ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2023 р. Справа №914/3287/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий - суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 18.01.2023 року (вх. № 01-05/201/23 від 19.01.2023 року)

на ухвалу господарського суду Львівської області від 26.12.2022 року (суддя В.П. Трускавецький; повний текст ухвали складено 26.12.2022 року)

за заявою Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" (вх. № 3287/22 від 22.12.2022 року) про забезпечення позову

у справі № 914/3287/22

за позовом: Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів" (надалі АТ АКБ "Львів")

до відповідача-1: ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 )

до відповідача-2: ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2 )

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за участю:

від позивача: Вертас М.М. - адвокат (довіреність № 49/22 від 16.05.2022 року);

від відповідача-1: Попов Д.І. - адвокат (ордер серії ВС № 1094946 від 12.01.2023 року);

від відповідача-2: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

22.12.2022 Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк "Львів" звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальною площею 198,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0867, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, площею 0,008 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із позовною заявою позивач подав до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову за № 2679/0-05 від 21.12.2022, в якій просив суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальною площею 198,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0867, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, площею 0,008 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 103-107).

Заява мотивована тим, що 28.05.2014 між ПАТ АКБ «Львів» та ФОП Макарухою Р.М. було укладено генеральний договір кредитної лінії № 03/06-164 з максимальним лімітом заборгованості за кредитною лінією 400000,00 грн., із платою за користування кредитом 27 процентів річних, з кінцевим терміном погашення кредиту 27.05.2021. В подальшому до даного договору були укладені зміни і доповнення. З метою забезпечення кредитних зобов`язань, 28.05.2014 між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір іпотеки, за реєстровим № 1191, із змінами від 18.06.2015, що посвідчені приватним нотаріусом, згідно з яким в іпотеку передано нерухоме майно - нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальною площею 198,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0867, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, площею 0,008 га, за вищевказаною адресою. Для збереження предмета іпотеки при укладенні договору іпотеки 28.05.2014 було накладено заборону на їх відчуження, про що було зроблено записи під номерами 1192, 1193. З урахуванням того, що Позичальник систематично не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у визначені договором терміни, Банк, на підставі іпотечного застереження, передбаченого розділом 6 договору іпотеки та ст. 37 Закону України «Про іпотеку» 01.02.202017 задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. 23.02.2017 АТ АКБ «Львів» відчужив відповідачу-2 ОСОБА_2 предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим № 1149, що посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Новосад О. П. При набутті права власності за Банком іпотечного майна і в подальшому його продажу, було знято в реєстрі запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яка накладалась на підставі договору іпотеки, за реєстровими номерами №1192,1193. Мостиським районним судом Львівської області рішенням від 21.07.2021 у справі № 448/51/18 скасовано рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33732617 від 06.02.2017 щодо державної реєстрації права власності за ПАТ АКБ «Львів» на спірну земельну ділянку, а також скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33732096 від 06.02.2017 щодо державної реєстрації права власності на спірну нежитлову будівлю. Постановою Львівського апеляційного суду від 04.04.2022 залишено без змін рішення Мостиського районного суду Львівської області від 21.07.2021 у справі № 448/51/18. Також, Мостиським районним судом Львівської області рішенням від 07.11.2022 у справі №448/1054/21 витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спірні нежитлову будівлю та земельну ділянку (предмет іпотеки). На даний час, рішення про витребування майна не реалізовано ОСОБА_1 , не зареєстровано за собою права власності, а ОСОБА_2 не може самостійно в добровільному порядку повернути спірне майно, оскільки необхідно здійснити реєстраційні дії і зареєструвати майно за ОСОБА_1 . На переконання заявника, ОСОБА_1 може одночасно зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки і відчужити його третім особам, оскільки відсутня заборона на вчинення таких дій, права Банку, як Іпотекодержателя не захищені. Зважаючи на те, що на даний час відсутня заборона відчуження майна по договору іпотеки, наявна кредитна заборгованість, предмет іпотеки зареєстровано за ОСОБА_2 , а на підставі рішення суду належить ОСОБА_1 , і немає правового механізму для Банку самостійно відновити запис про обтяження спірного майна іпотекою, існують ризики того, що предмет іпотеки може бути відчужено відповідачами іншим особам, що значно ускладнить процес звернення стягнення на іпотечне майно.

Короткий зміст оскарженої ухвали суду першої інстанції

Ухвалою господарського суду Львівської області від 26.12.2022 у справі №914/3287/22 задоволено заяву Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» (вх. № 3287/22 від 22.12.2022). Накладено арешт на нерухоме майно - нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальною площею 198,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0867, реєстраційний номер об`єкта 24, площею 0,008 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до набрання рішенням суду у даній справі законної сили. Стягувачем за цією ухвалою є: Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів». Боржниками за цією ухвалою є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 161-168).

