РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2023Справа № 910/2828/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Приватного підприємства "Агромашторг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФ ЕС Маккензі-Україна" про стягнення 111 919,38 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2023 року Приватне підприємство "Агромашторг" (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання укладеного 9 лютого 2016 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕФ ЕС Маккензі-Україна" (далі - Товариство) договору на перевезення вантажів № 2 092 826 позивач надав відповідачу передбачені цією угодою послуги у лютому 2022 року на суму 83 950,62 грн. Оскільки Товариство взяте на себе за цим договором зобов`язання з оплати наданих йому послуг не виконало, позивач, посилаючись на статті 16, 509, 525-527, 530, 625, 901, 903, 909, 920 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 193, 198, 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу, а також 1 324,82 грн трьох процентів річних, 5 943,69 грн інфляційних втрат та 20 700,25 грн пені, нарахованих у зв`язку з несвоєчасним проведенням розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 лютого 2023 року було відкрито провадження у справі № 910/2828/23 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд цієї справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 24 лютого 2023 року про відкриття провадження у справі № 910/2828/23 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 04060, місто Київ, вулиця Щусєва, будинок 36.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку, оскільки відповідач відсутній за вказаною адресою.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 24 лютого 2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua).

Проте Товариство у визначений судом строк відзив на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у її матеріалах достатньої кількості документів для розгляду вказаного спору по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

9 лютого 2016 року між Товариством та Підприємством укладено договір на перевезення вантажів № 2 092 826, за умовами якого останнє зобов`язалося на умовах даного договору та замовлень (заявок) доставити (організувати доставку) вантажу до пункту призначення в обумовлений сторонами строк та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоодержувачу), а Товариство - оплатити вартість перевезення вантажу та інші платежі, передбачені договором (пункти 1.2. зазначеної угоди).

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до пункту 2.2. договору на кожне перевезення оформляється транспортне замовлення (заявка), що складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою Товариства і передається Підприємству, у тому числі за допомогою факсимільного зв`язку або по електронній пошті. Замовлення (заявки), передані по факсу чи електронній пошті, мають силу оригіналу без обов`язкового передання їх оригіналів у майбутньому.

Підпунктом 3.1.6. пункту 3.1. договору передбачено, що відповідач оплачує послуги позивача у відповідності з сумою, на умовах і у строки, погоджені в замовленні (заявці) на кожне конкретне перевезення та даному договорі.

Даний договір набирає сили з моменту підписання і діє весь період співробітництва сторін. Кожна зі сторін може розірвати цей договір, проінформувавши в письмовому вигляді іншу сторону за 30 днів до фактичної дати розірвання. При цьому, договір вважається розірваним після завершення всіх зобов`язань перевізника, прийнятих до повідомлення про розірвання договору, і розрахунків за здійснення перевезень (пункт 8.1. вказаного правочину).

Судом встановлено, що 22 червня 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1, згідно з якою розділ 5 було доповнено новим пунктом. Відповідно до внесених змін акт виконаних робіт, узгоджений з експедитором, отриманий поштою але не повернутий перевізнику протягом 14 днів, вважається підписаним, а роботи за цим актом - прийнятими в повному обсязі.

Судом встановлено, що на виконання умов договору сторонами підписано та скріплено печатками заявку на організацію перевезення автомобільним транспортом від 16 лютого 2022 року № КИМА02220082.

За змістом вказаної заявки вбачається, що сторонами погоджено суму фрахту в розмірі 2 600,00 євро по курсу Національного банку України на дату вивантаження. Розрахунки здійснюються через 20 днів після надання оригіналів документів.

Судом встановлено, що позивачем було надано обумовлені договором та погоджені сторонами послуги, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22 лютого 2022 року № 32 на загальну суму 83 950,62 грн (разом із ПДВ), який підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками.

У той же день позивач виставив рахунок-фактуру № 32 на зазначену суму.

27 січня 2023 року Підприємство звернулося до Товариства з претензією від 25 січня 2023 року, у якій просило відповідача погасити вказану заборгованість за договором у розмірі 83 950,62 грн.

Однак вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (частина 1 статті 909 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 906 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Частиною 1 статті 929 ЦК України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником (частина 2 статті 929 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 931 ЦК України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 5.4. договору Товариство не сплачує рахунки Підприємства у випадку ненадання останнім усіх або надання неналежно оформлених документів, зазначених у пункті 5.2. договору.

Згідно з пунктом 5.2. договору розрахунки між сторонами за даним договором здійснюються у безготівковій формі шляхом оплати Товариством за рахунок коштів свого клієнта виставлених Підприємством рахунків протягом 20-ти календарних днів з моменту отримання оригіналів, оформлених належним чином таких документів: рахунку на виконані послуги; CMR з підписом і печаткою вантажоодержувача та датою розвантаження (зазначенням браку/недостачі, якщо вони мали місце); акта виконаних робіт, податкової накладної (якщо перевізник платник ПДВ), контрольного листа прибуття/відбуття.

Судом встановлено, що згідно описів вкладення в цінні листи від 4 квітня 2022 року б/н та від 23 червня 2022 року № 790 Підприємство направило Товариству: оригінал рахунку від 22 лютого 2022 року № 32, два примірники оригінала акта від 22 лютого 2022 року № 32, CMR № , а також оригінал заявки від 16 лютого 2022 року № КИМА02220082.

Однак у договорі чітко визначений обов`язок позивача надіслати: рахунок на виконані послуги; CMR з підписом і печаткою вантажоодержувача та датою розвантаження (із зазначенням браку/недостачі, якщо вони мали місце); акт виконаних робіт, податкову накладну (якщо перевізник платник ПДВ), контрольний лист прибуття/відбуття.

Оскільки судом встановлено, що Підприємство у порушення пункту 5.2. договору не направило Товариству всі обумовлені цією угодою документи, зокрема, контрольний лист прибуття/відбуття, обов`язок Товариства щодо сплати послуг за договором не настав.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 83 950,38 грн не підлягає задоволенню.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення основної заборгованості, тому похідні вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 324,82 грн трьох процентів річних, 5 943,69 грн інфляційних втрат та 20 700,25 грн пені також не підлягають задоволенню.

Інші доводи, на які посилалося Підприємство під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин у задоволенні позову Підприємства слід відмовити.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 26 квітня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко