РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.05.2023Справа № 910/1213/23

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом фізичної особи - підприємця Поровської Анни Миколаївни ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 29) про стягнення 117 347,31 грн.

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.01.2023 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця Поровської Анни Миколаївни (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (далі - відповідач) про стягнення 117 347,31 грн та була передана 25.01.2023 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем відповідно до договору №2111 на транспортно-експедиційні послуги було надано відповідачеві послуги пов`язані з виконанням перевезень вантажів в міжнародному сполученні.

Однак відповідачем вартість перевезення не оплачено в повному розмірі у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на користь фізичної особи - підприємця Поровської Анни Миколаївни заборгованість у розмірі 117 347,31 грн. з яких: 102349,32 грн - сума основного боргу, 10132,58 грн - пені, 832,82 грн - 3% річних, 4032,59 грн - втрати від інфляції.

Ухвалою суду від 30.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

17.02.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, заперечуючи щодо позовних вимог відповідач вказує, що за умовами зазначених договорів-заявок вартість послуг виконавця визначається по курсу НБУ на дату розвантаження, але оплата здійснюється після отримання замовником оригіналів документів, що підтверджують факт надання послуг Виконавцем (CMR/TTH), акту приймання-передачі наданих послуг, рахунку.

Таким чином підписані акти здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) жодним чином не вказують на те, що настало прострочення Відповідача з оплати рахунків № 5 від 25.01.2022 р.; №7 від 30.01.2022 р.; № 13 від 11.02.2022 р. та №19 від 18.02.2022 р.

Щодо наданого Позивачем Акту звірки, то цей документ підписаний особою, яка не має відповідних повноважень та не свідчить про визнання Відповідачем заборгованості.

Відповідач заперечує проти твердження Позивача, що копії експрес-накладних ТОВ «НОВА ПОШТА» доводять отримання відповідачем оригінали рахунків, CMR, акту приймання-передачі наданих послуг. Експрес-накладні не містять інформації про те які саме документи були направлені одержувачу, а також не містять інформації про дату вручення посилки отримувачу.

Товарно-транспортні накладні (CMR) є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», отже, у разі надсилання оригіналів CMR Замовнику до них повинен бути доданий засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою.

02.03.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до останньої представник вказує, що підтвердження отримання оригіналів документів є підписані, пропечатані та повернуті Відповідачем Позивачу оригінали Актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) № 64 від 05.10.2021 на суму 35 565,00 грн., № 61 від 18.10.2021 на суму 44 146,70 грн., № 68 від 31.10.2021 на суму 67 105,06 грн., № 88 від 15.11.2021 на суму 46 346,08 грн., № 91 від 06.12.2021 на суму 44 700,16 грн., № 5 від 25.01.2022 на суму 40 074,25 грн., № 7 від 30.01.2022 на суму 40 429,00 грн., № 13 від 11.02.2022 на суму 39 210,56 грн., № 19 від 18.02.2022 на суму 46 685,51 грн., оригінали яких підписані та пропечатані в 2 екземплярах зі сторони Позивача відправлялися Відповідачу в комплекті з оригіналами CMR з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу та рахунку.

Стосовно твердження Відповідача, що даний Акт звірки підписаний не уповноваженою особою, а тому не підтверджує обставин про які вказує Позивач є необгрунтованим, оскільки такий Акт підписано головним бухгалтером Відповідача та на ньому стоїть оригінальна печатка Відповідача, яка не була втрачена, викрадена чи загублена, оскільки відсутні докази звернення Відповідача до правоохоронних органів з відповідними заявами. Вказане унеможливлює доступ до неї не уповноважених осіб.

Щодо надсиланні оригіналів CMR Відповідачу засвідчених у встановленому порядку переклад таких оригіналів CMR українською мовою позивач зазначає, що умовами погоджених сторонами Договорів-заявок на перевезення вантажу, що зазначені в позові не закріплено такого обов`язку експедитора, як надсилання разом з оригіналом CMR його офіційного перекладу на українську мову, а тому такий переклад не може ставитись в якості умови для настання строку оплати наданих транспортно-експедиційних послуг, які підтверджені належними первинними документами підписаними Відповідачем, зокрема Актами здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг).

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

09.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (далі Замовник) та фізичною особою - підприємцем Поровською Анною Миколаївною (далі Перевізник) укладено договір №2111 на транспортно-експедиційні послуги (далі Договір) за умовами якого Замовник замовляє, а Перевізник надає послуги організації міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом (п. 1.1. Договору).

