РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2023Справа № 910/14215/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг», м. Київ

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмир ГМБХ», м. Київ

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Позитив-В», Львівська обл., Жовківський р-н, с. Малехів

3. Фізичної особи-підприємця Еберле В`ячеслава, Київська обл., м. Бровари

про стягнення 1 125 233,41 грн,

Представники сторін:

від позивача: Прудка О.В.;

від відповідача-1: не з`явилися;

від відповідача-2: не з`явилися;

від відповідача-3: не з`явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (далі - ТзОВ «Бест Лізинг»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмир ГМБХ» (далі - ТзОВ «Трансмир ГМБХ»/відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Позитив-В» (далі - ТзОВ «Позитив-В»/відповідач-2) та Фізичної особи-підприємця Еберле В`ячеслава (далі - ФОП Еберле В`ячеслав/відповідач-3) про солідарне стягнення 1 125 233,41 грн, у тому числі: 762 558,18 грн - заборгованості за лізинговими платежами, 73 422,05 грн - 24% річних, 61 329,46 грн - інфляційних втрат, 143 624,12 грн - пені та 84 299,60 грн - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором фінансового лізингу №210907-1/ФЛ-Ю-С від 07.09.2021.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 21.12.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 06.02.2023.

06.02.2023 суд відклав підготовче засідання на 13.03.2023 у зв`язку із неявкою представників відповідачів -1, -2 та -3.

13.03.2023 представники відповідачів -1, -2 та -3 у підготовче засідання вдруге не з`явилися.

Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.04.2023.

19.04.2023 до канцелярії суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням повноважного представника ТзОВ «Трансмир ГМБХ» на лікарняному та неможливістю направлення іншого представника.

24.04.2023 у судове засідання з`явився представник позивача, представники відповідачів -1, -2 та -3 у судове засідання не з`явилися, при цьому, відповідачі -2 та -3 про причини неявки суд не повідомили, відзивів на позовну заяву не надали.

У судовому засіданні 24.04.2023 суд відмовив ТзОВ «Трансмир ГМБХ» у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання внаслідок ненадання суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, а також обмеженим строком розгляду справи по суті.

У судовому засіданні представник ТзОВ «Бест Лізинг» позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (далі - лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансмир ГМБХ» (далі - лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №210907-1/ФЛ-Ю-С.

Відповідно до п. 1.1. загальних умов договору, лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування об`єкт лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку «Специфікація», а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на об`єкт лізингу згідно умов цього договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

Так, у відповідності до п. 4 договору об`єктом лізингу є навантажувач фронтальний LiuGong, загальною вартістю 2 107 490,00 грн.

Згідно п. 1.2. загальних умов договору, строк користування лізингоодержувачем об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених в додатку «Графік сплати лізингових платежів» до договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року.

Пунктом 5 договору встановлено, що строк лізингу становить 36 місяців.

В п. 2.1.6. загальних умов договору зазначено, що акт - це акт приймання-передачі об`єкта лізингу в лізинг.

В п. 2.1.7. договору сторони погодили, що число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається сторонами згідно п. 2.1.7.1 загальних умов договору.

У відповідності до п. 2.1.7.1. загальних умов договору у випадку, якщо авансовий лізинговий платіж, визначений у графіку сплати лізингових платежів (додаток до договору) становить менше ніж 20% від загальної вартості об`єкта лізингу, визначеної в п. 4.2. договору, то число сплати лізингового платежу 1-го періоду лізингу є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання чотирьох календарних днів до дати підписання акту. (Наприклад: дата підписання сторонами акту - 04 лютого 2021 року, черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 08 лютого 2021 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 08 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця. У випадку, якщо авансовий лізинговий платіж, визначений у графіку сплати лізингових платежів (додаток до договору) дорівнює або становить більше, ніж 20% від загальної вартості об`єкта лізингу, визначеної в п. 4.2. договору, то числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту. (Наприклад: дата підписання сторонами акту - 04 лютого 2021 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 24 лютого 2021 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 24 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Відповідно до п. 2.1.8. загальних умов договору, період лізингу - це період строку лізингу, який дорівнює 1 (одному) місяцю. Перший період лізингу починається з дати підписання акту.

Згідно п. 2.1.11 загальних умов договору, КНБУО - курс гривні до валюти договору в розрахунку на одиницю валюти договору, встановлений НБУ, мінус один відсоток (менший на 1%). Лізингодавець може прийняти рішення про використання в якості КНБУО курс гривні до валюти договору за яку фінансуюча установа здійснила продаж кредитних коштів, отриманих під заставу об`єкта лізингу, на міжбанківському валютному ринку, підтвердженого довідкою (/ами) фінансуючої установи або лізингодавця, або курсу гривні до валюти договору (кількість гривні, що сплачувалась за одиницю валюти договору), за яким банку лізингодавця здійснив продаж (конвертування у гривню) валюти договору на міжбанківському валютному ринку для клієнтів-юридичних осіб, підтвердженого довідкою (/ами) банку продавця або лізингодавця.

Пунктом 2.1.12 загальних умов договору визначено, що КНБУ1 - курс гривні до валюти договору в розрахунку на одиницю валюти договору, встановлений НБУ на дату фактичного здійснення будь-якого платежу за договором, збільшений на 0,5%. Лізингодавець може прийняти рішення про використання в якості КНБУ1 курсу гривні до валюти договору (кількість гривні, що сплачувалась за одиницю валюти договору), за яким банк лізингодавця здійснював купівлю (конвертування гривні у валюту договору) валюти договору на міжбанківському валютному ринку для клієнтів-юридичних осіб, станом на робочий день, що передує даті сплати лізингового платежу відповідно до умов цього договору.

В п. 2.2.1. загальних умов договору передбачено, що на дату сплати (число сплати), визначену п. 2.2. загальних умов договору, кожен лізинговий платіж (крім авансового лізингового платежу; включаючи викупний лізинговий платіж), який підлягає сплаті згідно графіку та загальних умов, а у випадку збільшення лізингодавцем розміру лізингових платежів на підставі п. 2.9. загальних умов - згідно зі скоригованою лізингодавцем в односторонньому порядку новою редакцією графіку та загальних умов, коригується (збільшується) на суму коригування винагороди, яка визначається за наведеною у цьому пункті формулою. Таким чином, кожен лізинговий платіж (крім авансового платежу та включаючи викупний лізинговий платіж) підлягає сплаті згідно графіку та загальних умов, а у випадку збільшення лізингодавцем розміру лізингових платежів новою редакцією графіку та загальних умов остаточно визначається на день його сплати.

У разі, якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України сторони погодили, що лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати 24% річних від простроченої суми, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий в лізинг об`єкт лізингу, у зв`язку з чим розмір винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг об`єкт лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів (п. 2.7. загальних умов договору).

Згідно п. 2.4. загальних умов договору, якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, то лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому або ін.) дню.

Пунктом 5.2.1. загальних умов договору передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування об`єкта лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленою додатком «Довідка» до договору. В разі настання з об`єктом лізингу подій, які мають ознаки страхового випадку, лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій додатком «Довідка» до договору.

У відповідності до п. 7.1.1. загальних умов договору, за порушення обов`язку з своєчасної сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України - лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, та відшкодовує всі збитки, завдані цим лізингодавцеві, понад вказану пеню.

Відповідно до п. 7.1.3. загальних умов договору, у тому числі за порушення п. 5.2. загальних умов договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю 1% остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок зазначеного порушення. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмета лізингу) протягом строку дії договору.

Також, сторонами погоджено Графік сплати лізингових платежів із визначенням розміру лізингових платежів, що є додатком до договору.

Крім того, для забезпечення виконання ТзОВ «Трансмир ГМБХ» своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу №210907-1/ФЛ-Ю-С від 07.09.2021, між позивачем та відповідачами -1, -2 та -3 були укладені договори поруки.

Зокрема, 07.09.2021 між ТзОВ «Бест Лізинг» (далі - кредитор), ТзОВ «Позитив-В» (далі - поручитель) та ТзОВ «Трансмир ГМБХ» (далі - боржник) укладено договір поруки №210907-6/П, відповідно до якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником усіх грошових зобов`язань за контрактом в повному обсязі, а саме: сплату кредитору лізингових платежів у встановлені контрактом строки. Розмір лізингових платежів відповідно до умов контракту може бути змінений (збільшений); сплату кредитору санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на боржника у відповідності до положень контракту та/або чинного законодавства України.

Також, 07.09.2021 між ТзОВ «Бест Лізинг» (далі - кредитор), ФОП Еберле В`ячеславом (далі - поручитель) та ТзОВ «Трансмир ГМБХ» (далі - боржник) укладено договір поруки №210907-5/П, відповідно до якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником усіх грошових зобов`язань за контрактом в повному обсязі, а саме: сплату кредитору лізингових платежів у встановлені контрактом строки. Розмір лізингових платежів відповідно до умов контракту може бути змінений (збільшений); сплату кредитору санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на боржника у відповідності до положень контракту та/або чинного законодавства України.

Згідно п. 1 договорів поруки, контрактом значиться договір фінансового лізингу №210907-1/ФЛ-Ю-С від 07.09.2021.

15.09.2021 на виконання умов договору фінансового лізингу №210907-1/ФЛ-Ю-С. позивач придбав предмет лізингу - навантажувач фронтальний, моделі LiuGong CLG855H, що підтверджується платіжними дорученнями № 76 від 15.09.2021 на суму 207 490,00 грн та № 2422 від 15.09.2021 на суму 1 900 000,00 грн.

17.09.2021 позивач передав, а відповідач-1 прийняв за актом приймання-передачі об`єкта лізингу в користування за договором фінансового лізингу №210907-1/ФЛ-Ю-С від 07.09.2021, новий навантажувач фронтальний, моделі LiuGong CLG855H, 2021 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 , а лізингоодержувач прийняв вищевказаний об`єкт лізингу в користування (фінансовий лізинг).

У відповідності до п. 4 акту приймання-передачі об`єкта лізингу, вартість об`єкту лізингу на момент передачі становить 2 107 490,00 грн.

Так, згідно з умовами п. 2.1.7.1. загальних умов договору, відповідач зобов`язаний сплачувати лізингові платежі 07 числа кожного місяця в розмірі, визначеному у Графіку сплати лізингових платежів.

Водночас, відповідач-1 належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті лізингових платежів за 6 - 14 періоди лізингу e розмірі 762 558,18 грн.

За таких обставин, у зв`язку із неналежним виконанням ТзОВ «Трансмир ГМБХ» своїх зобов`язань по сплаті лізингових платежів за 6-14 періоди, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості у розмірі 762 558,18 грн.

Крім того, позивач нараховує пеню в сумі 143 624,12 грн, 24% річних у розмірі 73 422,05 грн, інфляційні втрати в сумі 61 329,46 грн за період з 08.03.2022 по 07.12.2022 по кожному лізинговому періоду, а також штраф, передбачений п. 7.1.3. загальних умов договору, у розмірі 84 299,60 грн.

При цьому, ТзОВ «Бест Лізинг» одночасно зазначає, що оскільки відповідачі -2 та -3 є поручителями за виконання зобов`язань відповідача-1 за договором фінансового лізингу №210907-1/ФЛ-Ю-С від 07.09.2021, тому вони солідарно несуть відповідальність за неналежне виконання ТзОВ «Трансмир ГМБХ» своїх зобов`язань.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 509 ЦК України)

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом вище встановлено, що між позивачем та відповідачем-1 укладено договір фінансового лізингу №210907-1/ФЛ-Ю-С від 07.09.2021, відповідно до якого на підставі акту прийому-передачі позивачем було передано в платне користування, а відповідачем-1 прийнято предмет лізингу.

При цьому, сторони в п. 2.1.12. загальних умов договору погодили, що КНБУ1 - курс гривні до валюти договору в розрахунку на одиницю валюти договору, встановлений НБУ на дату фактичного здійснення будь-якого платежу за договором, збільшений на 0,5%. Лізингодавець може прийняти рішення про використання в якості КНБУ1 курсу гривні до валюти договору (кількість гривні, що сплачувалась за одиницю валюти договору), за яким банк лізингодавця здійснював купівлю (конвертування гривні у валюту договору) валюти договору на міжбанківському валютному ринку для клієнтів-юридичних осіб, станом на робочий день, що передує даті сплати лізингового платежу відповідно до умов цього договору.

В п. 2.2.1. загальних умов договору передбачено, що на дату сплати (число сплати), визначену п. 2.2. загальних умов договору, кожен лізинговий платіж (крім авансового лізингового платежу; включаючи викупний лізинговий платіж), який підлягає сплаті згідно графіку та загальних умов, а у випадку збільшення лізингодавцем розміру лізингових платежів на підставі п. 2.9. загальних умов - згідно зі скоригованою лізингодавцем в односторонньому порядку новою редакцією графіку та загальних умов, коригується (збільшується) на суму коригування винагороди, яка визначається за наведеною у цьому пункті формулою. Таким чином, кожен лізинговий платіж (крім авансового платежу та включаючи викупний лізинговий платіж) підлягає сплаті згідно графіку та загальних умов, а у випадку збільшення лізингодавцем розміру лізингових платежів новою редакцією графіку та загальних умов остаточно визначається на день його сплати.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, у відповідності до п. 2.1.7.1. загальних умов договору, наступні чергові лізингові платежі - кожного 08 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця. У випадку, якщо авансовий лізинговий платіж, визначений у графіку сплати лізингових платежів (додаток до договору) дорівнює або становить більше, ніж 20% від загальної вартості об`єкта лізингу, визначеної в п. 4.2. договору, то числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту. (Наприклад: дата підписання сторонами акту - 04 лютого 2021 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 24 лютого 2021 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 24 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Отже, згідно з умовами п. 2.1.7.1. загальних умов договору, відповідач зобов`язаний сплачувати лізингові платежі 07 числа кожного місяця в розмірі, визначеному у Графіку сплати лізингових платежів.

Разом із тим, судом встановлено, що відповідач-1 належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість перед ТзОВ «Бест Лізинг» по сплаті лізингових платежів за 6 - 14 періоди у розмірі 762 558,18 грн.

Крім того, за неналежне виконання відповідачем-1 зобов`язань за договором, позивачем нараховано штрафні санкції, зокрема, пеню в сумі 143 624,12 грн, 24% річних, передбачених п. 2.7. загальних умов договору у розмірі 73 422,05 грн, інфляційні втрати в сумі 61 329,46 грн за період з 08.03.2022 по 07.12.2022 по кожному лізинговому періоду, а також штраф, передбачений п. 7.1.3. загальних умов договору за ненадання інформації щодо стану та адреси базування предмета лізингу, у розмірі 84 299,60 грн.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Так, у відповідності до п. 7.1.1. загальних умов договору, за порушення обов`язку з своєчасної сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України - лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, та відшкодовує всі збитки, завдані цим лізингодавцеві, понад вказану пеню.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином шести місяців.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, та встановив, що позивачем не враховано положення ст. 232 ГК України, внаслідок чого невірно визначено період нарахування пені.

Так, за розрахунком суду обґрунтованою до стягнення є сума пені у розмірі 136 239,30 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, у п. 2.7. загальних умов договору сторони погодили, що у разі, якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати 24% річних від простроченої суми, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий в лізинг об`єкт лізингу, у зв`язку з чим розмір винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг об`єкт лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки 24% річних та інфляційних втрат, і встановив, що заявлені до стягнення суми у визначені позивачем періоди обчислено арифметично правильно, що має наслідком задоволення цих вимог у повному обсязі.

Крім того, пунктом 5.2.1. загальних умов договору передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування об`єкта лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленою додатком «Довідка» до договору. В результаті настання з об`єктом лізингу подій, які мають ознаки страхового випадку, лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій додатком «Довідка» до договору.

Як стверджує позивач, відповідач в порушення умов п. 5.2.1. загальних умов договору не інформував позивача про стан та адресу базування предмета лізингу.

Відповідно до п. 7.1.3. загальних умов договору лізингоодержувач, у тому числі за порушення п. 5.2. загальних умов договору, сплачує лізингодавцю 1% остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок зазначеного порушення. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмета лізингу) протягом строку дії договору.

Отже, приймаючи до уваги, що загальна вартість предмета лізингу згідно п. 4 акту прийому-передачі від 17.09.2021 складає 2 107 490,00 грн, відповідно обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі 1% від вартості майна за 4 квартал 2021 року та за 1, 2, 3 квартали 2022 року, що становить 84 299,60 грн.

Судом також встановлено, що для забезпечення виконання ТзОВ «Трансмир ГМБХ» своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу №210907-1/ФЛ-Ю-С від 07.09.2021, між позивачем та відповідачами -1, -2 та -3 були укладені договори поруки, зокрема договір поруки № 210907-6/П від 07.09.2021, укладений між ТзОВ «Бест Лізинг», ТзОВ «Позитив-В» та ТзОВ «Трансмир ГМБХ», а також договір поруки № 210907-5/П від 07.09.2021, укладений між ТзОВ «Бест Лізинг», ФОП Еберле В`ячеславом та ТзОВ «Трансмир ГМБХ», відповідно до яких поручителі зобов`язалися солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником усіх грошових зобов`язань за контрактом в повному обсязі, а саме: сплату кредитору лізингових платежів у встановлені контрактом строки. Розмір лізингових платежів відповідно до умов контракту може бути змінений (збільшений); сплату кредитору санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на боржника у відповідності до положень контракту та/або чинного законодавства України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, ураховуючи встановлене вище, оскільки ТзОВ «Позитив-В» та ФОП Еберле В`ячеслав є поручителями перед ТзОВ «Бест Лізинг» за виконання зобов`язань ТзОВ «Трансмир ГМБХ» за договором фінансового лізингу №210907-1/ФЛ-Ю-С від 07.09.2021, суд дійшов висновку, що відповідачі -1, -2 та -3 зобов`язані солідарно відповідати перед позивачем за неналежне виконання умов вказаного договору, тому позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та з урахуванням наведених вище висновків суду підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Щодо вимоги ТзОВ «Бест Лізинг» про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем надано суду: договір про надання правничої допомоги №06/05-1 від 06.05.2022, укладений між ТзОВ «Бест Лізинг» та адвокатським об`єднанням «Лекс-Юей», додаток до цього договору щодо визначення вартості послуг, акт №07/12-1 від 07.12.2022, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг складає 3 000,00 грн, платіжне доручення № 10055 від 13.12.2022 на суму 3 000,00 грн про сплату за послуги з правничої допомоги згідно акту № 07/12-1 від 07.12.2021 та договору про надання правничої допомоги №06/05-1 від 06.05.2022.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідачем надано суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в межах розгляду цієї справи у розмірі 3 000,00 грн.

Разом із тим, приймаючи до уваги, що позивачем заявлено до стягнення 2 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а позовні вимоги задоволено частково, відповідно вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково, а саме, також пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмир ГМБХ» (04080, місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, будинок 2-А; ідентифікаційний код 40633734), Товариства з обмеженою відповідальністю «Позитив-В» (80383, Львівська область, Жовківський район, село Малехів, вулиця Київська, будинок 36; ідентифікаційний код 38897504), Фізичної особи-підприємця Еберле В`ячеслава ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (01054, вулиця Ярославів Вал, будинок 13/2, літера Б; ідентифікаційний код 33880354) 762 558 (сімсот шістдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят вісім) грн 18 коп. - заборгованість по лізинговим платежам, 136 239 (сто тридцять шість тисяч двісті тридцять дев`ять) грн 30 коп. - пені, 73 422 (сімдесят три тисячі чотириста двадцять дві) грн 05 коп. - 24% річних, 61 329 (шістдесят одну тисячу триста двадцять дев`ять) грн 46 коп. - інфляційних втрат, 84 299 (вісімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто дев`ять) грн 60 коп. - штрафу, 2 483 (дві тисячі чотириста вісімдесят три) грн 59 коп. - витрат на професійну правничу допомогу та 16 767 (шістнадцять тисяч сімсот шістдесят сім) грн 72 коп - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 25.04.2023.

Суддя В.В. Бондарчук