ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"19" квітня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/3052/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Рясний В.О. розглянувши справу №916/3052/22
про стягнення 112 837,17грн.
Від позивача: Білецька Н.С. довіреність;
Від відповідачів: 1. не з`явився;
2. Прохода Ю.С. ордер;
Товариство з обмеженою відповідальністю СПЕКТР-АГРО звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК та до Приватного акціонерного товариства СЕЛЕНА про стягнення заборгованості в сумі 261 553,86грн., яка складається з суми основного боргу в розмірі 152 640грн., пені в сумі 40 899,15грн., 36%річних в розмірі 37 486,71грн. та штрафу в сумі 30 528грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем 1 зобов`язань за договором поставки №305-21-О від 20.12.2021р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.11.2022р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/3052/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
12.01.2023 за вх.№1131/23 до суду від відповідача 2 надійшло клопотання від 05.01.2023р. про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 16.01.2023р. було призначено розгляд справи №916/3108/22 у судовому засіданні з викликом сторін.
Ухвалою суду від 19.04.2023р. було прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" від позову до Публічного акціонерного товариства ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК та до Приватного акціонерного товариства СЕЛЕНА в частині стягнення 3 923,31грн. судового збору; 37 486,71грн. 36% річних, 40 899,15грн. пені, 30 528грн. штрафу та 39 802,83грн. основного боргу; провадження у справі №916/3052/21 за Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" від позову до Публічного акціонерного товариства ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК та до Приватного акціонерного товариства СЕЛЕНА в частині стягнення 3 923,31грн. судового збору; 37 486,71грн. 36% річних, 40 899,15грн. пені, 30 528грн. штрафу та 39 802,83грн. основного боргу було закрити на підставі ч. 4 ст. 231 ГПК України.
Відповідач 1 про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджується поштовими повідомленнями, копії яких містяться в матеріалах справи. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
12.01.2023р. за вх. №1127/23 до суду від відповідача 2 надійшов відзив на позов, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованим, безпідставними в зв`язку з чим в задоволені позову просить суд відмовити.
При цьому в обґрунтування своїх заперечень відповідач 2 вказує, Позивач не звертався до Відповідача-2 із вимогою щодо виконання зобов`язань за договором поруки, що доводиться відсутністю посилання на таку вимогу в матеріалах позовної заяви, доказів повідомлення поручителя боржником про порушення зобов`язання також не надано. Відтак, станом на подання позову Відповідачем-2 не було порушено право Позивача, що випливає з договору поруки, що є підставою для відмови в задоволенні позову до Відповідача-2 як до поручителя повністю.
Крім того відповідач 2 посилається на наявність форм-мажорних обставин.
Також відповідачем 2 заявлено клопотання про зменшення витрат на професійно-правничу допомогу.
16.01.2023р. за вх. №1456/23 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач вважає що заперечення відповідача є безпідставними, не підтверджені належним та допустимим доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
20 грудня 2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю СПЕКТР-АГРО (Позивач/Постачальник) та Публічним акціонерним товариством ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК (Відповідач 1/Покупець) було укладено договір поставки № 305/21-О (Договір поставки) відповідно до якого Позивачем було передано у власність Відповідачеві-1 Товар та документи, що до нього відносяться.
Згідно пункту 2.4. договору, Покупець проводить розрахунки з Постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) Товару, визначеної із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.3, у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, в строки, які вказані в Додатках до Договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на поточний рахунок Постачальника, вказаний в даному Договорі або в рахунку на оплату вартості Товару. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок Постачальника, вказаного в тексті цього Договору.
Відповідно до п. 2.4 Договору поставки Відповідач зобов`язувався здійснити оплату за поставлений Товар в строки, вказані в додатках до Договору поставки, проте в порушення умов Договору поставки вартість поставленого товару не оплатив, в наслідок чого у ного утворилась заборгованість в сумі 152 640грн.
В якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором поставки був укладений договір поруки № П/305/21-О від 20 грудня 2021 р. (далі - Договір поруки), за яким Публічне акціонерне товариство СЕЛЕНА (далі - Відповідач-2) виступило поручителем за виконання всіх грошових зобов`язань за Договором поставки і взяло на себе обов`язок, у випадку не сплати боргу за Договором поставки Відповідачем-1, самостійно сплатити заборгованість за Договором поставки.
Згідно п.7.2 (А-В) договору поставки, у випадках порушення умов даного договору, постачальник має право притягти покупець до відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором. За порушення даних умов договору покупець: A) сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання; Б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує на користь Постачальника штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання; B) сплачує на користь Постачальника 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).