Пунктами 1.2-1.3 Договору встановлено, що конкретні умови кожного замовлення зазначаються у заявці Замовника і узгоджуються з Перевізником.

Узгодженою (підтвердженою) вважається заявка, підписана керівниками або уповноваженими довіреністю представниками Сторін, і скріплена печатками або штампами Сторін. Заявка обов`язкова для виконання Сторонами і є невід`ємною частиною цього Договору. Сторони встановили, що подача та підтвердження належним чином посвідчених заявок на перевезення вантажів може здійснюватися телефонограмою, телетайпом, телеграфом, телексом, іншим фіксованим шляхом. У разі відмови від підтвердженої заявки Сторона зобов`язується письмово (по факсу) повідомити про це іншу Сторону не пізніше ніж за 48 години до дати завантаження при міжнародних перевезеннях або 18 годин при внутрішніх перевезеннях.

Розділом 3 Договору «Умови Розрахунків» сторони визначили наступне.

Вартість послуг узгоджується Сторонами у Заявках шляхом прийняття Заявки до виконання. Замовник зобов`язується в порядку й на умовах, певних даним Договором, оплачувати послуги з перевезення вантажу, транспортно-експедиторські послуги та відшкодувати документально підтверджені витрати Перевізника, пов`язаних з виконанням перевезення за заявками згідно даного Договору. Вартість транспортно-експедиційного обслуговування , узгоджена в заявках , включає в себе суму ПДВ. (п.3.1 Договору).

Розрахунки за цим Договором здійснюються Замовником у безготівковій формі шляхом 100% оплати 14 календарних днів з дня отримання оригіналів документів на підставі копії рахунку переданого Перевізником за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Розрахунки по даному Договору здійснюються у національній валюті - гривні в еквіваленті до валюти вказаної в погодженій сторонами Заявці в безготівковій формі шляхом переказу відповідних грошових коштів на рахунок Перевізника.

На розрахунковий рахунок Перевізника повинна надійти сума, вказана в погодженій заявці. Послуги банка країни відправлення грошових коштів сплачує Замовник. Інші комісії банків-кореспондентів сплачує Перевізник (п.3.2 Договору).

Пунктом 4.6 Договору визначено, що За несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує Перевізнику пеню, в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожний день прострочки оплати.

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє протягом одного року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення. Якщо жодна зі Сторін за один місяць до закінчення строку дії Договору письмово не повідомить іншу Сторону про розірвання Договору, дія Договору автоматично пролонгується на наступні 12 (дванадцять) місяців без складення додаткової угоди до Договору.

Доказів того, що договір розірваний та/або припинив свою дію матеріали справи не містять.

Так, між сторонами до умов Договору було підписано наступні договори-заявки на перевезення вантажу:

Договір-заявка на перевезення вантажу № 2163 від 29.09.2021р.

Згідно умов вказаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (відходи поліетилену) відправлення з м. Рига (Латвія), Getlinu street 5, Stopinu nov; вантажовідправник - ECO BALTIA VIDE; вантажоотримувач - TOB «ТЕМП-2000»; пункт розвантаження - м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтова сума 1150 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 7-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

Договір-заявка на перевезення вантажу № 2191 від 07.10.2021р.

Згідно умов вказаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (відходи поліетилену) відправлення з м. Рига (Латвія), Rumbula Getlinu street 5, Stopinu nov; вантажовідправник - ECO BALTIA VIDE; вантажоотримувач - TOB «ТЕМП-2000»; пункт розвантаження - м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтова сума 1450 євро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 7 банківських днів з дня отримання оригіналів документів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

Договір-заявка на перевезення вантажу № 2226 від 25.10.2021р.

Згідно умов вказаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (відходи поліетилену) відправлення з м. Рига (Латвія), Rumbula Getlinu street 5, Stopinu nov; вантажовідправник - ECO BALTIA VIDE; вантажоотримувач - TOB «ТЕМП-2000»; пункт розвантаження - м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтова сума 2200 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата по факту розвантаження автомобіля на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

Договір-заявка на перевезення вантажу № 2271 від 08.11.2021р.

Згідно умов вказаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (плівка на палетах) відправлення з м. Києва вул. Набережно-Корчуватська, 136; вантажоотримувач AB «Plasta»,Vilnius LT-03154, Savanoriu ave.180, Lithuania, фрахтова сума 1550 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 5-10 календарних днів з дня отримання оригіналів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

Договір-заявка на перевезення вантажу № 2363 від 30.11.2021р.

