РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.04.2023Справа № 910/11817/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 85; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" (03040, місто Київ, вулиця Деміївська, 29; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство " ДТЕК Київські електромережі" (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31, )

про стягнення 4 464 002,42 грн,

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Засядьвовк А.І.

Від відповідача: не з`явився

Від третьої особи на стороні позивача: не з`явився

Від третьої особи на стороні відповідача: Жовтун О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" у розмірі 4 464 002,42 грн, з яких 4 395 174,83 грн основного боргу, 37 425,80 грн інфляційних втрат, 13 457,91 грн відсотків річних та 1 943,88 грн пені.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 11.11.2022 залишив позов без руху, надав строк для усунення недоліків позову у встановлений спосіб.

14.11.2022 від позивача через систему "Електронний суд" надійшли матеріали на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи № 910/11817/22 здійснювати у порядку загального позовного провадження, залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі"; призначити підготовче засідання на 14.12.2022.

06.12.2022 через систему "Електронний суд" від третьої особи надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду.

Також 14.12.2022 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості підготувати відзив на позовну заяву.

У засіданні суду 14.12.2022 представником позивача заперечень щодо клопотання про відкладення розгляду справи не наведено.

Розглянувши дане клопотання представника відповідача, суд його задовольнив та оголосив перерву у судовому засіданні на 23.01.2023.

20.12.2022 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" та клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" додаткових доказів у справі.

Також 18.01.2023 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли уточнення до позовної заяви, які залучено до матеріалів справи.

У засіданні суду 23.01.2023 представник відповідача підтримав клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги".

Обґрунтовуючи заяву про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги", відповідач зазначив, що рішення у даній справі вплине на права останнього у зв`язку з тим, що 01.12.2018 між відповідачем та ТОВ "Київські енергетичні послуги" укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 41981015ПУ та 12.12.2018 між відповідачем та ТОВ "Київські енергетичні послуги" укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 41981015ПВ. В свою чергу, позивач просить стягнути заборгованість з відповідача у справі за період 01.12.2021-09.02.2022, тобто у той період, коли діяли вищезазначені договори з постачальником.

Представник позивача заперечив проти задоволення даного клопотання.

З огляду на предмет та підстави позовних вимог, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд визнав за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача та залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги".

Також представник відповідача підтримав клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" додаткові докази у справі.

Представник позивача заперечив проти задоволення даного клопотання.

Розглянувши дане клопотання, суд на місці ухвалив відмовити у його задоволенні, у зв`язку з тим, що матеріалів даного клопотання відповідачем не додано доказів звернення до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" із запитом для отримання даних доказів самостійно.

Третя особа участь свого представника у засідання суду 23.01.2023 не забезпечила, про дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва відкладено підготовче засідання на 15.02.2023, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги".

09.02.2023 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заява про долучення документів до матеріалів справи та заява про долучення доказів направлення копії позовної заяви на адресу третьої особи, які залучено до матеріалів справи.

Також через систему "Електронний суд" 14.02.2023 від позивача надійшли від позивача письмові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Крім того, 14.02.2023 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів у Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги".

У засідання суду 15.02.2023 з`явилася громадянка Фокіна Олена Сергіївна У якості доказів на здійснення представництва інтересів позивача, представила лише оригінал довіреності та витяг з положення "Про само представництво ТОВ "Комфортна оселя". Проте, суд зазначає, що дані документи не є належними та допустимими доказами здійснення представництва інтересів відповідача, оскільки остання не є адвокатом, а документів в порядку самопредставництва суду не надано.

Отже, громадянка Фокіна Олена Сергіївна наразі може бути присутня у даному судовому засіданні без права на надання будь-яких пояснень.

Представник позивача у засіданні суду 15.02.2023 заперечень щодо задоволення клопотання відповідача про витребування доказів у третьої особи не навів та подав суду клопотання про долучення доказів направлення копії позовної заяви на адресу третьої особи, які залучено до матеріалів справи.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" заперечив проти задоволення даного клопотання, пояснив, що останнє є передчасним, оскільки запит на адресу третьої особи відповідачем направлено лише 13.02.2023, у зв`язку з чим відповідачу наразі не надано відповідь. Також, представник третьої особи надав суду письмові пояснення, які залучено до матеріалів справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача участь свого представника у засідання суду 15.02.2023 не забезпечила, про дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 відкладено підготовче засідання на 08.03.2023.

07.03.2023 на електронну адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" надійшло клопотання про долучення доказів.

08.03.2023 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли письмові пояснення та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 08.03.2023 представниками сторін та третьої особи надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача участь своїх представників у засідання суду 08.03.2023 не забезпечили, про дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.04.2023.

10.03.2023 через систему «Електронний суд» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 відкладено підготовче засідання на 19.04.2023.

У засіданні суду 19.04.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

19.04.2023 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оглянувши оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" з 01.01.2019 здійснює діяльність на підставі ліцензії постачання електричної енергії споживачу, виданої згідно постанови НКРЕКП № 429 від 14.06.2018.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ, Правила), затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії - це продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії, а універсальна послуга - постачання ектричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього юну, на всій території України.

У місті Києві єдиним постачальником універсальної послуги є Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" .

Відповідно до п. 1.2.15 ПРРЕЕ на роздрібному ринку не допускається споживання використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається (3.1.9. ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 3.1.6. ПРРЕЕ постачання електричної енергії споживачу здійснюється, зокрема умови якщо споживач є стороною діючих договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним говором приєднання.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" (далі - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (далі - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача) діє договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної опозиції «Колективна Побутова» (технічно присвоєно реквізити №41981015ПУ від 01.12.2018), а також діяв договір про постачання електричної енергії споживачу №41981015ПВ від 12.12.2018.

Згідно з п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії (далі - Кодекс), про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електроенергії.

Згідно з пп. 2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електроенергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до умов укладеного договору та комерційної пропозиції постачальник взяв на себе зобов`язання постачати електричну енергію споживачу, а споживач зобов`язувався здійснювати оплату в розмірі та на умовах визначених комерційною пропозицією.

Підпунктом 1 пункту 13.4. договору визначено право постачальника електричної енергії достроково розірвати договір, якщо споживач прострочив оплату за постачання електричної енергії 2-ю з договором або комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" проводило розрахунки за електричну енергію не в повному обсязі та не своєчасно, чим порушило договірні умови в частині здійснення оплати за електроенергію.

Листом від 03.11.2021 № 25/4/7/10/35473 Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" про припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу у зв`язку з порушенням споживачем умов договору та комерційної пропозиції, зокрема, в частині вчасного здійснення оплати за електричну енергію.

Також листом про дострокове розірвання договорів №25/4/7/10/35925 від 08.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" повідомило Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про дострокове розірвання дії договорів про постачання електричної енергії та припинення постачання електричної енергії споживачам з 01.12.2021, згідно з додатком. В додатку міститься перелік споживачів на 49 арк., серед яких зазначене Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя".

Таким чином, судом встановлено, що дію договору та постачання електричної енергії ТОВ "Київські енергетичні послуги" споживачу припинено з 01.12.2021 (останнім днем дії договору було 30.11.2021).

Отже, станом дату розгляду справи між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" продовжує діяти договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №41981015ПУ від 01.12.2018, а договір про постачання електричної енергії споживачу № 41981015ПВ від 12.12.2018 припинив дію з 01.12.2021.

За даними ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», на якого покладені функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 10 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», Споживача віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії», що підтверджено листом ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» від 30.11.2021 року за № 3/01/21/39131/1, який надійшов електронною поштою підписаний електронним цифровим підписом (копія додається).

Положеннями статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному Правилами, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором (НКРЕКП), та є публічним договором приєднання. Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник не спроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення у передбачених чинним законодавством чи Договором випадках та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України з початку фактичного постачання електричної енергії споживачу (пунктом 3.4.4 Правил).

