ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023м. ДніпроСправа № 904/2576/22 (904/802/23)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 , Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, с. Дослідне

до Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України", Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, с. Дослідне

про стягнення зарплати та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

13.02.2023 ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" про стягнення зарплати та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період з 07.12.2021 по 06.05.2022 відповідачем нараховувалась, але не виплачувалась заробітна плата, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 56 434,17 грн.

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 08.09.2022 Господарським судом Дніпропетровської області відносно відповідача -Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" (52071, Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, с. Дослідне, ) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/2576/22, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А.Є.

21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/2576/22 (904/802/23) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 20.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

07.03.2023 Відповідачем подано відзив б/н від 03.03.2023 на позовну заяву, в якому Відповідач визнав позовні вимоги частково на суму 4 659,32 грн, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати в сумі 33 384,96 грн просить суд провадження закрити.

Суд долучив поданий відзив до матеріалів справи.

17.03.2023 Позивачем подано клопотання б/н б/д про зменшення розміру позовних вимог, з якого вбачається, що 28.02.2023 Відповідачем було сплачено на користь Позивача заборгованість у розмірі 33 384,96 грн в рахунок заробітної плати за 2022 рік, що підтверджується випискою по картці від 28.02.2023, яка додана до вказаного клопотання.

Таким чином розмір заборгованості перед Позивачем зменшився на 33 384,96 грн та складає 23 049,21 грн, з яких: 13 266,00 грн - заборгованість по заробітній платі, 9 783,21 грн - компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Ухвалою суду від 22.03.2023 прийнято клопотання Позивача - ОСОБА_1 б/н б/д про зменшення розміру позовних вимог до розгляду. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву з урахуванням клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог, копію відзиву надіслати позивачу, докази надіслання надати суду.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з наказом Господарського суду Дніпропетровської області №146-В від 17.04.2023 "Про направлення суддів для проходження підготовки з 24 до 28.04.2023" ОСОБА_2 приймала участь у підготовці суддів місцевих господарських судів, що проводить Національна школа суддів України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 01.05.2023 судом прийнято рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі Наказу № 429-к від 06.12.2021 ОСОБА_1 була прийнята на роботу до Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України на посаду референта групи загальногосподарського призначення, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 , копія якої міститься в матеріалах справи.

На підставі Наказу № 97-к від 06.05.2022 ОСОБА_1 , референта групи загальногосподарського призначення, було звільнено за угодою сторін, на підставі пункту 1 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, про що зроблено відповідний запис до трудової книжки.

Починаючи з 07.12.2021 до 06.05.2022 Відповідачем нараховувалась, але не виплачувалась заробітна плата, що підтверджується відповідними розрахунковими листками за грудень 2021 року - червень 2022 року, банківською випискою за період з 01.12.2021- 28.01.2023, довідкою від 01.06.2022 № ДП 00-000008.

1. Згідно розрахункового листка за грудень 2021 року Позивачу всього нараховано: 10 646,33 грн; всього утримано 2 076,03 грн; нараховано, але не виплачено 8 570,30 грн.

Залишок суми боргу на кінець грудня 2021 року складає 8 570,30 грн.

2. Згідно розрахункового листка за січень 2022 року Позивачу всього нараховано: 17 667,90 грн; всього утримано: 3 445,24 грн; виплата 13.01.2022 (за грудень 2021) 5 728,16 грн; нараховано, але не виплачено 8 494,5 грн.

Залишок суми боргу на кінець січня 2022 року складає 17 064,80 грн.

3. Згідно розрахункового листка за лютий 2022 року Позивачу всього нараховано: 13 898,96 грн; всього утримано: 2 710,29 грн; нараховано, але не виплачено 11 188,67 грн.

Залишок суми боргу на кінець лютого 2022 року складає 28 253,47 грн.

4. Згідно розрахункового листка за березень 2022 року Позивачу всього нараховано: 8 697,00 грн; всього утримано: 1 695,92 грн; нараховано, але не виплачено 7 001,08 грн.

Залишок суми боргу на кінець березня 2022 року складає 35 254,55 грн.

5. Згідно розрахункового листка за квітень 2022 року Позивачу всього нараховано: 12 113,61 грн; всього утримано: 2 362,15грн; нараховано, але не виплачено 9 751,46 грн.

Залишок суми боргу на кінець квітня 2022 року складає 45 006,01 грн.

6. Згідно розрахункового листка за травень 2022 року Позивачу всього нараховано: 2 511,79 грн; всього утримано: 489,80 грн; виплата 03.05.2022 (за лютий 2022) 377,04 грн; нараховано, але не виплачено 1 644,95 грн.

Залишок суми боргу на кінець травня 2022 року складає 46 650, 96 грн.

Всього за період з 07.12.2021 по 06.05.2022 у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 46 650 грн 96 коп.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Позивач зазначив, що відповідно до сайту Державної служби статистики України ((https://www.ukrstat.gov.ua) індекс споживчих цін становив: 1.013 (січень 2022); 1.016 (лютий 2022); 1.045 (березень 2022);1.031 (квітень 2022); 1.027 (травень 2022); 1.031 (червень 2022); 1.007 (липень 2022); 1.011 (серпень 2022); 1.019 (вересень 2022).

- величина приросту індексу споживчих цін за період з січня 2022 року по січень 2023 року становить: 1,013 * 1,016* 1,045* 1,031*1,027* 1,031 * 1,007* 1,011 * 1,019* 1.025* 100.7* 100.7= 1.2660= 26,6%, а сума компенсації за невиплачену заробітну плату у грудні 2021 року становить: 8 570,30 грн х 26,6 % = 2279,70 грн

- величина приросту індексу споживчих цін за період з лютого 2022 року по січень 2023 року становить:1,016 * 1,045 * 1,031 * 1,027 * 1,031 * 1 ,007 * 1,011 * 1,019 * 1.025 * 100.7 * 100.7 = 1.2497 = 25,0%, а сума компенсації за невиплачену заробітну плату у січні 2022 року становить: 8 494,5 грн х 25,0 % = 2 123,63 грн.

- величина приросту індексу споживчих цін за період з березня 2022 року по січень 2023 року становить: 1,045 * 1,031 * 1,027 * 1,031 * 1,007 * 1,011 * 1,019 * 1.025 * 100.7 * 100.7 = 1.230 = 23,0%, а сума компенсації за невиплачену заробітну плату у лютому 2022 року становить: 11 188, 67 грн х 23 % = 2 573,39 грн.

- величина приросту індексу споживчих цін за період з квітня 2022 року по січень 2023 року становить: 1,031 * 1,027 * 1,031 * 1,007 * 1,011 * 1,019 * 1.025 * 100.7 * 100.7 = 1.177 = 17,7%, а сума компенсації за невиплачену заробітну плату у березні 2022 року становить: 7 001,08 грн х 17,7 % = 1 239,19 грн.

- величина приросту індексу споживчих цін за період з травня 2022 року по січень 2023 року становить: 1,027 * 1,031 * 1,007 * 1,011 * 1,019 * 1.025 * 100.7 * 100.7 = 1.142 - 14,2 %, а сума компенсації за невиплачену заробітну плату у травні 2022 року становить: 9 751,46 грн х 14,2 % = 1 384,71 грн.

- величина приросту індексу споживчих цін за період з травня 2022 року по січень 2023 року становить: 1,031 * 1,007 * 1,011 * 1,019 * 1.025 * 100.7 * 100.7 = 1.142 = 11,1 %, а сума компенсації за невиплачену заробітну плату у квітні 2022 року становить: 1 644.95 грн х 11,1% = 182,59 грн.

В матеріалах справи міститься відзив Відповідача, в якому Державне підприємство "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України визнало заборгованість перед Позивачем з виплати заробітної плати у розмірі 33 384,96 грн.

28.02.2023 Відповідачем було сплачено на користь Позивача заборгованість у розмірі 33 384,96 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1264 від 28.02.2023.

Щодо коштів в сумі 13 266,00 грн, то відповідач вважає, що позивачка приховала від суду той факт, що вказані кошти були отримані нею на підставі договірних правовідносин сторін.

Так, відповідач зазначив, що між ДП ДГ «Дніпро» та ОСОБА_1 укладено Договір поворотної фінансової допомоги від 15.03.2022, умовами якого сторони визначали, що Позикодавець в особі відповідача, зобов`язується передати на строк Позичальнику, в особі позивачки, грошові кошти в розмірі, установленому Договором, за заявкою останнього, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів (далі - Кошти). Загальна сума даного становить 13 266,00 (тринадцять тисяч двісті шістдесят шість грн 00 коп.). ПДВ за даною операцією не передбачено.

Так, відповідач виплатив позивачці 13 266,00 грн, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 в наступному порядку:

- 830,00 грн від 17.03.2022;

- 836,00 грн. від 17.03.2022;

- 1 600,00 грн від 24.03.2022.

28.03.2022 грошові кошти в сумі 10 000,00 грн отримані особисто ОСОБА_1 в касі підприємства, про що свідчить касовий ордер №25 доданий до відзиву.

Відповідач зазначив, що вказані кошти були виплачені саме з метою погашення частини заборгованості по виплаті заробітних плат перед працівниками підприємства, в т.ч. перед ОСОБА_1 .

Відповідач повідомив суд, що не звертався до позивачки з вимогою повернення коштів в сумі 13 266,00 грн, оскільки вказані кошти були спрямовані саме на погашення частини боргу перед ОСОБА_1 .

Також, з поданого відзиву вбачається, що відповідач визнав частково вимоги позивачки про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, за наступними місяцями:

- Грудень 2021 - 248,54 грн (коефіцієнт індексації - 2,90%, заборгованість з/п - 8570,30 погашена в повному обсязі березень 2022 за рахунок Договору фін. допомоги);

- Січень 2022 - 1604,29 грн (здійснено перерахунок: 6417,17 *25%);

- Лютий 2022 - 0 (здійснено перерахунок);

- Березень 2022 - 1239,19 грн (коефіцієнт індексації 17,70%);

- Квітень 2022 - 1384,71 грн (коефіцієнт індексації 14,20%);

- Травень 2022 - 182,59 грн (коефіцієнт індексації 18,70%).

Таким чином загальна сума компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням виплати заробітної плати, що визнається відповідачем, становить 4 659,32 грн.

Враховуючи, що відповідачем було сплачено на користь Позивача заборгованість у розмірі 33 384,96 грн в рахунок заробітної плати за 2022 рік, ОСОБА_1 було подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог.

Після зменшення розміру позовних вимог заборгованість склала 23 049,21 грн, з яких: 13 266,00 грн - заборгованість по заробітній платі, 9 783,21 грн - компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилається на не належне виконання Відповідачем зобов`язання зі сплати заробітної плати, внаслідок чого виникла заборгованість.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України).

Згідно з ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви №68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до статті 115 Кодексу законів про працю України - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про оплату праці", Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання зобов`язані здійснювати компенсацію громадянам втрати частин доходів у випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати, яка проводиться у разі її затримки на один і більше календарних місяців.

Основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2012 року справа №6-131цс12, а також у постановах Верховного Суду України від 13.11.2018 року у справі №814/1527/17 та від 18.12.2018 року у справі №816/301/16.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Отже, на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації підлягають виключно суми, які були нараховані, проте своєчасно не виплачені.

Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 16 жовтня 2019 року у справі №500/5724/16-ц (провадження №61-23999св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 201/913/16-ц (провадження № 61-32691св18), від 12 лютого 2020 року у справі № 295/16796/15-ц (провадження №61-40315св18), від 23 жовтня 2021 року у справі №363/554/18 (провадження № 61-12009св20).

Суд вважає безпідставними доводи Відповідача щодо того, що ним сплачено, зокрема, заборгованість по заробітній платі у розмірі 13 266,00 грн, оскільки, як вбачається з виписки по рахунку від 28.01.2023 та з касового ордеру від 28.03.2022, а також Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 15.03.2022 дані грошові кошти були перераховані (сплачені) не якзаробітна плата, а на виконання умов Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 15.03.2022.

Крім того, відповідно безпідставним є розрахунок Відповідача витрат компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, оскільки Відповідач здійснюючи вказаний розрахунок виходив з того, що ним заборгованість по заробітній платі у розмірі 13 266,00 грн була погашена, що не відповідає встановленим судом обставинам.

Крім того Відповідач не позбавлений права звернутися до суду з метою повернення коштів, сплачених на виконання Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 15.03.2022.

Оскільки ОСОБА_1 не було вчасно виплачено заробітну плату за період з 07.12.2021 по 06.05.2022, то наявні підстави для застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», тому з Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів за період з 07.12.2021 по 06.05.2022 включно в розмірі 9 783,21 грн.

В силу положень ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків розрахунку заробітної плати з Позивачем, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" заборгованості в сумі 13 266,00 грн та компенсації втрати частини доходів за період з 07.12.2021 по 06.05.2022 включно в розмірі 9 783,21 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що при розгляді трудових спорів, у тому числі щодо стягнення заробітної плати, судом враховуються положення ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення, а також положення ч.4 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, за змістом якої пропущення граничного строку на подання заяв кредиторів з конкурсними вимогами (в тому числі і щодо виплати заробітної плати) не тягне за собою зміну черговості, у разі задоволення судом таких вимог, тягне за собою наслідки передбачені абз. 3 ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно пп.1 п.2 ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за розгляд позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору за розгляд позовних вимог в частині стягнення заробітної плати.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що звільнення позивача від сплати судового збору не звільняє відповідача від обов`язку, у разі задоволення позову, сплатити судовий збір в дохід державного бюджету України, в розмірі встановленому пп.1 п.2 ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", при цьому враховуючи загальний розмір задоволених позовних вимог.

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід державного бюджету України.

Крім того, судом встановлено, що клопотання Позивача про зменшення розміру позовних вимог містить вимогу про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною 1 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Практична реалізація принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (з врахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у Постанові від 08.12.2022 у справі №910/16564/21) відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Так, Позивачем на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу надано:

- Договір про надання правничої допомоги від 30.01.2023;

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом;

- Акт виконаних робіт від 11.02.2023 до додаткової угоди №1 до договору від 30.01.2023;

- Додаткова угода №2 від 06.03.2023 до договору від 30.01.2023;

- Акт виконаних робіт від 17.03.2023 до додаткової угоди №2 до договору від 30.01.2023;

- дублікат квитанції до платіжної інструкції №P24A779067457D35493 від 30.01.2023;

- платіжна інструкція №P24A918825652D20740 від 06.03.2023.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначенні розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Верховний Суд в постанові від 14.11.2018 у справі №910/8682/18 зазначив, що необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

В Постанові від 16.11.2022 №870/9/21 викладена позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного суду:

"20. Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі N826/1216/16).

21. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latia) за заявою N 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п. п. 79 і 112).

22. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268)....".

Водночас зміна суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можлива виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 04.06.2020 у справі №906/598/19.

Проаналізувавши детальний опис робіт, які відображені в Актах виконаних робіт, суд дійшов висновку, що відображена інформація про характер наданих адвокатом послуг відповідає документам і інформації, які містяться в матеріалах даної справи.

Оскільки Позивачем заявлено клопотання в порядку п. 8 ст. 129 ГПК України, враховуючи наявність в матеріалах справи детального опису наданих послуг, акту виконаних робіт, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача - Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України на користь позивача - ОСОБА_1 5 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (52071, Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, с. Дослідне, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 13 266,00 грн - заборгованості по заробітній платі, 9 783,21 грн - компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, 5 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України (52071, Дніпропетровська обл., Дніпропетровський район, с. Дослідне, ) в дохід державного бюджету (отримував коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ Господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 2 684,40 грн - судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 02.05.2023.

Суддя А.Є. Соловйова