ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 рокуСправа № 912/226/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засідання за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (вул. С. Петлюри, б. 30, м. Київ, 01032)

до Фізичної особи-підприємця Мульяр Ярослави Ярославівни ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 228 693,14 грн,

секретар судового засідання Колісник Т.В.

представники сторін участі в судовому засіданні не брали

в судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини прийнятого рішення без їх проголошення,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до Фізичної особи-підприємця Мульяр Ярослави Ярославівни про стягнення 228 693,14 грн, з яких: 173 764,92 грн заборгованість по тілу кредиту та 54 928,22 грн заборгованості по відсоткам, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" зазначило, що у зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору №ID 7701583 від 07.02.2020 в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів з Фізичної особи-підприємця Мульяр Ярослави Ярославівни підлягає стягненню відповідна заборгованість.

Ухвалою від 14.02.2023 господарський суд позовну заяву Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" залишив без руху та встановив строк для усунення недоліків. У межах строку, встановленого судом 23.02.2023 до суду позивачем надані докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 27.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 23.03.2023.

21.03.2023 від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання 23.03.2023 без участі представника Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК".

23.03.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 18.04.2023.

18.04.2023 від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання 18.04.2023 без участі представника Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК".

18.04.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 25.04.2023.

21.04.2023 від позивача надійшло клопотання, в якому зазначено про допущення описки у поданому розрахунку заборгованості, у зв`язку з чим надає до справи виправлений розрахунок заборгованості з доказами направлення його відповідачу.

Представник позивача участі в судовому засіданні не брав. Про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі позивач повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою від 19.04.2023 про направлення ухвали-повідомлення від 18.04.2023 електронною поштою (а.с. 154 об.).

Представник відповідача участі в судовому засіданні не брав. Про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою № 912/226/23/2420/2023 від 19.04.2023 про направлення ухвали-повідомлення від 18.04.2023 поштою (а.с. 154 об.). Також, відповідач повідомлений про розгляд даної справи судом, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового направлення № 658 (а.с. 150).

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву з власної ініціативи.

У судовому засіданні 25.04.2023 досліджено докази у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив таке.

07.02.2020 між Акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК" та Фізичної особи-підприємця Мульяр Ярослави Ярославівни (далі - Позичальник) укладено Заяву-договір №ID 7701583 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") (надалі також - "Кредитний договір"), відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику кредит, строк Кредиту 36 місяців з дати укладення Договору, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до Заяви-договору від 26.07.2019 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ "ТАСКОМБАНК", Клієнт (Відповідач) підтвердила свою обізнаність (ознайомленість) та поінформованість відносно запропонованих Банком умов надання зазначених банківських послуг (в т.ч. кредитних) та надав відповідну згоду, що засвідчив власним підписом.

Відповідно до зазначеної Заяви-договору від 26.07.2019 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ "ТАСКОМБАНК", відповідач зазначив, що погоджується з тим, що Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи банку разом з Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування, та є його невід`ємними частинами.

Згідно з п. 18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" (продукт - "Кредит на розвиток бізнесу") - при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк "ТАС24/Б13НЕС", або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через веріфікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Таким чином відповідач 07.02.2020 скористався своїм правом та на підставі Закону України "Про електронний документ та електронний документообіг" вчинила правочин, підписавши Заяву-договір №ID 7701583 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") електронним цифровим підписом, що підтверджується копією відповідного електронного сертифікату, сформованого на сайті https://ca.informjust.ua/ та відображенням ЕЦП на самому Договорі (роздруківка надається в додатку до даної позовної заяви).

Відповідно до п. 1.1., 1.2. Договору сторони погодили, що за умови наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і оплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору. Кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі Кредиту на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у АТ "ТАСКОМБАНК" з цільовим використання на поповнення обігових коштів придбання основних засобів та рефінансування кредиту іншого банку.

У розділі 2 Договору сторони погодили надання кредиту на наступних умовах:

п. 2.1. розмір кредиту: 330 000,00 грн;

п. 2.2. валюта кредиту: гривня;

п. 2.3. вартість кредиту:

п. 2.3.1. розмір процентної ставки за користування кредитом: 33,00 % річних;

п. 2.3.2. розмір комісійної винагороди: не передбачається;

п. 2.3.3. розмір штрафу (плати) за дострокове/часткове дострокове погашення кредиту: 1 % від суми, яка перевищує плановий платіж згідно графіку;

п. 2.4 Термін і порядок погашення кредиту.

Згідно з п. 3.1., 3.2. Договору позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно графіку погашення кредиту.

Пунктом 3.3. Договору сторони передбачили, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, в який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Згідно з п. 4.1. Договору цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" та Цінові параметри продукту є Кредитним договором.

Пунктом 4.2. Договору сторони погодили, що цей договір є договором приєднання у визначенні статті 634 ЦК України, в зв`язку з чим: умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.tascombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому; особа, що виявила намір укласти договір, не може запропонувати банку внести зміни до запропонованих умов договору або запропонувати включення до договору своїх умов; у випадку незгоди зі змістом та формою цього договору чи окремих його положень особа, яка виявляє намір укласти договір, має право відмовитись від його укладення; вимоги щодо зміни або розірвання цього договору, після набрання ним чинності, пред`являються і підлягають задоволенню відповідно до положень цього договору та законодавства України.

Відповідно до п. 4.3., 4.5. Договору дата підписання заяви-договору шляхом накладення електронних підписів обох сторін вважається датою укладання договору. Строк дії договору встановлений у розділі 18 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк".

У матеріалах справи наявний витяг з Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" за продуктом "Кредитний на розвиток бізнесу".

Суд відзначає, що матеріали справи не містять заперечень відповідача з приводу того, що підписуючи заяву-договір відповідач ознайомився, розумів і погодився не з цією, а з іншою редакцією Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" по продукту: Кредитний на розвиток бізнесу.

Кошти за Договором відповідачем отримано у передбачений Кредитним договором спосіб - шляхом перерахування на відповідний рахунок, зазначений у п. 1.2 Кредитного договору та Заяві від 06.03.2020, що підтверджується відповідною випискою (а.с. 26-29).

За таких обставин позивач, як Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

Однак відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме: не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості. Згідно з розрахунком, який наданий позивачем, станом на 02.01.2023 заборгованість за кредитним договором № ID7701583 від 07.02.2020 становить 228 693,14 грн, з яких:

- заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 173 764,92 грн;

- заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) - 54 928,22 грн.

Судом досліджено виписку по особовому рахунку відповідача за період з 07.02.2020 по 03.01.2023 (а.с. 26-109).

09.01.2023 позивач направив на адресу відповідача повідомлення-вимогу вих. № 410/70.1.1. (а.с. 110-111).

Оскільки відповідач не здійснив повернення коштів у строк, визначений у договорі, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи спір по суті суд враховує таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором N ID 7701583 від 07.02.2020 року у розмірі 228 693,14 грн, у тому числі 173 764,92 грн заборгованості по тілу кредиту та 54 928,22 грн заборгованості по відсоткам.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір відноситься до кредитних договорів, до регулювання правовідносин якого застосовуються загальні положення про договір глав 52, 53 та положення про позику, кредит визначені параграфами 1, 2 глави 71 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Положеннями ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач (позичальник) 07.02.2020 отримав від позивача у строкове платне користування кредитні кошти у розмірі 330 000,00 грн, які повинен повернути останньому у строк та на умовах, передбачених договором.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем повернення кредиту, сплата процентів здійснювалась несвоєчасно, що підтверджується графіком погашення заборгованості, банківськими виписками щодо руху коштів відповідача по рахунку та розрахунками заборгованості за кредитним договором N ID 7701583 від 07.02.2020.

Приписами ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що датою погашення кредиту за кредитним договором N ID 7701583 від 07.02.2020 є 06.02.2023.

Разом із тим пунктом 18.2.2.3.2. Правил визначено, що при настанні будь-якої з таких подій: неотримання від клієнта згоди на зміну комісії за управління кредитом, зміну періодичності порядку сплати платежів за кредитом; порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим розділом Правил, в т. ч. у разі порушення цільового використання кредиту; порушення господарським судом справи про банкрутство клієнта або про визнання недійсними установчих документів клієнта, або про скасування державної реєстрації клієнта; ухвалення власником або компетентним органом рішення про ліквідацію клієнта; смерть клієнта; порушення кримінального провадження щодо клієнта; встановлення такими, що не відповідають дійсності, відомостей, що містяться в п. 18.2.2.2.10 цього розділу правил; відсутність у банку вільних грошових коштів, про що банк письмово повідомляє клієнта; наявність судових рішень, що набрали чинності, про стягнення грошових коштів з поточного рахунку клієнта, наявність арешту на поточних рахунках, що належать клієнту, наявність платіжних вимог про примусове списання та інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий клієнту кредит не буде повернутий вчасно,

Банк, на свій розсуд, має право:

а) змінити умови видачі та надання кредиту - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування, комісії за управління кредитом, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, строки виконання яких настали, строки вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. В цю дату клієнт зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк користування кредитом, повністю виконати інші зобов`язання за кредитом; або:

б) розірвати договір у судовому порядку. При цьому в останній день дії договору клієнт зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором; або:

в) відповідно до ст. 651 ЦК України, ст. 188 Господарського кодексу України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням клієнту повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору клієнт зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний строк користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за договором. Одностороння відмова від цього договору не звільняє клієнта від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором.

З матеріалів справи вбачається, що банк у спірних правовідносинах скористався правом дострокового повернення кредиту з огляду на неповернення кредиту у строки, визначені пунктом 2.4. цього договору, графіком погашення кредиту.

Право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

10.01.2023 позивач направив на адресу відповідача вимогу від 09.01.2023 № 410/70.1.1 про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором № ID7701583 від 07.02.2020 (а.с. 110-111).

Доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань матеріали справи не містять.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, неповерненням кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом у встановлені строки, суд погоджується з доводами позивача, що у останнього виникло право вимагати з відповідача дострокового повернення заборгованості (усієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування ним).

Як вже зазначено 07.02.2020 відповідач отримав від позивача у строкове користування кредитні кошти у розмірі 330 000,00 грн. Також, за умовами договору, графіку погашення кредиту відповідач зобов`язався сплачувати щомісяця до 7 числа на користь банку проценти за користування кредитом.

Відповідачем сплачено грошові кошти, які зараховано позивачем у рахунок погашення тіла кредиту (179 936,09 грн) та процентів за користування кредитом (159 909,36 грн).

Доказів, які б спростовували наявність заборгованості за кредитом у розмірі 173 764,92 грн відповідач суду не надав. Розмір вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 173 764,92 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 54 928,22 грн заборгованості за процентами суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15 зазначила, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому в разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом припиняється. Кредитор втрачає право нараховувати проценти після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.

Приймаючи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та ту обставину, що банк 10.01.2023 звернувся до позичальника з вимогою про дострокове повернення кредиту протягом 20 календарних днів з дати одержання повідомлення, але у будь-якому випадку не пізніше 25 календарних днів з дня направлення банком повідомлення позичальнику, суд дійшов висновку про правомірність звернення позивача із вимогою щодо нарахування процентів за користування кредитом за період з 07.02.2020 до 03.01.2023.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок процентів за договором за період з 07.02.2020 до 03.01.2023, суд дійшов висновку, що розмір процентів складає 54 928,22 грн, відтак вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 54 928,22 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення Фізичної особи-підприємця Мульяр Ярослави Ярославівни 173 764,92 грн заборгованості за кредитом та 54 928,22 грн заборгованості за процентами за користування кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями ч. 1-4 ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ч. 1-2 ст. 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мульяр Ярослави Ярославівни, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (вул. С. Петлюри, б. 30, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код 09806443) 173 764,92 грн заборгованість по тілу кредиту, 54 928,22 грн заборгованості за процентами за користування кредитом та 3 430,40 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати позивачу (, i.hryshchenko@tascombank) та відповідачу (АДРЕСА_1).

Повне рішення складено 28.04.2023.

Суддя М.С. Глушков