Зокрема, 27.12.2018 року на виконання ч. 11 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», ДПЗД «Укрінтеренерго», як постачальником «останньої надії», на своєму офіційному вебсайті у мережі Інтернет за адресою www.uie.kiev.ua розміщено публічну оферту: Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; «Комерційна пропозиція № 5 від 08.10.2021 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії»; Додаток №1 до Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 до Договору на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; Додаток до комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 р. «Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» на грудень 2021 року; Порядок формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».

Відповідно до положень статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», яка кореспондується з умовами, що зазначені «Комерційній пропозиції № 5 від 08.10.2021 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», яка є Додатком 1 до Договору, Договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Тобто, законодавством встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» укладається на підставі дій споживача - споживання електричної енергії (акцепт договору) без договору з іншим електропостачальником. У такому разі договір вважається укладеним (момент укладення договору) з постачальником «останньої надії» у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником.

В подальшому, між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі - ДПЗД «Укрінтеренерго», позивач), яке виконує функції постачальника «останньої надії» (далі - Позивач, Постачальник, ДПЗД «Укрінтеренерго»), діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 06.11.2018 № 1344 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р, відповідно до ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфортна оселя» (далі - відповідач, споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (надалі - договір) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. № 312, оператором системи є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 01.11.2021 є публічним договором та розміщений на офіційному сайті ДПЗД «Укрінтеренерго» (https://uie.kiev.ua).

Згідно з п. 2.1. договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

За даними ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», на якого покладені функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 10 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», Споживача віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії», що підтверджено листом ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» від 30.11.2021 року за № 3/01/21/39131/1, який надійшов електронною поштою підписаний електронним цифровим підписом (копія додається).

Пунктом 5.8. договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.10 договору про постачання електричної енергії з постачальником «останньої надії» оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Умовами пункту 4.1. розділу 4 Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 року, що є невід`ємним додатком до договору, встановлено обов`язок сплати споживачем 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

У разі не отримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію. Ця норма не застосовується до акцептування умов договору, порядок якого визначений пунктом 7.1 цієї комерційної пропозиції.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора системи розподілу (передачі).

Відповідно до п. 4.2. Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ, або самостійно (без рахунку) не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі.

Відповідно до п. 4.4. Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 Акт купівлі-продажу електричної енергії складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до Акту купівлі - продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності.

Згідно з п. 6.2 договору про постачання електричної енергії з постачальником «останньої надії», споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії та відшкодувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань перед постачальником, що покладені на нього чинним законодавством, та/або цим договором.

При цьому, положеннями п.п. 6 п. 7.1. договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» встановлено, що постачальник має право отримувати відшкодування збитків від споживача, що понесені постачальником у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань перед постачальником, відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Відповідно до п. 6.1. Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку та/або вимоги (претензії) постачальника.

Нарахування пені та інших видів відповідальності, що визначені законом та цим договором (15 % річних, інфляція) за невиконання грошового зобов`язання на підставі отриманого споживачем рахунку, починається на наступний день після закінчення терміну, встановленого договором на оплату рахунку.

При цьому, п. 7.4. Комерційної пропозиції № 5 від 08.10.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» встановлено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

На виконання зазначеного договору, за даними оператора системи розподілу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (ліцензія на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, відповідно до постанови НКРЕКП від 13.11.2018 №1411) на підставі звіту про фактичне споживання електричної енергії за грудень 2021 року та січень 2022 року (копії додаються) відповідачу позивачем було складено:

- рахунок № 63/08/О12/24954 від 19.01.2022 та Акт № 017512 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2021 від 31 грудня 2021 року, обсяг споживання електричної по 2 класу - 352 658 кВт.*год. на суму 2 339 112,80 грн (з ПДВ);

- рахунок № 63/08/К01/31899 від 21.06.2022 та Корегувальний Акт 24 384 до Акту 20 168 від 31.01.2022 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2021 від 31 травня 2022 року, обсяг споживання електричної по 2 класу - 368 857 кВт.*год. на загальну суму 2 056 062,03 грн. (з ПДВ).

Позивач у позовній заяві зазначає, що рахунок № 63/08/О12/24954 від 19.01.2022 та Акт № 017512 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2021 від 31 грудня 2021 року відповідач отримав 02.02.2022, докази надсилання містяться в матеріалах справи.

