ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2023 р. Справа№ 910/5592/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва"

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 30.01.2023

у справі № 910/5592/22 ( суддя Демидов В.О.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради "Київтеплоенерго"

до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва"

про стягнення 58 490, 70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" про стягнення 58490,70 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідачем не було здійснено повної та своєчасної оплати за спожиту ним теплову енергію, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість за період з жовтня 2018 по грудень 2021року у розмірі 48329,85 грн. за спожиту теплову енергію. Також на підставі вказаної заборгованості позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 7287,23 грн. та 3% річних у розмірі 2873,62 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 позов задоволено частково. На підставі рішення суду з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» підлягає стягненню на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 48 329 грн. 85 коп. - основного боргу, 2804 грн. 98 коп. - 3% річних, 2529 грн. 09 коп. інфляційних втрат та 2276 грн. 26 коп. - судового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі № 910/5592/22 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Підставою для скасування оскаржуваного судового рішення відповідач зазначає порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у багатоквартирному житловому будинку № 35-А по вулиці Тургенівська у місті Києві відсутнє нежитлове приміщення площею 87, 80 кв.м., що свідчить насамперед про відсутність у відповідача обов`язку зі сплати вартості спожитої за вищевказаною адресою теплової енергії. При цьому, апелянт зазначає, що у даному будинку площа наявного нежитлового приміщення становить 153,1 кв.м., підвального приміщення 128,1 кв.м., інші нежитлові приміщення у будинку відсутні. Однак апелянт не є власником, балансоутримувачем чи користувачем жодного приміщення у багатоквартирному житловому будинку № 35-А по вул. Тургенівська у місті Києві.

Також апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять акт приймання - передачі чи інший документ про прийняття - передачу приміщення відповідачу, крім того, матеріали справи не містять інвентарних карток, балансових відомостей, тощо про перебування такого приміщення на балансі відповідача.

Апелянт вважає, що за відсутності доказів споживання відповідачем теплової енергії у житловому приміщенні площею 87, 80 кв.м. багатоквартирному житловому будинку № 35-А по вул. Тургенівська у місті Києві у спірний період свідчить відсутність у відвпоідача обов`язку зі сплати вартості спожитої за цією адресою теплової енергії та, як наслідок, про відмову у задоволенні позову.

Також, апелянт посилається на судову практику в аналогічних правовідносинах, висловлену Північним апеляційним господарським судом у справах: № 910/3612/22, № 910/21852/21, № 910/21858/21, № 910/21720/21, № 910/22035/21, 910/21702/21.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вимоги, викладені у ній не відповідають обставинам справи та чинному законодавству, а рішення суду першої інстанції прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

Зокрема, позивач наголошує на тому, що оскільки нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: місто Київ, Тургенівська, будинок 35-А, площею - 57,80 кв.м. перебуває у відповідача на праві господарського відання, а саме відповідач, як користувач та розпорядник нежитлового приміщення несе зобов`язання по оплаті за спожиту теплову енергію.

Заперечення відповідача на відзив позивача на апеляційну скаргу та узагальнення їх доводів

Апелянт вважає, що позивач маніпулює інформацією, яка міститься у матеріалах справи, зокрема аналізуючи документи (розпорядження, листи), у яких міститься загальна інформація про передачу та використання відповідачем приміщень у будинку 35-А по вул. Тургенівська у місті Києві без зазначення інформації про передачу та використання нежитлового приміщення площею 87,80 кв.м., припускаючи що до переданого відповідачу нежитлового приміщення площею 502,2 кв.м. входить приміщення 87,80 кв.м. Однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що в багатоквартирному житловому будинку № 35-А по вул. Тургенівській у місті Києві взагалі (фізично) є нежитлове приміщення площею 87,80 кв.м.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Відповідно до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 №80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у м. Києві ради», Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» здійснює господарське відання житлового, нежитлового фонду Шевченківського районну в міста Києва та обслуговування закріплених за ним житлових будинків.

Відповідно до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.12.2016 №801 «Про внесення змін до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 №80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» за відповідачем закріплене на праві господарського відання майно, в тому числі житловий будинок за адресою: м. Київ, вул. Тургенівська, буд.35-А; загальна площа 502,20 кв.м; нежитлові приміщення площею 502,20 м.кв. (пункт 1098 Додатку 1 до розпорядження від 30.12.2016 №801).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", позивача визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго".

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 Підприємству видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам та з 1 травня 2018 року здійснює постачання теплової енергії.

Згідно з пунктом 2.2.1 статуту позивача предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.

22.01.2021 року позивач направив на адресу відповідача проект договору на постачання теплової енергії від 14.01.2021 року № листом з описом вкладень, що підтверджується копіями фіскального чеку, накладної та описом вкладень від 22.01.2021 за № 327.

Додатком № 8 вказаного проекту договору встановлено, що об`єктом теплопостачання є нежитлове приміщення, площею 87,8 м.кв, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Тургенівська, будинок №35А.

У зв`язку з тим, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не є споживачем послуг централізованого опалення, останній повернув примірники Договору на постачання теплової енергії для об`єкту нежитлове приміщення за адресою м. Київ, вул. Тургенівська, будинок №35А без підписання.

Предметом даного позову є стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання у спірному приміщенні в розмірі 48329,85 грн за період з жовтня 2018 року по грудень 2021.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, Підприємство зазначило, що Компанія є балансоутримувачем цього нежитлового приміщення.

17 листопада 2021 року на адресу відповідача направлено вимогу № 30/5/4/17970, в якій Підприємство просило сплатити заборгованість у загальному розмірі 5 159 232,13 грн за надану теплову енергію, до якої було також включено спірний борг. Однак вказану заборгованість відповідач не сплатив.

Звертаючись з даним позовом до суду першої інстанції, позивач посилався на те, що відповідачем не було здійснено оплату за спожиту теплову енергію, внаслідок чого, за період з жовтня 2018 року по грудень 2021, утворилась заборгованість в розмірі 58490,70 грн. з яких: основна заборгованість у розмірі 48329,85 грн., 3% річних - 2873,62 грн. та інфляційні втрати - 7287,23 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" балансоутримувач (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами.

Відповідно до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.12.2016 №801 «Про внесення змін до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 №80 на баланс відповідачу переданий весь будинок - включно всі нежитлові приміщення в ньому, загальною площею 502,20 кв.м., а спірне приміщення, площа якого 87.80 кв.м. знаходитья на балансі відповідача.

У Додатку до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.12.2016 №801 «Про внесення змін до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 №80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» за Відповідачем закріплене на праві господарського відання майно, в тому числі житловий будинок за адресою: м. Київ, вул. Тургенівська, буд.35-А під № 1098 закріплено нежилі приміщення загальною площею 502,20 кв.м. під інвентарним № 06791.

Як вбачається з долученого представником позивача листа Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", у пункті 48 додатку № 1 останнього вказано, що КП "КК з ОЖФ Шевченківського району м. Києва" використовує під власні потреби КП "Керуюча компанія … Шевченківського району м. Києва" майно закріплене на праві господарського відання (оперативного управління) майно за адресою вул. Тургенівська, буд.35-А.

Таким чином, відповідач є балансоутримувачем нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Тургенівська, будинок №35-А, якому було передано в цілому нежитлові приміщення площею 502,20 кв.м. під інвентарним № 06791, за яким окремий облік теплоспоживання відповідача здійснюється пропорційно його опалюваній площі за особовим рахунком № .

Відповідно до п. 29 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (далі - Правила № 1198), теплова енергія постачається безперервно.

Згідно п. 36 Правил № 1198 теплопостачальна організація зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором.

Відповідно до п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

За приписами п. 40 Правил № 1198 споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Обсяг спожитої Відповідачем теплової енергії в ГКал., а також щомісячне нарахування по особовому рахунку відображені в Облікових картках споживача за його обліковим записом: , копії яких надані позивачем.

Матеріали справи підтверджено, що у спірний період з жовтня 2018 року по грудень 2021, позивач поставив відповідачу теплову енергію за адресою м. Київ, вул. Тургенівська, буд.35-А. Вказані обставини підтверджуються актом прийняття теплового вузла обліку, актом про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи та акти перевірки стану вузла обліку підтверджують, що житловий будинок за адресою м. Київ, вул. Тургенівська, будинок № 35-А обладнаний комерційним приладом обліку, який опломбований та готовий до роботи.

Позивач звертає увагу суду на те, що нежитлове приміщення, яке займає відповідач, окремим приладом обліку не обладнаний, а в актах споживачем/балансоутримувачем зазначено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», з особовим рахунком (о/p на житловий будинок в цілому), проставлена печатка та підпис відповідальної особи відповідача.

Більше того, на підтвердження факту постачання теплової енергії до житлового будинку за спірний період у матеріалах справи містяться корінці нарядів на включення та відключення вказаного будинку в період опалювального сезону, в яких споживачем зазначено КП «ЦОС Шевченківського району». На підставі виданих корінців нарядів підключається весь будинок за вказаною адресою в цілому. На окрему частину нежитлового приміщення, корінці нарядів не видаються, що кореспондується з вимогами закону, та в свою чергу спростовує зворотні доводи відповідача, які не ґрунтуються на вимогах закону.

За таких обставин, суду доведено факт включення та відключення будинку в період опалювального сезону за спірний період, та факт підключення/відключення до/від постачання теплової енергії всього будинку.

Таким чином, матеріали справи підтверджують, що нарахування за надані послуги теплопостачання здійснювалось на підставі відомостей споживання та діючих в період споживання тарифів.

Отримання відповідачем послуг теплопостачання підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: обліковими картками за особовим рахунком ; актами приймання-передавання товарної продукції, розрахунком основного боргу за теплову енергію згідно якого сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 48329,48 грн.

При цьому судом враховано, що питання прийняття облікових карток (табуляграм) в якості доказів у справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії у гарячій воді, у контексті їх оцінки судами, неодноразово вирішувалося у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/6652/17, від 12.07.2018 у справі № 910/6654/17, від 12.10.2018 у справі № 910/30728/15, від 03.09.2020 у справі № 910/17662/19).

Положеннями ст.ст. 13, 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Наведене відповідає правовим позиціям, викладеним, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 922/4239/16, від 25.09.2019 у справі № 522/401/15-ц, від 10.12.2018 у справі № 638/11034/15-ц.

Відповідно до п.п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Однак, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Процедура відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж, встановлена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 (у редакції станом на момент надання послуг).

Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження відключення від теплопостачання будинку, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Тургенівська, будинок 35-А, а тому у відповідача наявний обов`язок щодо відшкодування вартості спожитої теплової енергії.

Відповідачем ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не спростовано належними, допустимими та достовірними доказами відомості щодо обсягів отриманої теплової енергії, нарахування боргу, а також не надано доказів здійснення оплати останньої. Алгоритм нарахування заборгованості детально відображено в довідці про нарахування та актах приймання-передавання товарної продукції.

Твердження відповідача на об`єм спожитої теплової енергії, який відображений у відомостях звіту споживання теплової енергії, відрізняється від об`єму який зазначений в довідці про нарахування за теплову енергію та облікових картках (табуляграми), колегією суддів оцінююється критично, виходячи з того, що відповідач неправильно оцінює інформацію по об`єму спожитої теплової енергії, оскільки у відомостях обліку споживання теплової енергії відображений місячний об`єм спожитої теплової енергії всього будинку в цілому (облік споживання теплової енергії будинку за адресою: місто Київ, вулиця Академіка Тургенівська, будинок 35-А, здійснюється за особовим рахунком НОМЕР_1 ), в той же час в довідці про нарахування за теплову енергію та облікових картках (табуляграми) зазначається місячний об`єм спожитої теплової енергії саме нежитлового приміщення, яке знаходиться у відповідача на праві господарського відання.

Крім того, посилання відповідача на судову практику, викладену Північним апеляційним господарським судом у справі № 910/3612/22, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки вказана справа не є релевантною до даного предмета спору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.10.2019 № 910/12604/18.

Таким чином, бездоговірне споживання відповідачем теплової енергії за рахунок централізованого опалення є порушенням вимог чинного законодавства, а відповідачем доказів виконання зобов`язання з оплати послуг по теплопостачанню у розмірі 48329,85 грн суду не надано, отже місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про їх задоволення.

Контррозрахунку заявлених до стягнення сум трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідачем суду не надано.

Зважаючи на доведеність прострочення грошового зобов`язання перед позивачем зі сплати 48329,85 грн. за спірний період, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про помилковість розрахунку позивача щодо розміру стягнення 3% річних та інфляційних втрат, перевіривши розрахунок суду першої інстанції, колегія приходить до висновку про його обґрунтованість та правильність, отже з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 3% річних у розмірі 2804,98 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2529,09 грн.

Висновки за результатами апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що надававши правову кваліфікацію наданим доказам у даній справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з підстав доведеності та обґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача та охоронюваних законом інтересів в аспекті ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а отже підстав для його скасування або зміни не вбачається, отже апеляційна скарга Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва" задоволенню не підлягає, оскільки доводи відповідача по суті його апеляційної скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують правильність висновків місцевого господарського суду та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 у справі № 910/5592/22 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/5592/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська