ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
26.04.2023 Справа № 905/434/23
Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,
розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1 , м.Макіївка, Донецька область,
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи,
21.04.2023 через особистий кабінет в підсистемі Електронний суд до Господарського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи.
Дослідивши матеріали вказаної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, з таких підстав:
1. Згідно із статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Частиною 3 статті 37 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 116 Кодексу до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.
Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (абз. 3 частини 2 статті 30 Кодексу).
Згідно із статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік, зокрема, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2023 встановлено у розмірі 2 684,00грн.
Заявник до заяви в якості доказів на підтвердження здійснення ним авансування винагороди керуючому реструктуризацією надано квитанцію №НС1Е-47РВ-М3А4-69ХН від 15.04.2023, із реквізитами: Депозитний рахунок: НОМЕР_1 ; ЄДРПОУ 03499901; сума 2000,00 грн.
У своїй заяві заявник зазначив, що 28.11.2022 уклав договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого із арбітражним керуючим Хомичем Романом Володимировичем (свідоцтво №1949 від 10.12.2019), який надав свою згоду на участь у справі про неплатоспроможність.
Суд зазначає, що частиною 2 статті 30 Кодексу, зокрема, встановлено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.
Обов`язок боржника авансувати вищенаведену винагороду арбітражного керуючого до звернення з відповідною заявою до суду встановлений Кодексом і подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою частиною 3 статті 116 зазначеного Кодексу. При цьому, ані Кодекс, ані інші діючі норми законодавства, не передбачають права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачають і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №910/2629/20, від 23.11.2020 у справі №922/1734/20, від 19.11.2020 у справі №927/203/20, від 17.02.2021 у справі №927/166/20).
Наданий Заявником Договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 19.12.2022, укладений між арбітражним керуючим Хомичем Романом Володимировичем (надалі у договорі Сторона-1) та Литвиненко К.В. (надалі у договорі Сторона-2), суд не приймає як належний доказ виконання обов`язку щодо авансування основної винагороди керуючому реструктуризацією, з огляду на наступне.
Наведені умови жодним чином не спростовують обставин відсутності здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому на етапі подання заяви на депозитнй рахунок суду, та не доводять, що сторони домовилися альтернативно урегулювати питання винагороди арбітражного керуючого на умовах, зокрема, відстрочення чи розстрочення розміру платежу, який підлягає авансуванню боржником.
Інститут авансування винагороди арбітражному керуючому є гарантією права учасника справи про банкрутство (керуючого реструкторизацією) на отримання ним грошової винагороди за виконання наданих йому повноважень. Обов`язок здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому є безумовним, положеннями Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено жодних підстав для звільнення від здійснення такого авансування при звернені до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність.
У п. 37 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/726/20 від 19.11.2020 зазначено: "37. Зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи."
Згідно вказаної правової позиції касаційного суду, допускається можливість мирного врегулювання між Боржником та арбітражним керуючим питання авансування грошової винагороди, однак ставиться така можливість у залежність від наявності у Боржника майна, яке буде реалізовано у перспективі (відстрочка платежу) у справі про неплатоспроможність. Крім того, Верховний Суд зазначає, що місцевий суд приймає рішення про надання такої можливості за результатами дослідження усієї сукупності наданих документів.
Таким чином, місцевому суду необхідно встановити наявність у Боржника майна, яке може бути реалізоване у справі, та за рахунок якого можливо (з відстроченням) оплатити грошову винагороду керуючому реструктуризацією за три перших місяці.
Крім того, інші додані до заяви документи, мають свідчити про реальну можливість досягнення етапу реалізації майна у справі виконання плану реструктуризації боргів або перехід до процедури погашення боргів, оскільки положення ч. 7 ст.123 Кодексу України з процедур банкрутства передбачає умови закриття провадження у справі і етап реалізації майна Боржника у справі не відбувається у той час, коли заборгованість по основній грошовій винагороді керуючого реструктуризацією вже виникла.
Також, слід зазначити, що в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі № 910/726/20 від 19.11.2020 не зроблено висновку щодо можливості зменшення суми авансування винагороди керуючому реструктуризацією чи можливості розстрочення виплати такої суми.
Наданий Договір складено із значними порушення законодавства про банкрутство, а саме предмет договору є значно ширшим за право, яке гарантується інститутом авансування (зокрема, п.п. 1.1. Договору закріплено, що його предметом є оплата послуг керуючого реструктуризацією та відшкодування витрат керуючого реструктуризацією боржника) та містить певні умови для здійснення Заявником оплати послуг керуючого реструктуризацією (зокрема, п.п. 3.4. Договору встановлено, розрахунки проводяться шляхом оплати Стороною-2 грошових коштів на депозитний рахунок суду, в якому перебуває провадження, у порядку п. 3.3. даного Договору, за умови надсилання Стороною-1 поточних звітів про проведену роботу та стан процедури реструктуризації боргів Боржника). Проте, згідно положень Кодексу України з процедур банкрутства Заявник зобов`язаний здійснити авансування виключно основної винагороди арбітражному керуючому, конкретний розмір якої визначено ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства.
Також, слід зауважити, що за змістом ст. 123 Кодексу у справі про неплатоспроможність відповідні рішення приймають саме збори кредиторів, а не комітет кредиторів, а відтак, положення договору (п.3.1), що оплата грошової винагороди здійснюється до моменту прийняття комітетом кредиторів певного рішення, яке також не передбачено приписами частини 8 вказаної статті, є таким що не відповідає чинному законодавству України.
Абзацами 5-7 вищезазначеної статті встановлено, що право вимоги основної винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
Відшкодування витрат арбітражного керуючого, відповідно до ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства здійснюється при завершенні відповідної судової процедури (процедури реструктуризації боргів боржника) та здійснюється за умови схвалення зборами кредиторів боржника відповідного звіту арбітражного керуючого.
Нормами КУзПБ встановлено певний порядок оплати основної винагороди арбітражного керуючого та відшкодування витрат за виконанням ним повноважень керуючого реструктуризацією
Із наведеного вбачається, що право вимоги сплати основної винагороди арбітражного керуючого за виконання покладених на нього повноважень є беззастережним, здійснюється за рахунок коштів авансованих заявником (кредитором або боржником) у встановленому КУзПБ розмірі на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі. У випадку закінчення авансованих коштів основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
Отже, зважаючи на те, що заявником не надано суду відповідних доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією, суд дійшов висновку про недотримання заявником положень пункту 12 частини 3 статті 116 Кодексу.
2. Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 116 Кодексу до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.
Згідно з частинами 1, 4 статті 74 ГПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Однак, до заяви не додано відомостей про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.
У тексті заяви заявником вказано, що виявлено 1 рахунок в банку, що відкритий на ім`я ОСОБА_1 , а саме: АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» НОМЕР_2 , 0.00 грн. Та зазначено, що заявник не має в банківських установах депозитних рахунків т.я. не має потреби та/або можливості вкладати грошові кошти за їх постійною нестачею.
Разом з цим, до матеріалів заяви додана довідка АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 03.04.2023, про стан рахунку клієнта: ОСОБА_1 із даними: рахунок: НОМЕР_3 , баланс: 12,52 грн.
Таким чином, суд вбачає невідповідність зазначеної заявником інформації щодо відкритих банківських рахунків на ім`я останнього з фактичними даними.
Документів в підтвердження наявності (відсутності) інших відкритих рахунків (у тому числі відкритих в банках та інших фінансово-кредитних установах за кордоном), їх реквізитів та сум грошових коштів на таких рахунках до заяви не додано.
Суд зазначає, що заявник не позбавлений можливості звернутись до відповідних установ з відповідними запитами про надіслання такої інформації на поштову чи електронну адресу. Доказів наявності обставин які б впливали на можливість отримання таких відомостей судом не встановлено.
3. Пунктом 14 частини 3 статті 116 Кодексу встановлено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених ст. 115 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 115 Кодексу боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати.
До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції (частина 3 статті 115 Кодексу).
Статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік у 2023 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6700,00грн.
Таким чином, розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) повинен становити не менше 201000,00грн (6700 х 30 = 201000).
Так, у своїй заяві ОСОБА_1 вказує на те, що станом на теперішній час розмір заборгованості боржника перед кредиторами становить 853975,20грн., при цьому розмір простроченої заборгованості та із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті боржником, не вказано.
Разом з тим, до заяви додано список кредиторів, до якого включено 19 кредиторів: ТОВ Селфі Кредит, ТОВ ФК Н.А.ГРУП, ТОВ ФК Інвест Фінанс, ТОВ Кошельок, ТОВ Сос Кредит, ТОВ Таліон Плюс, ТОВ Маніфою, АТ Універсал Банк, ТОВ Манівео швидка фінансова допомога, ТОВ Київська торгово-інвестиційна компанія, ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів, ТОВ ФК Кредит Капітал, ТОВ Мілоан, ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів, ТОВ Укр Кредит Фінанс, ТОВ Споживчий центр, ТОВ Лінеура Україна, ТОВ ФК Інвеструм, АТ КБ Приватбанк; зазначено суму поточної заборгованості перед кожним кредитором окремо та загальну суму заборгованості боржника перед кредиторами в розмірі 853975,20грн.
Однак, зазначивши загальну суму боргів, боржником загальну суму поточних прострочених боргів перед кредиторами також не вказано.
Отже, наданий список кредиторів не містить зазначення складу грошових вимог (розмежування заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), що прямо суперечить приписам статті 116 Кодексу.
Водночас, у наданому списку зазначено, що перед кредитором АТ Універсал Банк поточна заборгованість складає 0 грн. Письмові пояснення, щодо включення АТ Універсал Банк до списку кредиторів боржника, у заяві не наведені.
Таким чином, боржнику належить визначити розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами з урахуванням вимог частини 2 статті 115 КУзПБ.
Крім того, суд зазначає, що до заяви не додано доказів на підтвердження підстав виникнення зобов`язань перед кредиторами, яких зазначено у списку кредиторів: ТОВ Таліон Плюс, ТОВ ФК Інвест Фінанс, ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів, ТОВ ФК Інвеструм, АТ КБ Приватбанк, ТОВ ФК Кредит Капітал.
У заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заявник стверджує, що у нього відсутня частина кредитних договорів на підставі яких виникла заборгованість або вони були втрачені.
Вказане не може бути прийняте судом як належний доказ надання конкретизованого переліку кредиторів, оскільки відсутність доказів наявності первісної документації, на підставі якої виникла заборгованість та суми такої заборгованості позбавляє можливості суду надати оцінку щодо права боржника звернутись до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку частини 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.
Щодо твердження про те, що розмір заборгованості підтверджує витяг Українського бюро кредитних історій, суд зазначає, що вказаний витяг не може бути допустимим доказом наявності грошових вимог в силу статті 77 ГПК України, так як обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, суд враховує й загальновживаний підхід до відповідності інформації, наявної у конкретному документі, відомостям, на підставі яких він складений, а саме шляхом його підписання відповідальною посадовою особою, а отже, роздруківка кредитного звіту, яка надана Заявницею в підтвердження наявності договірних зобов`язань, не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою Кредитного бюро, а тому не може сприйматися належним доказом наявності кредитних договорів, на підставі яких виникла заборгованість у сумі 853975,20грн.
4. Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 115 Кодексу боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі якщо боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.
Проте, заявником також не надано суду доказів, які підтверджують обставини, визначені у пункті 2 частини 2 статті 115 Кодексу.
5. Пунктом 3 частини 2 статті 115 Кодексу передбачено, що боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо ухвалену постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення.
Однак, заявником не надано суду ані відповідної постанови державного (приватного) виконавця про відсутність у ОСОБА_1 майна, на яке може бути звернено стягнення, ані доказів, які б вказували на відсутність такої постанови.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявницею при зверненні до суду не дотримано вимог, встановлених статті 116 Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 113 Кодексу провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Частиною 3 статті 37 Кодексу господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 ГПК України, з урахуванням вимог цього Кодексу.
Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина 1 статті 174 ГПК України).
Враховуючи те, що заявницею подано відповідну заяву без дотримання вимог статті 116 Кодексу, суд вважає за необхідне залишити зазначену заяву без руху та надати ОСОБА_1 час для усунення недоліків.
Керуючись статтями 2, 9, 30, 37, 113, 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 12, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -
Заяву ОСОБА_1 від 21.04.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи залишити без руху.
ОСОБА_1 у строк, який не перевищує десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, усунути недоліки заяви, а саме надати:
- докази авансування винагороди керуючому реструктуризацією у передбаченому чинним законодавством розмірі;
- письмово викладені відомості про розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами, окремо зазначивши розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті боржником;
- письмові пояснення щодо включення до списку кредиторів АТ Універсал Банк, поточна заборгованість перед якими складає 0 грн. за даними наданого боржником конкретизованого списку кредиторів;
- докази на підтвердження підстав виникнення зобов`язань перед всіма кредиторами, яких зазначено у списку кредиторів;
- інформацію (довідки) про всі наявні рахунки боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;
- докази припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань (банківські виписки, довідки із фінансових установ із зазначенням останнього здійсненого боржником платежу, претензії відповідних осіб тощо);
- постанову(и) у виконавчому(их) провадженні(ях) про відсутність у ОСОБА_1 майна, на яке може бути звернено стягнення (у разі наявності) або відомості з Автоматизованої системи виконавчого провадження про відсутність такої постанов(и).
Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання ним вимог суду про усунення недоліків заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Ухвала набирає чинності з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Харакоз