Також позивач зазначає, що рахунок № 63/08/К01/31899 від 21.06.2022 та Корегувальний Акт 24 384 до Акту 20 168 від 31.01.2022 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2021 від 31 травня 2022 року було надіслано відповідачу листом від 23.06.2022 № 44/11-1657/пон на електронну адресу 27.06.2022. Докази надсилання містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, відповідно до листа ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» від 14.10.2022 № 3/01/5/30258 обсяг споживання відповідачем електричної енергії за грудень 2021 року було скореговане в сторону зменшення на 22 508 кВт/год.

Позивачем було складено рахунок № 63/08/К12/37008 від 23.11.2022 та корегувальний Акт 29 578 до Акту 17 512 від 31.12.2021 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2021 від 16 листопада 2022 року, обсяг споживання електричної по 2 класу напруги - 330 150 кВт.*год. на загальну суму 2 189 821,56 грн (з ПДВ). Зазначені документи було надіслано відповідачу листом від 07.12.2022 № 44/10-3780/ПОН на електронну адресу 07.12.2022. Докази надсилання містяться в матеріалах справи.

Таким чином позивач у позовній заяві зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію, станом на дату звернення до суду становить - 4 245 883,59 грн, з урахуванням заяви позивача про уточнення до позовної заяви.

Позивачем електронною поштою було направлено відповідачу претензію-вимогу на суму 4 398 012,07 грн. від 21.04.2022 за № 44/11- 002191/пон, але заборгованість сплачено не було.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що в порушення зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" 1, відповідачем не сплачено позивачу вартість спожитої за грудень 2021 року та січень 2022 року електричної енергії на загальну суму 4 245 883,59 грн, яку він просить стягнути з відповідача. Крім того, у зв`язку з порушенням зобов`язання позивачем нараховано 15% річних у розмірі 12 598,97 грн, інфляційні втрати у розмірі 35 037,14 грн та пеня у розмірі 16 798,63 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Судом встановлено, що 12.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" (далі - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" (далі - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача) діє договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної опозиції «Колективна Побутова» (технічно присвоєно реквізити №41981015ПУ від 01.12.2018), а також діяв договір про постачання електричної енергії споживачу №41981015ПВ.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" проводило розрахунки за електричну енергію не в повному обсязі та не своєчасно, чим порушило договірні умови в частині здійснення оплати за електроенергію.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина 2 статті 653 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частинами 1 і 2 статті 598 цього Кодексу зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Підпунктом 1 пункту 13.4. договору №41981015ПВ від 12.12.2018 визначено право постачальника електричної енергії достроково розірвати договір, якщо споживач прострочив оплату за постачання електричної енергії 2-ю з договором або комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.

В даному випадку і договором, і законом передбачено право споживача в односторонньому порядку розірвати договір з попереднім постачальником електроенергії та укласти договір з новим постачальником, для чого передбачено певну процедуру.

Листом від 03.11.2021 № 25/4/7/10/35473 Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" про припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу у зв`язку з порушенням споживачем умов договору та комерційної пропозиції, зокрема, в частині вчасного здійснення оплати за електричну енергію.

Також листом про дострокове розірвання договорів №25/4/7/10/35925 від 08.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" повідомило Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про дострокове розірвання дії договорів про постачання електричної енергії та припинення постачання електричної енергії споживачам з 01.12.2021, згідно з додатком. В додатку міститься перелік споживачів на 49 арк., серед яких є Товариство з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя".

Таким чином, судом встановлено, що дію договору та постачання електричної енергії ТОВ "Київські енергетичні послуги" споживачу припинено з 01.12.2021 (останнім днем дії договору було 30.11.2021).

Разом з тим, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №41981015ПУ від 01.12.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" продовжує діяти.

Заперечення відповідача стосовно того, що він не отримував повідомлення про припинення дії договору від Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" спростовуються встановленими вище обставинами та наявними в матеріалах справи доказами відправки такого повідомлення третьою особою відповідачу.

