячи з наступного.

Положеннями ч.1 ст.99 ГПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Вказаною нормою Господарського процесуального кодексу України для призначення судом експертизи саме за клопотанням учасника справи вимагається обов`язкове дотримання сукупної наявності таких умов, зокрема:

- наявність дійсної потреби у спеціальних знаннях. Згідно п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас згідно з ч.1 ст. 41 ГПК України експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. При цьому, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи;

- наявність мотивованого клопотання учасника справи. Відповідне клопотання обов`язково має бути мотивоване не лише потребою у спеціальних знаннях у сфері іншій, ніж право, а передусім, мотивовано саме з огляду на те, що висновок експерта входить до переліку засобів доказування (п.2 ч.2 ст.73 ГПК України) та підлягатиме оцінці судом відповідно до ст. 86, 104 ГПК України у якості доказу з урахуванням ст.76-79 ГПК України, а відтак подання учасником справи висновку експерта у якості доказу має бути забезпечено з дотриманням вимог ч. 3-4 ст. 80 ГПК України, тобто подано у строк разом з поданням відзиву на позов, а у випадку неможливості своєчасного подання, причини та їх поважність мають бути обґрунтованими доказами того, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на самостійне отримання вказаного доказу, проте через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів, висновок експерта не може бути наданий на замовлення учасника справи (ч.3 ст.98, п.2 ч.1 ст.99 ГПК України).

Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Водночас і згідно з ч.1 ст.41 ГПК України експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань.

При цьому, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Тобто, приписами наведених норм процесуального закону визначено, що експертиза у справі призначається у разі, коли необхідні спеціальні знання для з`ясування обставин що мають значення для справи, які входять до предмета доказування та у сфері іншій, ніж право.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є вимога про стягнення заборгованості за послуги перевищення замовленої (договірної) потужності, що підтверджується доказами, які, в т.ч. складено самиv Відповідачем, як суб`єктом ринку природного газу.

Отже, клопотання Відповідача про призначення експертизи не відповідає зазначеним вимогам норм процесуального права, зокрема, не містить обґрунтування дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи.

Винесені відповідачем на вирішення судового експерта питання можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки умовам договору в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами (акти приймання-передачі газу, акти наданих послуг, рахунки, звіти, розрахунки тощо).

Непогодження Відповідача з розміром заборгованості не дає підстав стверджувати про необхідність призначення в даному випадку експертизи.

Наведені у клопотанні про призначення експертизи питання відповідача не стосуються предмета спору у даній справі, окрім цього, відповідач не зазначає, яким чином вказані запитання впливають на предмет доказування.

Відповідач вправі подати власний висновок експерта, якщо останній вважає, що обставини для її проведення мають місце.

Відтак, винесені (запропоновані) Відповідачем на вирішення судового експерта питання можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки умовам Договору в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами (розрахунками, актами, звітами, актами приймання-передачі природного газу, актом звірки тощо).

В даному випадку суд наділений достатньою кількістю доказів, наявних в матеріалах справи, необхідних для розгляду даної справи, без призначення комплексної судової експертизи.

Крім того, клопотання про призначення експертизи вже подавалось відповідачем при первісному розгляді справи, як в суді першої так і апеляційної інстанцій, проте такі клопотання були залишені без задоволення. Направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд вказав на помилки, які були допущені судами при розгляді даної справи та на які необхідно звернути увагу при її новому розгляді, проте вони жодним чином не пов`язані з призначенням експертизи та не потребують експертного дослідження.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач не довів необхідності в спеціальних знаннях для з`ясування обставин у сфері, іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Щодо клопотання про зупинення провадження, суд повідомляє наступне.

Відповідно до п.7. ч.1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За змістом цієї норми зупинення провадження у справі є правом, а не обов`язком суду та таке право може бути реалізовано лише за наявності двох умов: правовідносини є подібними, об`єднана палата Верховного Суду здійснює перегляд справи.

До того ж, у даному випадку такі підстави відсутні, оскільки правовідносини у справі №914/2441/21 та у справі №918/686/21 не є подібними.

Щодо визначеності подібності правовідносин слід зазначити, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.04 2020 у справі №910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій чи аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). До того ж зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п.32 постанови від 27.03.2018 № 910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 № 925/3/7; п. 40 постанови від 25.04.2018 №910/24257/16).

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (п.6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; п. 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від12.12.2018 у справі №2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц; п.60 постанови Великої Палати Верховного Суду від23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).

З - поміж суб`єктного, об`єктного та змістовного (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) критеріїв порівняння, саме останній є основним, тоді як два інші додатковими та мають значення лише у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від12.10.2021 у справі №233/2021/19).

За змістовим, суб`єктним і об`єктним критеріями спірні правовідносини у справі №914/2441/21 та у справі № 918/686/21 не є подібними з огляду на істотні відмінності у фактичних обставинах таких спорів, пов`язаних з правами та обов`язками їх сторін, що зумовлює різний зміст спірних правовідносин і виключає застосування вказаних правових позицій під час вирішення даного спору.

Позовні вимоги у справі № 914/2441/21 мотивовані тим, що АТ «Львівгаз» не виконало перед АТ «Укртрансгаз» своїх зобов`язань з оплати рахунків за перевищення замовленої (договірної) потужності в період з травня по грудень 2019 року відповідно до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, чим Відповідач порушив умови п. п. 4.1, 8.4 Договору, а також порушив права та інтереси Позивача як кредитора у спірних правовідносинах.

При цьому, у справі №918/686/21 позовні вимоги ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» мотивовані тим, що АТ «Рівнегаз» не здійснено оплату заборгованості за негативні щодобові небаланси в період лютий - березень 2021 року та заборгованості за перевищення замовленої потужності за період січень березень 2021 року відповідно до договору транспортування природного газу № від04.02.2020.

Отже, у справі, що розглядається, неподібність спірних правовідносин з правовідносинами у справі №918/686/21 зумовлена тим, що на відміну від цієї справи, в межах якої виник спір про стягнення боргу за перевищення замовленої (договірної) потужності в період з травня по грудень 2019 року за договором від 17.12.2015 №, у справі № 918/686/21 наразі вирішується спір про стягнення заборгованості за негативні щодобові небаланси в період лютий березень 2021 року та заборгованості за перевищення замовленої потужності за період січень березень 2021 року за договором від04.02.2020 №.

При цьому в п. 9.19 постанови від 18.02.2022 у справі №918/450/20 об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначено про те, що Закон України «При ринок природного газу» та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування. За змістом договору послуги, які можуть бути надані замовнику: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з ГТС; послуги фізичного транспортування природного газу ГТС на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до ГТС і відбираються з неї.

Таким чином, зазначені види послуг є різними за своєю природою та цільовим призначенням.

Таким чином, підсумовуючи наведене як змістовний (різний характер прав та кореспондуючих їм обов`язків сторін, що виник на підставі різного нормативно - правового регулювання, різних умов договорів), так і суб`єктний та об`єктний критерії порівняння спірних правовідносин у справах №914/2441/21, №918/686/21 свідчать про неподібність правовідносин у наведених справах

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 42, 99-103, 169, 170, 228, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача вх. №1327/23 від 03.04.2023 про призначення судово економічної експертизи.

2. Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача вх. №1325/23 від 03.04.2023 про зупинення провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки передбачені чинним ГПК України.

Суддя Горецька З.В.