РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.05.2023Справа № 910/2789/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Машинері»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський вентиляційний завод»

про стягнення 56.665,97 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

23.02.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Машинері» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський вентиляційний завод» про стягнення 56.665,97 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору надання послуг № 25/08/2022 від 25.08.2022 позивачем надано послуги з діагностики та ремонту верстата РТ21001 відповідачу на загальну суму 54.000,00 грн, що підтверджується, підписаним сторонами, актом приймання-передачі наданих послуг від 16.01.2023. За умовами п. 3.3. договору оплата за наданні послуги здійснюється протягом 2-х банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі. У зв`язку з тим, що відповідачем порушено умови договору, позивач 23.01.2023 звернувся до відповідача з претензією № 1, якою вимагав оплатити основну заборгованість та штрафні санкції, які виникли на момент подачі претензії. 30.01.2023 відповідач повідомив позивача, що оплату за претензією здійснити не може, оскільки перебуває в скрутному матеріальному становищі. Враховуючи викладене та те, що відповідачем не було виконано зобов`язання за договором позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 56.665,97 грн, з яких 54. 000,00 грн основного боргу, 2.515,07 грн пені та 150,90 грн 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов`язань згідно договору надання послуг № 25/08/2022 від 25.08.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2023 відкрито провадження у справі № 910/2789/23; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою відповідачу встановлено строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 01.03.2023 було направлено 03.03.2023 відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 295 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03040, м. Київ, вул. Маричанська, 11/8, кв. 135, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 01.03.2023, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 17.03.2023, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 295, а отже відповідач мав подати відзив на позов у строк до 03.04.2023 включно.

09.03.2023 від позивача до суду надійшла заява про виправлення описки в ухвалі Господарського суду міста Києва № 910/2789/23 від 01.03.2023, а саме позивач просить вказати вірно назву відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський вентиляційний завод» замість Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський вентиляторний завод».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2023 виправлено допущену в ухвалі Господарського суду міста Києва № 910/2789/23 від 01.03.2023 помилку в назві відповідача.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 01.03.2023 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Логістик Машинері» (позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський вентиляційний завод» (відповідач, замовник) укладено договір про надання послуг № 25/08/2022 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з діагностики та ремонту верстата РТ21001 (далі - послуги), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Згідно з п. 1.2 договору послуги, визначені в п. 1.1 даного договору надаються за адресою: 07400, м. Бровари, вул. Підприємницька, 6.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення умов договору не сплатив вартість наданих послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 54.000,00 грн та за неналежне виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано пеню в розмірі 2.515,07 грн та 3% річних в сумі 150,90 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 12.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим догово чи його розірвання.

Відповідно до п. 3.1 договору загальна вартість послуг по цьому договору становить 54.000,00 грн, у тому числі ПДВ 9.000,00 грн.

Згідно з п. 3.2 договору сторони погодили, що вартість послуг, визначених в п. 3.1 даного договору становить:

1. Діагностика верстата РТ21001 становить 5.200,00 грн;

2. Заміна блоку шестерень з валом коробки швидкості обертів шпинделя РТ21001 становить 48.800,00 грн.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що послуги мають бути надані у строк не пізніше до 25.01.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно з п. 5.1 договору фактом, що підтверджує передачу виконавцю та приймання замовником наданих у повному обсязі послуг за цим договором є підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, який підписується останнім днем надання послуг.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виконано наступні послуги вартістю 54.000,00 грн, що підтверджується підписаним та скріпленим печатками обох сторін актом приймання-передачі наданих послуг від 16.01.2023:

1. Діагностика верстата РТ21001: при діагностиці виявлено зношення зубів на блоці шестерень вторинного валу. Після демонтажу валу також виявлено зношеність його підшипників, а також зношеність шківу первинного валу і самого валу. Висновок: заміна підшипників, валу і блоку шестерень (необхідне виготовлення нового блоку шестерень).

2. Заміна блоку шестерень з валом коробки швидкості обертів шпинделя РТ21001: демонтаж коробки швидкості обертів шпинделя РТ21001,заміна підшипників, валу і блоку шестерень. Збирання коробки швидкості обертів шпинделя РТ21001, пусконалагоджувальні роботи, діагностика верстата РТ21001.

В акті приймання-передачі наданих послуг від 16.01.2023 зазначено, що замовник не має претензій до якості наданих послуг та стоків їх надання виконавцем.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 3.3 договору визначено, що оплата вартості послуг здійснюється протягом 2 (двох) банківських днів після підписання сторонами акту прийому-передачі робіт.

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на викладене, відповідач мав здійснити оплату наданих послуг до 18.01.2023 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 2.2.1 договору замовник зобов`язався вчасно та у повному обсязі здійснювати оплату вартості належним чином наданих виконавцем і прийнятих замовником послуг у порядку, передбаченому цим договором.

Проте, матеріалами справи свідчать, що в порушення умов договору відповідачем не здійснено оплату наданих послуг у повному обсязі на загальну суму 54.000,00 грн, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем у зазначеному розмірі, яка не оспорена відповідачем.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті наданих послуг не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості наданих послуг в розмірі 54.000,00 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо оплати наданих послуг не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 7.6 договору у разі несвоєчасної або неповної оплати послуг відповідно до п. 3.3 даного договору замовник повинен сплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, як діяла в період, за який нараховується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання по сплаті наданих послуг відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню нарахованої на суму боргу 54.000,00 грн за період з 19.01.2023 по 22.02.2023, розмір якої, за обґрунтованими розрахунками позивача становить 2.515,07 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 2.515,07 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті за надані послуги, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 150,90 грн 3% річних нарахованих на суму боргу 54.000,00 грн за період з 19.01.2023 по 22.02.2023.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 150,90 грн 3% річних (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Машинері» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський вентиляційний завод» (03040, м. Київ, вул. Маричанська, 11/8, кв. 135, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик Машинері» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Металургів, 17, офіс 9, ) 54.000 (п`ятдесят чотири тисячі) грн 00 коп. боргу, 2.515 (дві тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн 07 коп. пені, 150 (сто п`ятдесят) грн 90 коп. 3% річних, 2.684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова