УХВАЛА

м. Київ

26.04.2023Справа № 910/2696/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" та Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про закриття провадження у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

про стягнення 83569,43 грн.

без виклику (повідомлення) представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення 83569,43 грн. відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної у ДТП особи, не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

10.03.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомив про сплату страхового відшкодування позивачу в сумі 80225,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 06.03.2023 № 322566. В іншій частині відповідач просив відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем у розрахунку позовних вимог помилково до вартості робіт додано вартість ліхтаря в розмірі 10044,96 грн., що вже врахована у вартості складових.

14.03.2023 від позивача через відділ діловодства та документообігу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 3344,23 грн. у зв`язку зі сплатою відповідачем страхового відшкодування в сумі 80225,20 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відтак, суд дійшов висновку прийняти заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду, у зв`язку з чим спір розглядається з урахуванням поданих зменшень.

Надалі, 21.03.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та виправлення технічної помилки. Як указано в заяві, при розрахунку ціни позову допущена технічна помилка, оскільки у вартість робіт помилково додано вартість ліхтаря, що вже була врахована. Відтак, сума страхового відшкодування за спірним страховим випадком становить 73524,48 грн., у зв`язку з чим відповідачем 06.03.2023 сплачено страхове відшкодування в повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Судом установлено, що заява позивача про закриття провадження у справі ґрунтується на помилково здійсненому позивачем розрахунку позовних вимог, унаслідок чого предмет спору після сплати відповідачем повної суми страхового відшкодування відсутній.

Разом із цим, чинним господарським процесуальним законом не передбачено можливість подання позивачем заяви про виправлення технічних помилок, допущених при розрахунку ціни позову.

Отже, виходячи зі змісту поданої заяви, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, суд може розцінювати її або як подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі.

З огляду на те, що позивач у заяві про закриття провадження у справі та виправлення технічної помилки вважає за необхідне визначити ціну позову в сумі 73524,48 грн., замість 83569,43 грн., дана заява в частині виправлення технічної помилки є фактично заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Відтак, оскільки відповідачем сплачено на користь позивача відповідно до платіжної інструкції від 06.03.2023 № 322566 страхове відшкодування в сумі 80225,20 грн., предмет спору наразі відсутній, що згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України є підставою для закриття провадження у справі.

Згідно з частиною 3 статті 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Поряд із цим, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2684 грн., посилаючись на частину 9 статті 129 ГПК України та частину 3 статті 130 ГПК України.

Згідно з частиною 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною 4 статті 231 ГПК України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 903/181/19, від 06.09.2021 у справі № 910/8775/20 вказано, що в частині 9 статті 129 ГПК України йдеться про здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі у разі вирішення спору по суті. Водночас, така норма не застосовується, якщо Закон України "Про судовий збір" у такому випадку передбачає повернення судового збору з Державного бюджету України.

Одночасно суд вважає помилковим посилання позивача на частину 3 статті 130 ГПК України, оскільки остання застосовується в разі відмови позивача від позову.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача витрат позивача по сплаті судового збору, оскільки судовий збір підлягає поверненню позивачу за його клопотанням на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки позивач клопотання на підставі статті 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення судового збору не заявляв, підстави для його повернення наразі відсутні.

Керуючись статтями 129, 231, 233, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про закриття провадження у справі задовольнити повністю.

Провадження у справі № 910/2696/23 закрити.

В іншій частині заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 26.04.2023 року.

Суддя К.В. Полякова