Ухвала суду мотивована тим, що метою застосування відповідних заходів у даній справі є забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Умовою застосування заявлених заходів є достатньо обґрунтоване припущення заявника про потенційні труднощі, що можуть виникнути під час виконання рішення суду в разі невжиття заходів до забезпеченню позову. Водночас, суд зазначив, що у випадку застосування заходів забезпечення позову не буде порушено збалансованості інтересів сторін, адже у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження можливих витрат відповідачів у зв`язку з накладенням арешту на спірне майно, зважаючи і на те, що відповідний захід жодним чином не вплине на можливість здійснення господарської діяльності. Крім того, суд погодився із позицією заявника щодо зустрічного забезпечення та не вимагав від нього пропозицій щодо зустрічного забезпечення. Разом з тим, зазначив, що відповідач чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її безпідставною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи. Зокрема зазначає, що забезпечення позову у справі № 914/3287/22 шляхом накладення арешту на нерухоме майно - нежитлову будівлю та земельну ділянку унеможливлює виконання рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2022 року у справі № 448/1054/21 про витребування нерухомого майна з чужого володіння на користь ОСОБА_3 . Дане рішення набрало законної сили тільки 20.12.2022 року, та не є виконаним, про що свідчить відсутність записів про реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем-1, що згідно позиції ВС є порушенням принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності. Вважає, що забезпечення позову оскаржуваною ухвалою суду у даній справі зупинило виконання рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2022 року у справі №448/1054/21. Заявником не додано жодних доказів того, що будь-яка особа (відповідач-1 чи відповідач-2) має намір відчужити спірне майно. За доводами апелянта, суд першої інстанції не врахував, що відповідач-2 є власником спірного майна ще з 23.02.2017 року, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно за Банком була скасована згідно з рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 21.07.2021 року у справі №448/51/18, яке набрало законної сили 04.04.2022 року, і протягом всього часу будь-яких дій щодо відчуження спірного нерухомого майна відповідачами не вчинялося. Просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 26.12.2022 у справі №914/3287/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною. Зокрема зазначає, що рішення Мостиського районного суду від 07.11.2022р. у справі №448/1054/21 про витребування нерухомого майна з чужого володіння на користь ОСОБА_3 є судовим рішенням про набуття права власності на майно, накладений арешт оскаржуваною ухвалою не є перешкодою для його реалізації. Докази того, що ОСОБА_4 звертався до державного реєстратора про виконання рішення про витребування майна і йому було відмовлено в реєстрації права власності на нерухоме майно, відсутні. Реалізація рішення про витребування майна залежить лише від дій ОСОБА_3 . Ні ОСОБА_2 , ні Банк не можуть замість нього звернутися до реєстратора і відновити за ним право власності. Саме бездіяльністю ОСОБА_3 (невиконання рішення про витребування) порушуються права ОСОБА_2 , оскільки вона в реєстрі є власником нерухомого майна. Також порушуються права Банку, який не може в державному реєстрі зареєструвати обтяження на іпотечне майно, так як іпотекодавцем за договором є ОСОБА_4 , а не ОСОБА_2 . Просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач-2 подав письмову заяву (вх. № 01-04/1928/23), в якій не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною. Зазначає, що в грудні 2022 року, у зв`язку із набранням рішенням Мостиського районного суду від 07.11.2022 у справі №448/1054/21 законної сили, Банком було повернуто всі кошти, оплачені ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 23.02.2017. Зважаючи на те, що всі дії з приводу набуття Банком права власності на нерухоме майно скасовано судом, відповідач-2 вважає, що у Банку є всі підстави звертати стягнення на нього для задоволення своїх вимог за кредитним зобов`язанням. Наголошує, що ОСОБА_1 по теперішній час не погасив кредитну заборгованість, відповідно, Банк має право на відновлення запису про обтяження нерухомого майна іпотекою, однак не може цього зробити через бездіяльність ОСОБА_1 в частині щодо реєстрації за собою права власності на нерухоме майно на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2022р. у справі №448/1054/21 про витребування майна. Відповідач-2 не погоджується з твердженнями скаржника, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції перешкоджає виконати рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2022р. у справі №448/1054/21 про витребування майна. Вказує, що частиною 4 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується зокрема у разі державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Зважаючи на те, що рішення Мостиського районного суду від 07.11.2022р. у справі №448/1054/21 про витребування нерухомого майна з чужого володіння на користь ОСОБА_3 є судовим рішенням про набуття права власності на майно, накладений арешт оскаржуваною ухвалою не є перешкодою для його реалізації. В той же час, ОСОБА_4 не надав жодних доказів того, що він звертався до державного реєстратора про виконання рішення про витребування майна і йому було відмовлено в реєстрації права власності на нерухоме майно. Просить ухвалу господарського суду Львівської області від 26.12.2022 у справі №914/3287/22 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі.

Представник позивача просив залишити без змін ухвалу господарського суду Львівської області від 26.12.2022 у справі № 914/3287/22, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Відповідач-2 не делегував свого представника у судове засідання, в заяві (вх. № 01-04/1928/23) просить розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Тобто, забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, серед іншого, з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення заяви чи подання позову до суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Також заходи забезпечення позову не є додатковим засобом відповідальності або стимулювання відповідача до виконання певних дій, а діють виключно як засіб забезпечення ефективного вирішення існуючого спору та реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

З матеріалів оскарження ухвали господарського суду Львівської області від 26.12.2022 року у справі № 914/3287/22 вбачається, що на підтвердження доводів, наведених в обґрунтування поданої заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач долучив копію копію договору іпотеки від 28.05.2014, укладеного між ПАТ АКБ «Львів» (Іпотекодержатель) та ФОП Макарухою Р.М. (Іпотекодавець), згідно з умовами якого Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання Позичальника перед Іпотекодержателем, викладених в Основному зобов`язанні, передає в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить Іпотекодавцю на праві власності, та земельну ділянку, на якій стоїть ця нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :09:003:0867; копію рішення Мостиського районного суду Львівської області від 21.07.2021 у справі № 448/51/18, яким скасовано державну реєстрацію права власності ПАТ АКБ «Львів» на спірні земельну ділянку та нерухоме майно, що розташоване на ній, які були предметом іпотеки, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 04.04.2022; копію рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2022 у справі №448/1054/21, яким витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вищевказану земельну ділянку та нежитлову будівлі (предмет іпотеки). Вказане рішення набрало законної сили 20.12.2022 (т. 1, а.с. 108-112, 115-134, 135-143, 144-155).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 12.12.2022 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :09:003:0867 площею 0,008 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1149, від 23.02.2017. Інші відомості щодо земельної ділянки відсутні (т. 1, а.с. 156).

Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що станом на 12.12.2022 право власності на нежитлову будівлю загальною площею 198,2 кв.м, що знаходиться за за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1149, від 23.02.2017. Інші відомості щодо земельної ділянки відсутні (т. 1, а.с. 157).

АТ АКБ «Львів» у заяві про забезпечення позову просило суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальною площею 198,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0867, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, площею 0,008 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник вказує, що станом на час подання вказаної заяви у реєстрі відсутня заборона на відчуження власником ОСОБА_1 предмета іпотеки, адже у Реєстрі Іпотек відсутній запис про іпотеку.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

За доводами апеляційної скарги, забезпечення позову у справі № 914/3287/22 шляхом накладення арешту на нерухоме майно - нежитлову будівлю та земельну ділянку унеможливлює виконання рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2022 року у справі № 448/1054/21 про витребування нерухомого майна з чужого володіння на користь ОСОБА_3 , яке набрало законної сили 20.12.2022.

Проте, колегія суддів важає такі доводи скаржника помилковими.

В даному випадку, оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції наклав арешт на нерухоме майно до набрання рішенням суду законної сили.

Судовий арешт віднесений до різновидів обтяження прав на нерухоме майно відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, судовий арешт, перш за все, обмежує права власника та (або) користувача об`єкта нерухомого майна на вчинення юридично значимих дій щодо нього та виникає на підставі судового рішення, яким передбачено накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що набрало законної сили. Державна реєстрація судового арешту, як обтяження, проводиться в такому самому порядку, що і державна реєстрація прав.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наявність зареєстрованих обтяжень, зокрема, судового арешту, є підставою для відмови у державній реєстрації прав. У такому випадку розгляд заяви про державну реєстрацію прав завершується шляхом прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав.

Разом з тим, у відповідності до пункту 1 частини 4 статті 24 названого Закону відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

В матеріалах оскарження ухвали господарського суду Львівської області від 26.12.2022 року по справі № 914/3287/22 відсутні докази того, що ОСОБА_1 звертався до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області від 07.11.2022 року у справі № 448/1054/21 і йому було відмовлено в такій реєстрації.

Надаючи оцінку вищеописаним обставинам щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, встановивши наявність зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позовної вимоги (звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно: нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, загальною площею 198,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :09:003:0867, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, площею 0,008 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), враховуючи, що такі заходи спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо задоволення заяви АТ АКБ «Львів» про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене нерухоме майно.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують висновків, покладених в основу оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

Ухвала господарського суду Львівської області від 26.12.2022 року у справі №914/3287/22 прийнята у відповідності до норм процесуального права, яку необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 136-140, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 18.01.2023 року (вх. №01-05/201/23 від 19.01.2023 року) залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Львівської області від 26.12.2022 року у справі № 914/3287/22 - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали оскарження ухвали від 26.12.2022 року у справі №914/3287/22 повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех