ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"02" лютого 2023 р. м. Київ Справа №911/2940/21
про визнання протиправним та скасування рішення
про стягнення 1111581,23 грн
Суддя Третьякова О.О.
Секретар судового засідання Капля Є.В.
від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): не з`явився
від відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом): не з`явився
Обставини справи:
Господарським судом Київської області розглянута справа №911/2940/21 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Карась» (позивач / відповідач за зустрічним позовом) до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (відповідач / позивач за зустрічним позовом) про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом №207 від 09.09.2021, та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до Селянського (фермерського) господарства «Карась» про стягнення 1111581,23 грн.
Рішенням Господарського суду Київської області від 22.12.2022 у справі №911/2940/21, надалі рішення у справі, в задоволенні первісних позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом №207 від 09.09.2021, відмовлено, зустрічний позов про стягнення 1111581,23 грн задоволено повністю. Стягнуто з Селянського (фермерського) господарства «Карась» на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» 1109574,88 грн вартості необлікованої електричної енергії, 2006,35 грн 3% річних та 16673,72 грн витрат зі сплати судового збору.

При ухваленні рішення у справі питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, судом вирішено не було.

27.12.2022 до Господарського суду Київської області від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшла заява про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу, надалі заява про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою останній просить стягнути на його користь з позивача (відповідача за зустрічним позовом) 45200,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 01.12.2020 №1913-КОЕ, понесених у зв`язку з розглядом судом справи №911/2940/21. До заяви відповідача (позивача за зустрічним позовом) про ухвалення додаткового рішення додані докази надіслання її копії з додатками позивачу (відповідачу за зустрічним позовом).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.01.2023 судове засідання з розгляду заяви відповідача (позивача за зустрічним позовом) про ухвалення додаткового рішення у справі призначено на 02.02.2023. Ухвала суду від 12.01.2023 у справі №911/2940/21 направлена сторонам на електронні адреси, наявні у матеріалах справи для здійснення зв`язку із сторонами.

У судове засідання 02.02.2023 сторони не з`явились, при цьому судом були вчинені усі дії для повідомлення сторін про розгляд справи.

Щодо повідомлення сторін про розгляд справи суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

За приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, як позивач (відповідач за зустрічним позовом), так і відповідач (позивач за зустрічним позовом) не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Обидві сторони були обізнані про справу №911/2940/21, але в судове засідання для розгляду заяви відповідача (позивача за зустрічним позовом) про ухвалення додаткового рішення не з`явились, що не перешкоджає її розгляду.

Розглянувши заяву відповідача (позивача за зустрічним позовом) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Також, згідно з ч.5 ст.123 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд також враховує висновок, що міститься в п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п.5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18), відповідно до якого при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.12.2022 у справі №911/2940/21 в задоволенні первісних позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом №207 від 09.09.2021, відмовлено, зустрічний позов про стягнення 1111581,23 грн задоволено повністю.

Представництво інтересів відповідача (позивача за зустрічним позовом) у справі №911/2940/21 здійснював адвокат на підставі договору про надання правової допомоги від 01.12.2020 №1913-КОЕ (копія міститься в матеріалах справи).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) надано також:

- копію додаткової угоди №43 від 30.12.2021 до договору про надання правової допомоги від 01.12.2020 №1913-КОЕ про внесення змін до договору про надання правової допомоги

- копію додаткової угоди від 30.12.2021 до договору про надання правової допомоги від 01.12.2020 №1913-КОЕ про продовження строку дії договору про надання правової допомоги до 31.12.2022;

- копію акта наданих послуг №157 від 27.12.2022 на загальну суму 45200 грн. із описом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), що включає в себе такі позиції та відповідні їм послуги:

позиція №1: опрацювання (аналіз) позовної заяви (4000,00 грн);

позиція №2: вивчення нормативно-правового регулювання (1800 грн);

позиція №3: збір доказів по судовій справі (4000,00 грн);

позиція №4: надання консультацій клієнту (1800,00 грн);

позиція №5: підготовка та направлення відзиву на позовну заяву (4000,00 грн);

позиція №6: підготовка та направлення зустрічної позовної заяви (4000,00 грн);

позиція №7: аналіз та опрацювання додаткових пояснень та клопотань (1800,00 грн);

позиція №8: аналіз та опрацювання клопотання про витребування доказів (1800 грн);

позиція №9: підготовка та направлення заперечення на клопотання про витребування доказів та на клопотання про долучення доказів (2000,00 грн)

позиція №10: підготовка та направлення заяви про надання витребуваних доказів (4000,00 грн)

позиції №11-№18: прибуття до Господарського суду Київської області та участь у судовому засіданні: 18.11.2021 (2000,00 грн), 09.12.2021 (2000,00 грн), 23.06.2022 (2000,00 грн), 21.07.2022 (2000,00 грн), 16.09.2022 (2000,00 грн), 30.09.2022 (2000,00 грн), 24.11.2022 (2000,00 грн), 22.12.2022 (2000,00 грн).

Всього таким чином відповідач (позивач за зустрічним позовом) просить стягнути 45200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (4000 + 1800 + 4000 + 1800 + 4000 + 4000 +1800 + 1800 + 2000 + 4000 + 8 х 2000= 45200).

Надаючи правову оцінку заяві відповідача (позивача за зустрічним позовом) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та наявним доказам, суд відмічає, що не всі заявлені відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) витрати на правову допомогу у цій справі відповідають критерію неминучості таких витрат, а саме:

- заявлені в описі виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) позиції №1 (опрацювання (аналіз) позовної заяви), №2 (вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин) та №3 (збір доказів по судовій справі) охоплюються (є складовими) позицій №5 (підготовка відзиву 4000,00 грн) та №6 (підготовка зустрічного позову 4000,00 грн), у зв`язку з чим витрати позицій №1, №2 та №3 опису не підлягають окремому врахуванню, а судом враховуються витрати позицій №5 (4000,00 грн) та №6 (4000,00 грн) опису на загальну суму 8000,00 грн;

- надання консультацій клієнту (позиція №4 опису) не відповідає критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки самі по собі консультації не є відносяться до представництва та захисту прав клієнта у суді, у зв`язку з чим ці витрати відповідача (позивача за зустрічним позовом) згідно з позицією №4 опису не підлягають врахуванню для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони;

- заявлені в описі позиції №7 (аналіз та опрацювання додаткових пояснень та клопотань), №8 (аналіз та опрацювання клопотання позивача про витребування доказів), №9 (підготовка та направлення заперечення на клопотання про витребування доказів та на клопотання про долучення доказів) та №10 (підготовка та направлення заяви про надання витребуваних доказів) на загальну суму 9600,00 грн не в повній мірі відповідають критеріям реальності та неминучості витрат сторони, оскільки вказані послуги адвоката пов`язані із послугами адвоката з підготовки правової позиції відповідача (позивача за зустрічним позовом) у справі в цілому, яка була викладена у відзиві на первісний позов (позиція №5 опису) та у зустрічному позові (позиція №6 опису), а сам по собі аналіз адвокатом клопотань не є самостійною послугою. У зв`язку з чим ці витрати відповідача (позивача за зустрічним позовом) згідно з позиціями №7, №8, №9 та №10 опису на загальну суму 9600,00 грн для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони враховуються судом частково, а саме в загальній сумі лише 2000,00 грн;

- заявлені в описі виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) позиції №11-№18 на загальну суму 16000 грн щодо участі адвоката в судових засіданнях (із розрахунку 8 засідань, по 2000,00 грн за засідання) також не в повній мірі відповідають критеріям реальності та неминучості витрат на професійну правничу допомогу, оскільки деякі із судових засідань у цій справі були відкладені та/або фактичний час, витрачений адвокатом на участь в деяких з цих судових засіданнях, був незначним, у зв`язку з чим витрати відповідача (позивача за зустрічним позовом) згідно з позиціями №11-№18 на загальну суму 16000,00 грн для цілей їх відшкодування за рахунок протилежної сторони враховуються судом частково, а саме в загальній сумі лише 10000,00 грн.

Таким чином, суд відмічає, що із заявлених відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 45200,00 грн критерію реальності та неминучості витрат відповідають витрати в розмірі 20000,00 грн (8000+2000+10000=20000).

На підставі наведеного, а також виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що заява Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення 45200,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/2940/21 з позивача (відповідача за зустрічним позовом) підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 20000,00 грн, що є обґрунтованим розміром таких витрат.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відповідача (позивача за зустрічним позовом) на професійну правничу допомогу шляхом стягнення з позивача (відповідача за зустрічним позовом) на користь відповідача (позивача за зустрічним позовом) документально підтверджених та обґрунтованих витрат в розмірі 20000,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 7, 11, 13-16, 73-80, 123, 124, 126, 129, 221, 233, 236-238, 240-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Селянського (фермерського) господарства «Карась» 45200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/2940/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Карась» (08340, Київська обл., Бориспільський район, с. Гнідин, ) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (08132, Київська обл., Бучанський район, м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б, ) 20000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 27.04.2023.

Суддя О.О. Третьякова