ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2023 р. Справа№ 910/21427/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 23.03.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 (повний текст рішення складено 01.11.2022)

у справі №910/21427/21 (суддя Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро»

до Державної податкової служби України

про стягнення 2592000,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв - Агро» (позивач) надійшла позовна заява до Державної податкової служби України (відповідач) про відшкодування збитків в розмірі 2592000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача щодо відмови у реєстрації податкових накладних позивач поніс збитки у вигляді оплати штрафу на користь контрагенту в розмірі суми, заявленої до стягнення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову суд зазначив, що у позивача не було обґрунтованого обов`язку сплати 2592000,00 грн. на користь ТОВ «Кернел-Трейд», що підтверджує відсутність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та завданою шкодою.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» 01.12.2022 звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі №910/21427/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, рішення суду про відмову у задоволення позову прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Так скаржник зазначає в своїй апеляційній скарзі, що судом не враховано висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18. Крім того, судом не враховано, що сплата штрафних санкцій позивачем на користь ТОВ «Кернел-Трейд» сталась внаслідок протиправної поведінки ДПС і не залежала від вини позивача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/21427/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/21427/21. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв -Агро» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі №910/21427/21.

14.12.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/21427/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2022 поновлено товариству з обмеженою відповідальністю «Зміїв -Агро» пропущений строк на апеляційне оскарження відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі №910/21427/21. Розгляд справи призначено на 09.02.2023.

06.01.2023 Державна податкова служба України подала до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі №910/21427/21 в силі, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зазначив, що скаржник безпідставно посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 14.04.2018 у справі №925/1196/18, оскільки рішення у вказаній справі ухвалені на користь податкового органу, а позивач вириває з тексту постанови лише ті позиції, які вигідні йому. Також відповідач зазначає, що позивачем не доведено вини відповідача у понесених збитках, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

В судовому засіданні 09.02.2023 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 16.03.2023.

16.03.2023 через відділ діловодства товариство з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» подав заяву про технічну помилку, в якій повідомив, що в прохальній частині апеляційної скарги помилково зазначено ТОВ «Істейтглобал» замість ТОВ «Зміїв-Агро», а тому просив вважати вірним ТОВ «Зміїв-Агро».

В судовому засіданні 16.03.2023 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 23.03.2023.

21.03.2023 товариство з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» подало до Північного апеляційного господарського суду додаткові пояснення, в яких зазначило, що позивачем вчинялись всі необхідні дії для відновлення його порушеного право органами Державної податкової служби, в тому числі шляхом звернення з відповідним позовом до суду та ухвалення рішення за результатами його розгляду на користь позивача. Проте, право ТОВ «Кернел-Трейд» на податковий кредит не було відновлено, оскільки з дня складання податкових накладних та їх реєстрацією минуло більше 365 днів.

У судовому засіданні 23.03.2023 представник позивача взяв участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

У судове засідання 23.03.2023 також з`явився представник відповідача, який надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 13.11.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» (далі - позивач, постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» (далі - покупець) був укладений договір поставки №Х-1725/19, за умовами якого позивач зобов`язувався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2018 року на умовах, визначених договором.

Згідно з п.3.1. договору поставки оплата товару здійснюється покупцем в розмірі 80% у вигляді попередньої оплати, у грошовій формі впродовж 3-х банківських днів після надання позивачем покупцю оригіналу даного договору, підписаного уповноваженою особою позивача і завіреного печаткою, та оригіналу рахунку-фактури. Остаточний розрахунок здійснюється після поставки товару в повному обсязі згідно з п. 1.2 договору та виконання умов п.2.6 договору.

Відповідно до п.4.6. договору при здійсненні поставок позивач зобов`язується повною мірою виконувати вимоги законодавства України щодо складання та реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

В разі порушення постачальником (позивачем) зобов`язань, передбачених попереднім абзацом, покупець вправі: а) або зупинити розрахунки за цим договором до моменту усунення порушень (право на зупинення розрахунків обмежується сумою, або дорівнює сумі ПДВ не зареєстрованих та/або неналежним чином зареєстрованих податкових накладних); б) або застосувати до постачальника штрафну санкцію у розмірі 20% від вартості господарських операцій, щодо яких податкові накладні були складені та/або зареєстровані постачальником з порушенням вимог чинного законодавства. При цьому з моменту фактичного стягнення покупцем з постачальника вказаної штрафної санкції, право покупця а зупинення розрахунків, передбачене п.п. а) п.4.6 цього договору припиняється.

