ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/600/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, буд. 54)
до Фізичної особи-підприємця Бенделіані Вефхіа Геронтійовича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бенделіані Вефхіа Геронтійовича, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ по Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11416P8NKTGP016 від 01.01.2016р. в розмірі 101 893,18 грн., пеню в розмірі 9372,03 грн., 3% річних у розмірі 5356,33 грн., інфляційні втрати у розмірі 34055,08 грн. Також позивач просить покласти на відповідача судові витрати, а саме витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684, 00 грн. та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 15067,66 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/600/23. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

20.04.2023 від представника позивача електронною поштою надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за вх. № 9795, в якій позивач просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Бенделіані Вефхіа Геронтійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, буд. 54, п/р НОМЕР_2 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300647, ідентифікаційний код 39590621) 12 000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Заяву долучено до матеріалів справи.

В той же час, відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на позов не надав.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 20.02.2023 направлена судом на адресу відповідача, яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як місцезнаходження відповідача. Проте, вказана ухвала була повернута на адресу суду з позначкою пошти "За закінченням терміну зберігання".

Разом з цим, суд звертає увагу, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17.

Крім того, суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, для отримання поштових відправлень особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Відсутність відповідача за місцем їх державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

01 січня 2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (надалі - Позивач, Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем БЕНДЕЛІАНІ ВЕФХІА ГЕРОНТІЙОВИЧЕМ (надалі - Відповідач, Споживач) укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11416P8NKTGP016 (далі - Договір).

Відповідно до положень п. 1.1. Договору ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» зобов`язувалось передати у власність Споживачу у 2021 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором (зі змінами внесеними Додатковою угодою № б/н від 01.01.2021 р. до Договору).

Відповідно до Додаткової угоди № б/н від 01.01.2021 р. до Договору Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 1.2 Додаткової угоди № б/н від 01.01.2021 р. до Договору річний плановий обсяг постачання у 2021 році складає - 27 700 куб.м.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

Оплата у розмірі 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання.

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Позивач фактично надав Відповідачу послуги з постачання природного газу: у лютому 2021 р. - 2 290,86 куб.м. природного газу загальною вартістю 22 679,52 грн.; у березні 2021 р. - 2 257,77 куб.м. природного газу загальною вартістю 22 351,92 грн.; у квітні 2021 р. - 2400,70 куб.м. природного газу загальною вартістю 23 766,94 грн.; у травні 2021 р. - 2 126,82 куб.м. природного газу загальною вартістю 23 318,24 грн.; у червні 2021 р. - 2 040,63 куб.м. природного газу загальною вартістю 26 066,81 грн.

За підсумками надання послуг з газопостачання Сторонами було підписано акти приймання - передачі природного газу до Договору на постачання природного газу для непобутових споживачів № 11416P8NKTGP016 від 01.01.2016 р., а саме:

акт приймання-передачі природного газу № ХОЗ81003722 від 28.02.2021 р., відповідно до якого Позивачем у період з 01.02.2021 р. по 28.02.2021 р. були передані Відповідачу 2 290,86 куб.м. природного газу вартістю 22 679,52 гривень;

акт приймання-передачі природного газу № ХОЗ81006383 від 31.03.2021 р., відповідно до якого Позивачем у період з 01.03.2021 р. по 31.03.2021 р. були передані Відповідачу 2 257,77 куб.м. природного газу вартістю 22 351,92 гривень;

акт приймання-передачі природного газу № ХОЗ81009110 від 30.04.2021 р., відповідно до якого Позивачем у період з 01.04.2021 р. по 30.04.2021 р. були передані Відповідачу 2 400,70 куб.м. природного газу вартістю 23 766,94 гривень;

акт приймання-передачі природного газу № ХОЗ81011186 від 31.05.2021 р., відповідно до якого Позивачем у період з 01.05.2021 р. по 31.05.2021 р. були передані Відповідачу 2 126,82 куб.м. природного газу вартістю 23 318,24 гривень;

акт приймання-передачі природного газу № ХОЗ81012645 від 30.06.2021 р. відповідно до якого Позивачем у період з 01.06.2021 р. по 30.06.2021 р. були передані Відповідачу 2 040,63 куб.м. природного газу вартістю 26 066,81 гривень.

Підписані Сторонами акти приймання - передачі за вищевказаний період свідчать про факт отримання Відповідачем послуг з постачання природного газу на загальну суму 118 183,43 грн.

Проте, за поставлений природний газ відповідач не розраховувався з позивачем в повному обсязі в порядку та строки, визначені умовами договору.

Як вказує позивач, за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 101 893, 18 грн.

Крім того, в зв`язку з простроченням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України нараховано останньому пеню у розмірі 9 372,03 грн., 3% річних у розмірі 5 356,33 грн., інфляційні втрати у розмірі 34 055,08 грн. за певні періоди прострочення, що мали місце з 11.03.2021 по 09.01.2023.