Разом з тим під час розгляду справи в суді, відповідачем відповідна була сплачена сума заборгованості в розмірі 152 640грн., що мала наслідком закриття провадження по справі в частині стягнення 3 923,31грн. судового збору; 37 486,71грн. 36% річних, 40 899,15грн. пені, 30 528грн. штрафу та 39 802,83грн. основного боргу відповідно до п.4 ч.1 ст. 231ГПК України.
Враховуючи, що відповідач своїми діями порушив права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю " СПЕКТР-АГРО ", позивач просить суд стягнути з солідарно з відповідачів суму основного боргу в розмірі 112 837,17грн.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Так, укладений між сторонами по справі договір поставки №305/21-О від 20.12.2021р. є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
В свою чергу відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
При цьому поставлену позивачем зазначену продукцію було отримано відповідачем, про що свідчить підпис агронома ПАТ ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК на вищезазначеній накладній.
Так, у відповідності до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Виходячи з вищенаведеного, суд доходить до висновку про належне виконання позивачем своїх зобов`язань перед відповідачем 1 за укладеним договором поставки № 305/21-О.
За статтею 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.
Отже, отримання відповідачем 1 поставленого з боку позивача товару є підставою виникнення у відповідача 1 зобов`язання оплатити поставлений товар відповідно до умов договору поставки № 305/21-О від 20.12.2021 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.
Так, за умовами п. 2.4 договору поставки покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару, визначеної із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.3, у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, в розмірах, вказаних в додатках до договору, шляхом перерахування коштів в національній валюті на поточний рахунок постачальника, вказаний в даному договорі або в рахунку на оплату вартості товару. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок постачальника, вказаного в тексті цього договору.
Між тим, згідно додатку до договору поставки № 305/21-О від 20.12.2021 р. сторонами погоджено наступні строки для оплати: в додатку № СА000056767 від 20.12.2021р. - строк оплати до 05.03.2022р.
За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Водночас, як з`ясовано судом, в порушення умов договору поставки відповідачем 1 не здійснило оплату за поставлений позивачем товар, у зв`язку з чим у ПАТ ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК виникла заборгованість перед позивачем за поставлений товар на суму 152 640 грн.
Разом з тим під час розгляду справи, відповідачем частина суми основного боргу була сплачена, що мало наслідком закриття провадження по справі в цій частині, в зв`язку з чим заборгованість відповідача1 перед позивачем склала 112 837,17грн.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Пунктом 1.2 у випадку порушення Боржником обов`язку за основним договором, Боржник i Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.
В п. 2.1 договору поруки визначено, що під основним договором в цьому договорі розуміється договір поставки № 305/21-О від 21 грудня 2021р., укладений між кредитором (в основному договорі іменується постачальник) та боржником (в основному договорі іменується покупець).
Пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що строк дії основного договору становить один рік із дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім зобов`язань покупця по виконанню грошових зобов`язань та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям - до повного їх виконання.
Умовами п. 3.1 договору поруки визначено, що передбачений цим договором обов`язок поручителя перед кредитором обмежується сумою зобов`язання боржника за основним договором.
Положеннями п. 3.3 договору поруки сторони погодили, що поручитель несе відповідальність за сплату боржником основного боргу, курсової різниці, процентів за користування товарним кредитом, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені), відсотків річних, інфляційних витрат, судових витрат та інших витрат Кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за Основним договором.
За положеннями п. 4.1 договору поруки поручитель зобов`язаний у разі порушення боржником обов`язку за основним договором, самостійно виконати зазначений обов`язок боржника перед кредитором в строк 3-х банківських днів після настання строку оплати за Основним договором, шляхом оплати грошових коштів на поточний рахунок кредитора, вказаний в даному договорі.
Отже, оскільки Відповідач-1 зобов`язання, забезпеченого порукою, не виконав, Відповідач-2 відповідає разом з Відповідачем-1 як солідарні боржники перед Позивачем.
Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача1 з поставлений товар у розмірі 112 837,17 грн., у зв`язку з чим позовна вимога позивача про солідарне стягнення підлягає судом задоволенню повністю.
Запереченні відповідача 2 до уваги судом не приймаються з огляду на наступне.
Так, як зазначалось вище, пунктом 1.2 договору поруки передбачено, що у випадку порушення Боржником обов`язку за основним договором, Боржник i Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Така ж норма передбачена згідно з частиною першою статті 543 ЦК України: У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Положеннями п. 3.3 договору поруки сторони погодили, що поручитель несе відповідальність за сплату боржником основного боргу, курсової різниці, процентів за користування товарним кредитом, за відшкодування збитків, за сплату неустойки (штрафу, пені), відсотків річних, інфляційних витрат, судових витрат та інших витрат Кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за Основним договором.
За положеннями п. 4.1 договору поруки поручитель зобов`язаний у разі порушення боржником обов`язку за основним договором, самостійно виконати зазначений обов`язок боржника перед кредитором в строк 3-х банківських днів після настання строку оплати за Основним договором, шляхом оплати грошових коштів на поточний рахунок кредитора, вказаний в даному договорі.
Отже умовами відповідного договору поруки не передбачено окреме звернення позивача до відповідача 2 як до поручителя, а оскільки як встановлено судом відповідач 1 зобов`язання забезпеченні порукою не виконав, відповідач 2 має відповідати разом із відповідачем 1 як солідарні боржники.
Щодо посилань відповідача на наявність форс-мажорних обставин внаслідок військової агресії Російської Федерації а введення з 24.02.2022р. в Україні воєнного стану суд зазначає наступне.
Відповідно до ч 2.ст.14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Касаційний господарський суд в постанові від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Відтак, керуючись наведеними правовими висновками суду касаційної інстанції, при розгляді форс-мажорних спорів наразі (як і раніше) суди виходять з того, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат ТПП України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. При цьому суди звертають увагу на наявність чи відсутність обставин форс-мажору саме для конкретного випадку виконання господарського зобов`язання, безвідносно до змісту Листа ТПП.
Згідно п. 3.1.1. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.
Разом з тим відповідачем 2 окрім зазначення про наявність форс-мажорні обстави жодними доказами не довела що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕКТР-АГРО є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, в зв`язку з чим задоволенню підлягають в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, господарський суд виходить з наступного.
Згідно з орієнтовним розрахунком судових витрат, судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕКТР-АГРО складаються із:
- витрат на правову допомогу у розмірі 35 531,08 грн.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Згідно з п.1 ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У ч.ч. 2, 3, 4 ст.126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2021р. між адвокатом Білецькою Наталією Степанівною та товариством з обмеженою відповідальністю СПЕКТР-АГРО (замовник) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №5 відповідно до п.1.1 якого, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
Згідно п. 2.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.
Відповідно до п.п.3.1 договору, за правову допомогу, передбачену в п. 1.2 договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатками до цього Договору.
Умови та порядок розрахунків з адвокатом за надання правової допомоги, визначаються сторонами в додатках до цього договору (п.4.1 договору).
07.11.2022р. між адвокатом Білецькою Наталією Степанівною та товариством з обмеженою відповідальністю СПЕКТР-АГРО (замовник) укладено додаток №16 до договору про надання правової (правничої) допомоги №5 від 25.01.2021р., згідно п.1 якого сторони погодили, що даний додаток визначає порядок оплати юридичних послуг Адвокату за надання професійної правничої допомоги у спорі про стягнення в солідарному порядку з Публічного акціонерного товариства ГІБРИДНИЙ СОНЯШНИК на користь замовника заборгованості за поставлений товар за договором поставки №305/21-О від 21.12.2021р., та адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів замовника у господарському суді першої інстанції (Господарський суд Одеської області).
Відповідно до п.3 додатку, сторони домовились, що розмір оплати професійної правничої допомоги за годину роботи Адвоката становить 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день укладення даного додатку (2 600грн.: 2 = 1 300 грн.).
Згідно п. 4 додатку встановлено, що оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється в наступному порядку: 100% вартості послуги сплачується Замовником Адвокату протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції.
Замовник також бере на себе зобов`язання по оплаті судових витрат (в тому числі, але не виключно, судового збору, витрат на проведення судових експертиз, тощо), а також компенсує витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги (пов`язані зі здійсненням поїздки до місцезнаходження суду, винаймання житла, харчування та ін.). Дані витрати сплачуються Замовником Адвокату протягом 3-х банківських днів з дня виставлення Адвокатом рахунку на сплату вказаних витрат (п.4.2 додатку).
Згідно п.6 додатку, передбачувані витрати адвоката у зв`язку із наданням правової допомоги відповідно до умов цього договору (такі як, але не виключно: отримання документів, збирання доказів, залучення висновків спеціалістів, технічне забезпечення та інші) сплачуються замовником понад узгоджену суму вартості послуг.
Відповідно до п.8 додатку, правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами. Адвокат надає замовнику акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір вартості послуг, які підлягають сплаті відповідно до умов договору, додаткові витрати, які були понесені адвокатом, понад узгоджену суму вартості послуг (якщо такі мали місце).
18.11.2022р. між адвокатом Білецькою Наталією Степанівною та товариством з обмеженою відповідальністю СПЕКТР-АГРО було складено та підписано акт здачі-приймання виконаних правових послуг за договором надання правової (правничої) допомоги №5, згідно п.1.2 якого сторонами визначено та погоджено перелік наданих адвокатом послуг, їх ціну та суму, а саме: Зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається професійна правнича допомога у спірних правовідносинах година 1300грн.; підготовка позовної заяви (правовий аналіз наданих клієнтом документів, пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту позовної заяви.) документ 10 000грн.; участь у судовому розгляді справи підготовка заяви відмови від частини позову судовий розгляд (перша інстанція) 10 000грн.; оплата професійної правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта 2% від стягненої суми 5 231,08грн.
Згідно п.3 акту, сторони фінансових та інших претензій одна до одної не мають. Роботи виконані у повному обсязі. Підписанням даного Акту Замовник стверджує про повне виконання Адвокатом наданих правових послуг на загальну суму, грн.: 26 531,08грн.
Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Положення ч. 1 ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачають, що видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Слід зазначити, що кожна справа має свою специфіку, а тому, враховуючи всі аспекти даної справи, суд вважає, що для належного представлення інтересів позивача у цій справі заявлені витрати не відповідають критеріям реальності та розумності, враховуючи не тільки характер спірних відносин, обсяг фактично виконаних адвокатським об`єднанням послуг та їх вартісну оцінку, а також необхідність всіх вказаних в актах виконаних робіт/наданих послуг витрат відповідача.
Необхідність дотримання співмірності, обґрунтованості та розумного розміру гонорару адвоката, який покладається на іншу сторону, підтримано позицією Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною в постанові від 01.08.2019 року у справі № 915/237/18.
Крім того, в постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі № 911/2686/18 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, господарський суд, дослідивши та проаналізувавши зміст договору про надання правової допомоги від 25.01.2021 р., додатку №16 від 07.11.2022 р. до договору про надання правової допомоги від 25.01.2021 р., акт здачі-приймання виконаних правових послуг від 18.11.2022р., оцінюючи обґрунтованість заяви ТОВ СПЕКТР-АГРО про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 26 531,08грн., в контексті положення пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена відповідачем сума є неспівмірною зі складністю даної справи, нерозумною та несправедливою, а також завищеною.
Так, як вбачається з акт здачі-приймання виконаних правових послуг від 18.11.2022р. до витрат віднесено участь у судовому розгляді справи підготовка заяви відмови від частини позову судовий розгляд (перша інстанція) 10 000грн. тоді як в додатку №16 від 07.11.2022р. (розмір та порядок оплати правці адвоката) міститься послуга: участь у судовому розгляд справи підготовка відповіді на відзив (правовий аналіз відзиву на позовну заяву, пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту відповіді на відзив) документ 10 000грн.
Суд зазначає, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Додатку №16 від 07.11.2022р. (розмір та порядок оплати правці адвоката) має замішений порядок визначення розміру, як погодинно так і фіксовано (за документ).
Разом з тим відповідний додаток не містить визначення порядку обчислення надання такої послуги як - Підготовка заяви відмови від частини позову, з урахуванням чого вартість відповідної послуги зазначеної в Акті задоволенню не підлягає.
Щодо послуги із оплата професійної правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта, суд вважає за необхідне вказати наступне.
За умовами п. 4 акту здачі-приймання виконаної правової допомоги від 18.11.2022р. розмір такого гонорару обчислюється як 2% від стягненої суми та становить 5 231,08грн. При цьому відповідний обрахунок 2% було здійснено від заявленої до стягнення суму 261 553,86грн.
Разом з тим, з урахуванням відмови позивача від частини позовних вимог та задоволенні судом залишку боргу в сумі 112 837,17грн., розмір оплати професійної правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта визначається саме з стягненої суми та становить 2 256,74грн. (112837,17*2%).
Приймаючи до уваги вищевикладене, з огляду на загальні принципи справедливості та верховенства права, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд, виходячи з критеріїв реальності та розумності витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість витрат на суму 13 556,74 грн.
Враховуючи вищезазначене, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, зважаючи на клопотання відповідачем-2 про зменшення витрат на надання адвокатом правничої допомоги, суд зазначає про наявність підстав для зменшення таких витрат до 10 000 грн..
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,
Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 квітня 2023 р.

Суддя К.Ф. Погребна