ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"26" квітня 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/182/23
Господарський суд Вінницької області у складі: головуючий суддя Міліціанов Р.В., при секретарі Московчук Є.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
про стягнення 19 960,25 грн
08.02.2023 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 02.02.2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙКБУД" про стягнення 19 960,25 грн заборгованості, з яких 17 992,82 грн інфляційних втрат та 1 967,43 грн 3% річних за договором № ВЗПТ 0056/21 про надання послуг великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів , будівельних машин та механізмів від 16.06.2021 року.
Ухвалою суду від 13.02.2023 року відкрито провадження у справі № 902/182/23, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання).
14.04.2023 року по справі № 902/182/23 прийнято рішення відповідно до якого позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙКБУД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" 9 421,72 грн - інфляційних втрат та 1 240,64 грн - 3% річних.
Відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЙКБУД" 8 571,10 грн - інфляційних втрат та 726,79 грн - 3% річних.
Також, призначено судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 26.04.2023 року.
Встановлено сторонам строк протягом п`яти днів з дати отримання судового рішення на подачу доказів щодо понесених судових витрат, а також заперечень відносно судових витрат на професійну правничу допомогу.
18.04.2023 року до суду від представника позивача до суду надійшло клопотання (б/н від 18.04.2023 року) (вх.канц. № 01-34/3666/23), в якому останній просить стягнути з відповідача користь позивача 5 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. Також у клопотанні останній просить суд проводити судове засідання за його відсутності.
19.04.2023 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення № 182/3 від 19.04.2023 року щодо заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу.
У судовому засіданні 26.04.2023 року представники позивача та відповідача правом участі не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, шляхом направлення судового рішення із визначеною датою вирішення питання стосовно розподілу судових витрат, а також на електронні адреси.
У відповідності до п. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому судом вирішено розглянути заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу за наявними у справі доказами.
Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Позивачем до позовної заяви (б/н від 02.02.2023 року) долучено попередній розрахунок суми судових витрат, які останній очікує понести у зв`язку з розглядом справи та які складаються з: 2 684,00 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на правову допомогу.
Також, у клопотанні (б/н від 18.04.2023 року) (вх. канц. № 01-34/3666/23) представник позивача останній просить стягнути з відповідача користь позивача 5 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається із матеріалів справи 15.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІПІФОРВАРДІНГ", (Клієнт) та Адвокат Трофимов Сергій Олексійович, (Адвокат) укладено Договір № 5 про надання правової допомоги.
Відповідно п. 1.1 Догвоору Клієнт надає доручення, а Адвокат зобов`язується здійснювати захист, представництво та надавати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, при цьому Клієнт зобов`язується оплатити Адвокату винагороду (гонорар) за надання правової допомоги (послуг) та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Надання правової допомоги Клієнту за цим Договором є адвокатською діяльністю - незалежною професійною діяльністю Адвоката, яка регламентована нормами Конституції України, Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також відповідними процесуальними кодексами та іншими законодавчими актами України (п. 1.2 Договору).
Оплата гонорару здійснюється на умовах 100 відсоткової передплати. За домовленістю Сторін оплата гонорару може здійснюватися на умовах часткової передоплати (авансу) або на умовах відстрочення платежу, що погоджується Сторонами у письмовому дорученні на надання конкретних видів правової допомоги або у додатковому договорі до цього Договору. У такому випадку остаточний розрахунок з оплати здійснюється Клієнтом не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі правових послуг (п. 4.2 Договору).
Згідно п. 4.3 Договору крім сплати гонорару Клієнт відшкодовує Адвокату витрати, пов`язані з наданням правової допомоги.
Витрати Адвоката, пов`язані з наданням правової допомоги, здійснюються за рахунок попереднього авансування таких витрат Клієнтом. У випадку термінової необхідності Адвокат має право здійснити витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, які відшкодовуються Клієнтом протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі правових послуг (п. 4.4 Договору).
Оплата гонорару та відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, здійснюється в національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів у безготівковій формі на поточний рахунок Адвоката, зазначений в реквізитах даного Договору або у відповідних рахунках-фактурах. За домовленістю Сторін оплата може проводитися шляхом готівкового розрахунку з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України (п. 4.5 Договору).
Відповідно п. 4.6 Договору датою платежу вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Адвоката або дата врученням Клієнту документа, що підтверджує оплату, у випадку здійснення готівкових розрахунків.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).
Визначені сторонами послуги пов`язані з предметом судового розгляду та визначення правовою позиції по справі.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Процесуальне законодавство визначає основні критерії визначення та розподілу судових витрат, до яких слід віднести дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, відповідність складності та значення справи для сторін.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з обставин даної справи, суд керуючись засадою пропорційності, обґрунтованості, розумності, статтями 126, 129 ГПК України, дійшов висновку, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн підтверджено належними та достатніми доказами.
Тому, витрати на професійну правничу, що понесені позивачем, підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2 670,93 грн.
Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 329,07 грн слід залишити за позивачем.
Судом також вирішено питання щодо розподілу інших судових витрат.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України).
При звернені з відповідним позовом до суду позивачем сплачено 2 684,00 грн судового збору (т. 1 а.с. 11).
Отже, судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1 433,76 грн.
При цьому, 1 250,24 грн - судових витрат зі сплати судового збору залишаються за позивачем.
Керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73 ,74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
2. Судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 329,07 грн та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 250,24 грн - залишити за позивачем.
3. Видати наказ після набрання додатковим судовим рішенням законної сили.
4. Копію додаткового судового рішення протягом двох днів з дня складання повного тексту направити учасникам справи на офіційні електронні адреси; за її відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та засобами електронного зв`язку: представнику позивача адвокату Трофимову С.О. - ІНФОРМАЦІЯ_2; відповідачу - ІНФОРМАЦІЯ_3, представнику відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1.
Додаткове судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.
Повний текст додаткового судового рішення складено 01 травня 2023 року.
Суддя Міліціанов Р.В.
1 - до справи