ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/198/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.,

секретар судового засідання: Русецька Ю.О.

за участю представника позивача - Приведьон В.М. - адвокат, ордер серія АМ №1001593 від 30.01.2023,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

до Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради

про стягнення 4006295,46 грн.

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради 4006295,46 грн. заборгованості за договором про закупівлю товарів (робіт або послуг) (енергія електрична - універсальна послуга) №133-У від 12.10.2022р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.02.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 14.03.2023.

У підготовчому судовому засіданні від 14.03.2023 судом оголошено перерву до 06.04.2023.

Ухвалою від 06.04.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по сутів в судовому засіданні 27.04.2023.

В судовому засіданні 27.04.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги невиконанням з боку відповідача зобов`язань за договором про закупівлю товарів (робіт або послуг) (енергія електрична-універсальна послуга) від 12.10.2022 в частині оплати за спожиту електричну енергію на загальну суму 4006295,46 грн.

27.04.2023 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку зі сплатою відповідачем 250000,00 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Протокольною ухвалою від 27.04.2023 заяву позивача про зменшення розміру позовних суд залишив без розгляду, оскільки остання подана після закінчення процесуального строку, визначеного для її подачі.

Представник позивача у засіданні суду підтримав позовні вимоги в розмірі 3756295,46 грн. основного боргу з підстав, викладених у позовній заяві. Просив закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 250000,00 грн., у зв`язку з його сплатою відповідачем.

Відповідач не скористався правом подати письмові заперечення проти позову у порядку ст.165 ГПК України.

Свого представника у судове засідання не направив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч.1 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву у строк, встановлений ст.165 ГПК України, суд на підставі ч.9 ст.165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

12.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (учасник, позивач) та Комунальним підприємством по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради (замовник, відповідач) укладено договір про закупівлю товарів (робіт або послуг) (енергія електрична-універсальна послуга) (а.с.8-11).

Відповідно до п.1.1 предметом договору є закупівля згідно ДК 021:2015 - 09310000-5 Електрична енергія.

Згідно з п.1.2 договору учасник зобов`язується у 2022 році поставити замовникові електричну енергію, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити її в повному обсязі.

Кількість: електрична енергія - 1200000 кВт*год., згідно з відповідним тарифом на електроенергію на дату проведення процедури закупівлі (п.1.3 договору).

Ціна цього договору на момент його укладення становить 7272000,00 грн, у тому числі ПДВ 1212000,00 грн. (п.3.1 договору).

Відповідно до п.4.1 договору розрахунки за поставлену електричну енергію проводяться згідно з умовами поставки електричної енергії, що зазначені у додатку №1 до цього договору.

Строк (термін) поставки електричної енергії - 23.09.2022 по 31.12.2022 згідно з умовами поставки електричної енергії, визначеними у додатку №1 до цього договору.

У пункті 3 додатку №1 до договору визначено спосіб оплати - післяплата.

Згідно з пунктом 4 додатку №1 до договору термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та термін його оплати: по закінченню розрахункового місяця постачальник до 5 числа наступного за розрахунковим надає споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту електричну енергію у попередньому місяці. Термін оплати рахунка 10 календарних днів.

Позивач передав, а відповідач отримав електричну енергію на загальну суму 5356295,46 грн. згідно з актами приймання-передачі №9 за вересень 2022 року на суму 456760,49 грн., №10 за жовтень 2022 року на суму 1313025,01 грн., №11 за листопад 2022 року на суму 1783050,27 грн., №12 за грудень 2022 року на суму 1803459,69 грн. (а.с.14,16, 20, 24).

Вказані акти підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Відповідач частково оплатив отриману електричну енергію на загальну суму 1350000,00 грн. згідно з платіжними дорученнями №819 від 24.11.2022 на суму 200000,00 грн., №827 від 29.11.2022 на суму 50000,00 грн., №894 від 16.12.2022 на суму 400000,00 грн., №912 від 23.12.2022 на суму 600000,00 грн., №9 від 10.01.2023 на суму 100000,00 грн. (а.с.17, 18, 21, 22, 25).

Позивач звертався до відповідача з претензією від 12.12.2022 вих. №3053-05 з вимогою про сплату заборгованості за отриману електричну енергію (а.с.27).

Відповідач відповідь на вказану претензію не надав, розрахунки за отриману електричну енергію не здійснив.

У зв`язку з несплатою заборгованості за отриману електричну енергію, Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради 4006295,46 грн. основного боргу.

Під час розгляду справи відповідач сплатив 250000,00 грн. заборгованості за отриману електричну енергію, що підтверджується платіжними інструкціями №7ca3c43ce7 від 12.04.2023 на суму 50000,00 грн., № від 11.04.2023 на суму 100000,00 грн., №3f53b5f29a від 24.04.2023 на суму 100000,00 грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як передбачено ст.174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про закупівлю товарів (робіт або послуг) (енергія електрична-універсальна послуга) від 12.10.2022.

Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частинами 1,2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Факт передачі позивачем відповідачу електричної енергії та обов`язок останнього провести розрахунки на суму 4006295,46 грн. основного боргу підтверджено належними доказами.

Як встановлено судом, після закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання для розгляду справи №906/198/22 по суті, відповідач сплатив позивачу 250000,00 грн. основного боргу, що підтверджується платіжними інструкціями №7ca3c43ce7 від 12.04.2023 на суму 50000,00 грн., № від 11.04.2023 на суму 100000,00 грн., №3f53b5f29a від 24.04.2023 на суму 100000,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведені обставини, які свідчать про відсутність предмета спору в частині стягнення основного боргу у розмірі 250000,00 грн. на день розгляду справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 250000,00 грн. на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

З огляду на викладене, враховуючи часткову сплату відповідачем боргу в сумі 250000,00 грн., позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 3756295,46 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 3756295,46 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію. В частині стягнення 250000,00 грн. суд закриває провадження у справі за п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог у розмірі 3756295,46 грн., у відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір в сумі 56344,43 грн. покладається на відповідача.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки клопотання про повернення судового збору, сплаченого за розгляд позовних вимог в сумі 250000,00 грн., щодо яких провадження у справі закрито, позивачем не подано, питання про повернення судового збору в цій частині суд не вирішує.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 30000,00 грн., суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.123 ГПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правову допомогу в розмірі 30000,00 грн. позивачем подано копії: договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019, додаткової угоди №46 від 27.01.2023 до договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.2019, детального опису та розрахунку послуг (робіт) згідно вказаного договору від 02.02.2023 (а.с. 32-35); копії ордеру серії АМ №1001593 від 21.07.2022 на ім`я Приведьона Віталія Миколайовича; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000735 від 23.02.2015; посвідчення адвоката України №000735 від 23.02.2015 (а.с. 36-37).

При цьому, ч.5, 6 ст.126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечення щодо розміру судових витрат на правничу допомогу чи клопотання про зменшення суми витрат з контррозрахунком від відповідача до суду не надходили.

Водночас, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої Європейського суду з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до детального опису та розрахунку послуг (робіт) згідно договору про надання правничої допомоги № 1 від 06.05.2019 та додаткової угоди № 46 від 27.01.2023, який підписано адвокатом Приведьон В.М. та ТзОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" 02.02.2023 (а.с. 32-35), адвокатом надані наступні послуги: 1) аналіз законодавства України та дослідження судової практики застосування відповідних прав з метою забезпечення законних інтересів та прав Клієнта, пов`язаних із застосуванням законодавства; 2) збір доказів; 3) підготовка та оформлення зібраних доказів для надання до суду; 4) підготовка позовної заяви; 5) прийняття участі в засіданнях суду (у випадку необхідності). Вартість наданих послуг становить 30000,00 грн.

Суд вважає заявлену до відшкодування вартість послуг адвоката в сумі 30000,00 грн. неспівмірною та такою, що не відповідає обсягу необхідних та наданих адвокатських послуг з огляду на складність справи та обсяг правової допомоги, який дійсно був необхідним у даному спорі.

Вказана справа не є складною, не містить складних розрахунків, предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу, що складається лише з основного боргу.

Вивченню та дослідженню адвокатом в межах цієї справи не підлягав значний обсяг документів, а спір у справі не є нестандартним або нетиповим з юридичної точки зору та не вимагав від адвоката вивчення значного обсягу джерел права.

Окрім того, відсутність заяв по суті спору з боку відповідача, а отже і відсутність потреби у додатковій витраті часу на підготовку відповідей на них, також підтверджують її незначну складність.

Також суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також, характер і рівень складності справи (аналогічність типовим справам), з огляду на принцип співмірності розміру адвокатських послуг, принцип пропорційності розміру судових витрат до обсягу частково задоволених позовних вимог, кількість та тривалість судових засідань за участю представника позивача, здійснення часткового погашення відповідачем суми основного боргу під час розгляду справи в суді, суд приходить до висновку про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради (10014, м. Житомир, майдан ім. С. П. Корольова, буд. 12 ідентифікаційний код 04011928)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, буд. 10, ідентифікаційний код 42095943)

- 3756295,46 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію;

- 56344,43 грн судового збору;

- 10000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 250000,00 грн. за п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.05.23

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1 - у справу

2 - позивачу (рек., ел.пошта: )

3 - відповідачу (рек. з пов, ел.пошта: )