Враховуючи вказане, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ по Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11416P8NKTGP016 від 01.01.2016р. в розмірі 101 893,18 грн., пеню в розмірі 9372,03 грн., 3% річних у розмірі 5356,33 грн., інфляційні втрати у розмірі 34055,08 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити а нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору № 11416P8NKTGP016 від 01.01.2016р. позивач за період лютий червень 2021 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 118 183,43 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу до Договору.

Проте, в порушення умов Договору, відповідач за поставлений природний газ розрахувався частково, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується.

А отже, як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 101 893,18 грн. не сплатив, та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленої заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання за Договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11416P8NKTGP016 від 01.01.2016р.

За таких обставин, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ по Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11416P8NKTGP016 від 01.01.2016 в розмірі 101 893,18 грн. належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5356,33 грн. та інфляційних втрат у розмірі 34 055,08 грн., суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних у розмірі 5356,33 грн. та інфляційних втрат у розмірі 34055,08 грн., суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 9372,03 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2.1. Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за прострочення оплати природного газу, суд приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині та стягненню з відповідача на користь позивача пені у розмірі 9372,03 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч. 3. ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В позовній заяві було зазначено Попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 10 % від суми позову, а саме 15 067,66 грн.

20.04.2023 позивачем до суду подано заяву за вх. № 9785 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн. позивач надав: копію довіреності від 27.12.2022, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію Договору про надання правової допомоги №38GKhz1592-17 від 30.11.2017, копію Додаткової угоди №3 від 29.01.2018 до Договору, копію Додаткової угоди №6 від 27.10.2018 до Договору, копію Додаткової угоди №9 від 27.12.2019 до Договору, копію Додаткової угоди №12 від 15.04.2020 до Договору, копію Додаткової угоди №18 від 28.12.2021 до Договору, копію Додаткової угоди №22 від 23.12.2022, копію Додаткової угоди №25 від 01.02.2023 до Договору, копію наказу АО «ГАРАНТ ГРУП» №38-ОС від 30.09.2021, копію Акту приймання-передачі наданих послуг від 19.04.2023 за Додатковою угодою №25 від 01.02.2023 до Договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 № 38GKhz1592-17, копію Звіту про фактично надані послуги за Додатковою угодою №25 від 01.02.2023 до Договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 № 38GKhz1592-17 за період (01.02.2023 19.04.2023).

З поданих до суду доказів вбачається, що 30.11.2017 між Адвокатським об`єднанням «ГАРАНТ ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» укладено Договір про надання правової допомоги №38GKhz1592-17.

Пунктом 1 Додаткової угоди № 25 від 01.02.2023 до Договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 р. № 38GKhz1592-17 встановлено, що відповідно до п. 3.1.2 Договору, сторони домовились укласти цю Додаткову угоду про надання Виконавцем професійної правничої допомоги, що полягає у захисті прав та законних інтересів Замовника адвокатами Виконавця на стадії досудового врегулювання спору, а також в місцевому, апеляційному та касаційному господарському суді у зв`язку із неналежним виконанням Фізичною особою-підприємцем БЕНДЕЛІАНІ ВЕФХІА ГЕРОНТІЙОВИЧ (ІПН НОМЕР_1 ) грошових зобов`язань за Договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №11416P8NKTGP016 від 01.01.2016 р.

Згідно п. 4 Додаткової угоди № 25, загальна вартість послуг, що надаються Виконавцем за умовами даної Додаткової угоди розраховується на підставі узгодженої Сторонами розміру погодинної ставки вартості роботи адвокатами Виконавця, яка складає 3 000 (три тисячі гривень) грн. 00 коп. за годину та виходячи із фактичного обсягу наданих послуг.

Фактичний обсяг наданих послуг визначається Сторонами в актах надання послуг.

Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 19.04.2023 за Додатковою угодою №25 до Договору Адвокатське об`єднання «ГАРАНТ ГРУП» надало, а ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» прийняло послуги згідно Додаткової угоди №25 до Договору.

Так, загальна кількість наданих послуг згідно акту приймання-передачі послуг від 19.04.2023р. за Додатковою угодою № 25 до Договору складає 4 год. на загальну суму 12 000,00 грн.

А отже, з вищевказаного вбачається, що вартість фактично наданих виконавцем послуг з правничої допомоги становить 12 000,00 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не надав. Доказів неспівмірності заявлених витрат до суду також надано не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Дослідивши надані докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також враховуючи повне задоволення позову, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача по стягненню з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, у відповідності до вимог ст.129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2684,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця БЕНДЕЛІАНІ ВЕФХІА ГЕРОНТІЙОВИЧА ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, буд. 54, п/р НОМЕР_3 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300647, ідентифікаційний код 39590621) заборгованість за спожитий природний газ по Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11416P8NKTGP016 від 01.01.2016р. в розмірі 101 893,18 грн., пеню в розмірі 9372,03 грн., 3% річних у розмірі 5356,33 грн., інфляційні втрати у розмірі 34055,08 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684, 00 грн., витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, буд. 54, ідентифікаційний код 39590621).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Бенделіані Вефхіа Геронтійович ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено "21" квітня 2023 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/600/23