Зокрема, в матеріалах справи міститься копія списку відправлення рекомендованих листів №2800 та фіскальний чек, датований 04.11.2021, які підтверджують факт відправки Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" повідомлення про припинення дії договору про постачання електричної енергії споживачу №25/4/7/10/35473 від 03.11.2021.

Незважаючи на те, що відповідач стверджує про продовження дії договору з Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги", проте судом встановлено, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" відповідач за спірний період за спожиту електричну енергію не сплачував.

За приписами ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема: про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

В силу вимог ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. У разі покладення на електропостачальника зобов`язань з надання універсальних послуг або виконання функцій постачальника «останньої надії» ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються відповідно до цього Закону. Покладення зобов`язань з надання універсальних послуг та/або постачання «останньої надії» не обмежує права електропостачальника здійснювати постачання електричної енергії за вільними цінами. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Положеннями статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачальник "останньої надії" призначається на строк до трьох років.

Постачальник "останньої надії" зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника "останньої надії", ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.

Постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Електропостачальник, неспроможний постачати електричну енергію, має повідомити про дату припинення постачання електричної енергії постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу.

Постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.

Згідно з п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. за №312 (далі ПРРЕЕ), на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Відповідно до п. 1.2.9. ПРРЕЕ постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», зміст якого визначається постачальником «останньої надії» на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (додаток 7 до цих Правил), є публічним договором приєднання та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Пунктом 3.1.7. ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Отже, за фактом споживання відповідачем електричної енергії від постачальника «останньої надії», між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які за своїм змістом та правовою природою є Договором про постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу та підпадають під правове регулювання норм § 5 глави 54 Цивільного кодексу України та § 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Згідно з п. п. 4.12, 4.19. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції).

Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

У додатку № 1 "Комерційна пропозиція № 5" до договору визначено, що Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання споживача, отриманих від ОС. У разі наявності зауважень до акта купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. Уповноважені особи постачальника та споживача терміново проводять переговори з метою усунення розбіжностей. До усунення розбіжностей сторони керуються даними, вказаними ОС, з подальшим корегуванням після врегулювання розбіжностей.

Відповідно до пункту 13.7. договору усі повідомлення за договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто під підпис за зазначеними в договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що рахунок № 63/08/О12/24954 від 19.01.2022 та Акт № 017512 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2021 від 31 грудня 2021 року відповідач отримав 02.02.2022. В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення пр. вручення поштового відправлення.

Рахунок № 63/08/О12/24954 від 19.01.2022 та Акт № 017512 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2021 від 31 грудня 2021 року було надіслано відповідачу 27.06.2022 листом від 23.06.2022 № 44/11-1657/пон на електронну адресу. Докази надсилання містяться в матеріалах справи.

Крім того, судом встановлено, що рахунок № 63/08/К12/37008 від 23.11.2022 та корегувальний Акт 29 578 до Акту 17 512 від 31.12.2021 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2021 від 16 листопада 2022 року позивачем було надіслано відповідачу листом від 07.12.2022 № 44/10-3780/ПОН на електронну адресу 07.12.2022. Докази надсилання містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що до матеріалів справи позивачем додано скріншот повідомлення про доставлення відправлення на електронну адресу відповідача.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що процесуальними кодексами передбачено, що учасники справи мають право подавати електронні докази у копіях та паперових копіях.

Водночас такі документи мають бути засвідчені у порядку, визначеному законом. Тобто необхідно завірити роздруківку з сайту або будь-який інший скріншот.

Якщо до суду надсилається електронний скріншот, то така копія електронного доказу має бути засвідчена електронним цифровим підписом.

Судом встановлено, що даний доказ засвідчена електронним цифровим підписом уповноваженого представника позивача.

Отже, суд дійшов висновку про наявність належних та допустимими відповідно до статей 76 - 77 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження направлення відповідачу листа.

Дані про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем підтверджується також Звітом ОСР - ПРАТ "ДТЕК Київські електромережі" щодо фактичного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживача постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго» за грудень 2021 та січень 2022.

Суд вважає, що відповідач був обізнаний про наявність правовідносин с позивачем щодо постачання електричної енергії та зобов`язань зі сплати її вартості, та не був позбавлений можливості оформити протокол розбіжностей, в якому вказати обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності, та провести у зв`язку з цим переговори з позивачем з метою усунення розбіжностей.

Крім того, оскільки, як встановлено судом вище, станом на сьогодні між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" продовжує діяти договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №41981015ПУ від 01.12.2018, а договір про постачання електричної енергії споживачу № 41981015ПВ від 12.12.2018 припинив дію з 01.12.2021, тому стягнення заборгованості за період з 01.12.2021 по 09.02.2022 жодним чином не порушує права та обов`язки товариства.

Відповідач не надав докази того, що у грудні 2021, січні 2022 та лютого 2022 діяв договір про постачання електричної енергії споживачу № 41981015ПВ від 12.12.2018.

Посилання відповідача у відзиві на долучену до матеріалів справи роздруківку з особистого кабінету та твердження відповідача про те, що наявність попереджень про відключення, що надійшли відповідачу від постачальника підтверджують факт постачання ним електроенергії відповідачу та дії договору у спірний період, суд оцінює критично, оскільки у наданій відповідачем роздруківці з особистого кабінету містяться посилання тільки на договір універсальної послуги.

В той же час, оскільки відповідачем не надано суду контррозрахунку заборгованості, пояснень чи заперечень щодо заявленої до стягнення суми, суд приймає як доказ наявності заборгованості, її розмір, розрахунок позивача, з урахуванням заяви про уточнення позовної заяви.

Отже, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи належними та допустимим відповідно до статей 76 - 77 Господарського процесуального кодексу України доказами в їх сукупності підтверджується постачання позивачем та споживання відповідачем у грудні 2021 та січні 2022 року електричної енергії від постачальника «останньої надії» загальною вартістю 4 245 883,59 грн та зобов`язання по її оплаті.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.10 договору про постачання електричної енергії з постачальником «останньої надії» оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Враховуючи вказане, суд прийшов до висновку, що строк оплати поставленої позивачем у грудні 2021 та січні 2022 року електричної енергії на загальну 4 245 883,59 грн є таким, що настав.

Однак, суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем заборгованості у розмірі 4 245 883,59 грн, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 4 245 883,59 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду позивач також просить суд стягнути з відповідача 15% річних у розмірі 13 457,91 грн, інфляційні втрати у розмірі 37 425,80 грн та пеню у розмірі 17 943,88 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В силу частини другої статті 230 Господарського кодексу України суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу, а саме: суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається (частина перша статті 231 Господарського кодексу України).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (частина четверта статті 231 Господарського кодексу України).

Згідно з п.6.1. Комерційної пропозиції № 5 від 08ю10ю2021 за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку та/або вимоги (претензії) постачальника.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд визнає його арифметично вірним, а отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 17 943,88 грн.

Щодо стягнення 15% річних та втрат від інфляції, то господарський суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до частини 2 статті 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною 1 статті 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до Комерційної пропозиції від 08.10.2021 № 5, яка є додатком № 1 до договору розділом «додаткові зобов`язання споживача» встановлено збільшення розміру процентів до 15% у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), яка діяла на час правовідносин з відповідачем, слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором у відповідності з п. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки та встановив, що заявлена до стягнення сума 15% річних є арифметично правильна та обґрунтована, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12 598,97 грн 15% річних.

Щодо втрат від інфляції, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду № 904/7401/16 від 25.04.2018.

Додатково суд звертає увагу, що у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів)= 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.

Судом встановлено, що позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 10.02.2022 по 23.02.2022.

У зв`язку з наведеним вище, інфляційні втрати в зазначений період стягненню з відповідача не підлягають.

Суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфортна оселя" (03040, місто Київ, вулиця Деміївська, 29; ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 85; ) основну суму боргу у розмірі 4 245 883 (чотири мільйони двісті сорок п`ять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн 59 коп., пеню у розмірі 16 798 (шістнадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім) грн 63 коп., 15% річних у розмірі 12 598 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн 97 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 64 129 (шістдесят чотири тисячі сто двадцять дев`ять) грн 21 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 28.04.2023

Суддя І.О. Андреїшина