На виконання умов п 3.1 договору ТОВ «Кернел-Трейд» сплатило ТОВ «Зміїв-Агро» передплату за товар згідно платіжних доручень: №640957 від 14.11.2018 в сумі 1584000,00 грн., в тому числі ПДВ 264000,00 грн., №640994 від 14.11.2018 в сумі 5472000,00 грн., в. т.ч. ПДВ 912000,00 грн., №641579 від 14.11.2018 в сумі 5904000,00 грн., в т.ч. ПДВ 984000,00 грн.

ТОВ «Зміїв-Агро» визначено податкові зобов`язання з ПДВ, складено та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 34 від 14.11.2018 року; № 35 від 14.11.2018 року; № 39 від 14.11.2018 року.

Проте, за вказаними податковими накладними реєстрацію зупинено. Позивачем надіслано до контролюючого органу письмові пояснення із відповідним документальним підтвердженням щодо кожної накладної. Проте, Головним управлінням державної фіскальної служби у Харківській області незважаючи на вищевказані письмові пояснення позивача і додані до них документи, що підтверджують факти, викладені у таких поясненнях, прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

В подальшому в листопаді 2018 року, на виконання умов договору ТОВ «Зміїв-Агро», після отриманої передплати, провело відвантаження насіння соняшника товариству з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд».

12.02.2019 рішенням Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішень задоволено. Скасовано рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 29.11.2018 про визнання протиправними та скасовано рішення про відмову в реєстрації податкових накладних №1006680/41661186, №1006681/41661186, №1006682/41661186. Зобов`язано Головне управління ДФС у Харківській області зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро»: №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; № 35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; № 39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» судовий збір у сумі 5763,00 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 по справі №520/219/19 скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДФС у Харківській області зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро»: №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; №35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; №39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн. В цій частині прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

Судами під час розгляду справи №520/219/19 встановлено, що «позивачем в рамках здійснення власної господарської діяльності складено податкові накладні №34 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 1584000,00 грн в т.ч. ПДВ 264000,00 грн; № 35 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5472000,00 грн. в т.ч. ПДВ 912000,00 грн; № 39 від 14.11.2018 (реєстраційний № в ЄРПН) в сумі 5904000,00 грн в т.ч. ПДВ 984000,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД» та здійснені дії щодо реєстрації у Єдиному державному реєстрі податкових накладних зазначеної податкової накладної.

Відповідно до отриманих квитанцій №1 від 21.11.2018 вказані податкові накладні прийнято, aлe реєстрацію зупинено з посиланням на п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена по причині того, що податкові накладні відповідають вимогам п.п.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

ТОВ «ЗМІЇВ-АГРО» до контролюючого органу шляхом електронного документообігу через систему «М.Е.Doc» щодо кожної податкової накладної подано пояснення та документи від 26.11.2018 №230, №231, №232 разом із копіями документів.

Через систему «M.E.Doc» TOB «ЗМІЇВ-АГРО» отримано рішення від 29.11.2018 №1006680/41661186, №1006681/41661186, №1006682/41661186 про відмову у реєстрації податкових накладних

ТОВ «ЗМІЇВ-АГРО» шляхом електронного документообігу через систему «М.Е.Doc», щодо кожного рішення про відмову у реєстрації податкових накладних подано скарги до контролюючого органу вищого рівня від 30.12.2018 №239, 231, 238, які залишенні без задоволення. …..»

«….Як встановлено судом, позивачем надіслано до контролюючого органу письмові пояснення із відповідним документальним підтвердженням щодо кожної накладної, копії вищевказаних документів також надано до суду.

Подані документи свідчать про реальність здійснення господарської операції з придбання товарів і були цілком достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних №34 від 14.11.2018, № 35 від 14.11.2018, № 39 від 14.11.2018, складених за наслідками надходження попередньої оплати за договором.

Вказані документи складені у повній відповідності до вимог законодавства і саме такими документами супроводжувалось оформлення господарської операції, в рамках якої виписано податкові накладні №34 від 14.11.2018, № 35 від 14.11.2018, № 39 від 14.11.2018.

При цьому відповідачем, незважаючи на вищевказані письмові пояснення позивача і додані до них документи, що підтверджують факти, викладені у таких поясненнях, прийнято оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН

Підставою для відмови у реєстрації у рішеннях зазначено: «Ненадання платником податків копій документів, а саме: первинні документи щодо постачання/придбання товарів, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні».

Проте, як встановлено судом, такі документи надавались позивачем разом з письмовими поясненнями та у процесі адміністративного оскарження рішення.

Суд зауважує, що хоча податкові накладні і складені за правилом першої події, позивачем також надано і документи щодо відвантаження продукції покупцю (товаро-транспортні та видаткові накладні), тобто, і поставка, і виробництво підтверджені позивачем документально.

Оскільки для виникнення податкового зобов`язання з ПДВ достатньо настання однієї з подій, то обов`язок продавця виписати і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на відповідну суму ПДВ, кореспондує з правом контролюючого органу вимагати у платника ПДВ ту документацію, яка підтверджує настання саме такої події, а не обох подій одночасно. Якщо мова йде про зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку в якості оплати товарів/послуг, що підлягають постачанню, то документами, достатніми для підтвердження такої операції будуть розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків, а також відповідні договори та рахунки на оплату, що підтверджують наявність правових підстав для зарахування відповідної суми коштів. Відповідно, саме такі документи можуть вважатися необхідною передумовою для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що позивачем було надано контролюючому органу всі документи, які підтверджують інформацію, зазначену у податкових накладних №34 від 14.11.2018, № 35 від 14.11.2018, № 39 від 14.11.2018, як і відповідні письмові пояснення з того приводу, що податкові накладні виписані на попередню оплату.

Таким чином, надані позивачем документи були цілком достатніми для прийняття Комісією відповідача рішень про реєстрацію податкової накладної.»

Крім того, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі №520/9004/19 задоволено частково позов ТОВ «Зміїв - Агро» до Державної фіскальної служби України та зобов`язано останню зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» №34 від 14.11.2018 року; №35 від 14.11.2018 року; №39 від 14.11.2018 року днем їх подання на реєстрацію.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2020 року у справі №520/9004/19 вказане рішення залишено без змін.

Проте, відповідачем були зареєстровані відповідні податкові накладні лише 05.11.2021 року, що підтверджується квитанціями про реєстрацію податкової накладної наявними в матеріалах справи.

Водночас, 02.11.2021 товариство з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» звернулось до товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» з претензією №421, в якій просило перерахувати грошові кошти в сумі 2592000,00 грн. на рахунок ТОВ «Кернел-Трейд» на підставі п.4.6. договору №Х-1725/19 від 13.11.2018.

04.11.2021 позивач перерахував товариству з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» грошові кошти в сумі 2592000,00 грн, з призначенням платежу «погашення заборгованості згідно претензії від 02.11.2021 №421 за умовами договору №Х-1725/19 від 13.11.2018», що підтверджується платіжним дорученням №14677 від 04.11.2021.

Предметом позову в цій справі є стягнення з Державного бюджету України збитків у сумі 2592000,00 грн., які позивач визначає як завдані внаслідок протиправної поведінки ГУ ДФС у Харківській області, яке заблокувало реєстрацію оформлених позивачем податкових накладних, тому позивач допустив порушення умов укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» договору, у зв`язку із чим було змушене сплатити на користь цього контрагента 2592000,00 грн. штрафних санкцій, які позивач вважає своїми збитками.

Оскаржуючи рішення, дії або бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили платнику податку здійснити реєстрацію податкової накладної у ЄРПН, платник податків намагається відновити порушене право. Натомість, звертаючись із позовом про відшкодування шкоди, завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючого органу, платник податків, як у цій справі, намагається вже не відновити порушене право, а одержати компенсацію спричинених цим порушенням наслідків.

Так, ст. 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 Цивільного кодексу України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 Цивільного кодексу України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 Цивільного кодексу України.

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 Цивільного кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» реалізувало своє право як платника податків у податкових відносинах і вчинило дії, спрямовані на відновлення свого порушеного права та майнового інтересу контрагента на одержання права на податковий кредит, а саме звернулось до адміністративного суду з відповідними позовами у справах №520/219/19 та №520/9004/19.

При цьому, у судовому порядку в рамках справ № 520/219/19 та №520/9004/19 підтверджено обставини неправомірності відмови в реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗМІЇВ-АГРО»: №34 від 14.11.2018 р; № 35 від 14.11.2018 р; № 39 від 14.11.2018р., тобто встановлено неправомірність дій саме відповідача.

Повертаючись до п.4.6. договору, на підставі якого позивачем було сплачено на користь ТОВ «Кернел-Трейд» штраф в сумі 2592000,00 грн., колегія суддів звертає увагу, що цим пунктом чітко визначено, що позивач зобов`язується повною мірою виконувати вимоги законодавства України щодо складання та реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

І тільки в разі порушення постачальником (позивачем) зобов`язань, передбачених попереднім абзацом, покупець вправі, в тому числі, застосувати до постачальника штрафну санкцію у розмірі 20% від вартості господарських операцій, щодо яких податкові накладні були складені та/або зареєстровані постачальником з порушенням вимог чинного законодавства.

Проте, зазначеними вище рішеннями судів у адміністративних справах підтверджується виконання позивачем свого зобов`язання за договором №Х-1725/19 від 13.11.2018, а саме, повною мірою виконувати вимоги законодавства України щодо складання та реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

За результатами вирішення зазначених адміністративних справ податкові накладні були зареєстровані у ЄРПН.

Як наслідок, немає підстав для висновку про існування причинно-наслідкового зв`язку між витратами, яких зазнав позивач, сплативши штраф у розмірі 20 % від вартості господарських операцій, щодо яких були складені та направлені для реєстрації в ЄРПН, але не зареєстровані податкові накладні, і протиправним рішенням контролюючого органу, адже надані позивачем документи були цілком достатніми для прийняття Комісією відповідача рішень про реєстрацію податкових накладних.

А тому колегія суддів приходить до висновку, що 2592000,00 грн., які позивач сплатив на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» як штраф на підставі пункту 4.6 договору, не були необхідними витратами, що унеможливлює стягнення зазначеної суми з Державного бюджету України як збитків.

Такий висновок суду підтверджується висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленого у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21, а саме:

« 10.1. Застосовуючи в контексті спірних правовідносин норми статей 22, 1166, 1173 ЦК України, підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17, підпункту 114.3.2. пункту 114.2 статті 114 та пункту 201.10 статті 201 ПК України, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що збільшення податкового кредиту є майновим інтересом покупця товарів / послуг, який з 1 січня 2015 року за загальним правилом реалізовується після виконання продавцем у публічно-правових відносинах з державою обов`язку скласти та зареєструвати в ЄРПН податкову накладну.

10.2. Водночас покупець не є стороною публічно-правових відносин між продавцем і контролюючим органом щодо реєстрації податкових накладних. До моменту виникнення права на включення суми ПДВ за операцію з придбання товарів / послуг до складу податкового кредиту взаємодія держави і покупця зводиться лише до можливості покупця подати на продавця скаргу, що в силу пункту 201.10 статті 201 ПК України зумовлює лише обов`язок контролюючого органу провести документальну перевірку продавця, спонукати виконати який покупець не може.

10.3. Оскільки саме від продавця, який має законом визначений обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем означеного вище майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (продавець) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.

10.4. Якщо перешкодою для вчинення продавцем дій, необхідних для реєстрації податкової накладної у ЄРПН, було незаконне рішення, дія чи бездіяльність контролюючого органу, то держава може бути притягнута до відповідальності перед постачальником за спричинену цим шкоду, зокрема в результаті притягнення продавця до відповідальності його контрагентом.»

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у позивача не було обґрунтованого обов`язку сплатити 2592000,00 грн. на користь ТОВ «Кернел-Трейд», що підтверджує відсутність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та завданою шкодою.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позивачем, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було підтверджено належними та допустимими доказами, що сплачені ним кошти на користь контрагента мають бути стягнуті з Державного бюджету України як збитки, оскільки не доведено причинного зв`язку між діями відповідача з блокування реєстрації податкових накладних та понесенням позивачем таких витрат на підставі п. 4.6 договору.

Колегія суддів не погоджується з твердженням скаржника, що місцевим господарським судом не враховано висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 14.04.2020 у справі №925/1196/18, оскільки у вказаній справі судами встановлено наявність всіх складових, необхідних для відшкодування шкоди за рахунок держави.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 20.09.2022, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 20.09.2022 - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі №910/21427/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 у справі №910/21427/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на товариство з обмеженою відповідальністю «Зміїв-Агро».

4. Матеріали справи №910/21427/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 28.04.2023.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

Є.Ю. Шаптала