Згідно умов вказаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (плівка на палетах) відправлення з м. Києва вул. Набережно-Корчуватська, 136; вантажоотримувач DENDRA, 05120 Vilnius Lithuania, Laisves av. 60, фрахтова сума 1450 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 10 календарних днів з дня розвантаження автомобіля на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

Договір-заявка на перевезення вантажу № 2450 від 10.01.2022р.

Згідно умов вказаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (відходи поліетилену) відправлення з м. Рига (Латвія), Rumbula Getlinu street 5, Stopinu nov; вантажовідправник - ECO BALTIA VIDE; вантажоотримувач - ТОВ «ТЕМП-2000»; пункт розвантаження - м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтова сума 1250 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 5 банківських днів з дня отримання оригіналів документів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

Договір-заявка на перевезення вантажу № 2485 від 24.01.2022р.

Згідно умов вказаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (відходи поліетилену) відправлення з м. Рига (Латвія), Rumbula Getlinu street 5, Stopinu nov; вантажовідправник - ECO BALTIA VIDE; вантажоотримувач - TOB «ТЕМП-2000»; пункт розвантаження - м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтова сума 1250 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 5 банківських днів з дня отримання оригіналів документів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

Договір-заявка на перевезення вантажу № 2522 від 07.02.2022р.

Згідно умов вказаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (відходи поліетилену) відправлення з м. Рига (Латвія), Rumbula Getlinu street 5, Stopinu nov; вантажовідправник - ECO BALTIA VIDE; вантажоотримувач - TOB «ТЕМП-2000»; пункт розвантаження - м. Київ вул. Набережно-Корчуватська, 136; фрахтова сума 1230 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 5 банківських днів з дня отримання оригіналів документів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг. (Копія Договору-заявки додається).

Договір-заявка на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022р.

Згідно умов вказаної заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (плівка на палетах) відправлення з м. Києва вул. Набережно-Корчуватська, 136; вантажоотримувач DENDRA, 05120 Vilnius Lithuania, Laisves av. 60, фрахтова сума 1450 евро (по курсу НБУ на дату розвантаження).

Умови оплати визначені як 100 % оплата протягом 5-10 банківських днів з дня отримання оригіналів документів на підстав копії рахунку переданого Виконавцем за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг.

Вищевказані заявки підписані з боку позивача та відповідача без зауважень та скріплені їх печатками.

На виконання вищевказаних договорів-заявок на перевезення вантажу позивачем надано наступні товарно-транспортні накладні (CMR/TTH):

CMR № LV-01102021 від 01.10.2021 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 05.10.2021р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2163 від 29.09.2021р.).

CMR № LV-12102021 від 12.10.2021 року із відмітками митниці про пересічення кордону, штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 18.10.2021р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2191 від 07.10.2021р.).

CMR № LV-28102021 від 28.10.2021 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 31.10.2021р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2226 від 25.10.2021р.).

CMR № б/н від 10.11.2021 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та печаткою отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 15.11.2021р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2271 від 08.11.2021р.).

CMR № б/н від 02.12.2021 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та печаткою отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 06.12.2021р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2363 від 30.11.2021р.).

CMR № LV- від 21.01.2022 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 25.01.2022р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2450 від 10.01.2022р.).

CMR № LV-25012022 від 25.01.2022 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 30.01.2022р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2485 від 24.01.2022р.).

CMR № LV- від 08.02.2022 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 11.02.2022р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2522 від 07.02.2022р.).

CMR № б/н від 11.02.2022 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та печаткою отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 18.02.2022р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022р.).

На підставі наданих послуг за договором між сторонами були підписані відповідні акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг):

Акт № 64 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 05 жовтня 2021р. за яким позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 35 565,00 грн. по рахунку № 64 від 05.10.2021р. (CMR № LV-01102021 від 01.10.2021, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2163 від 29.09.2021р.);

Акт № 61 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 18 жовтня 2021р. Позивачем було надано Відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 44 146,70 грн. по рахунку № 61 від 18.10.2021р. (CMR № LV-12102021 від 12.10.2021 року, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2191 від 07.10.2021р.);

Акт № 68 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 31 жовтня 2021р. Позивачем було надано Відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 67105,06 грн. по рахунку № 68 від 31.10.2021р. (CMR № LV-28102021 від 28.10.2021 року, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2226 від 25.10.2021р.);

Акт № 88 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 15 листопада 2021р. Позивачем було надано Відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 46346,08 грн. по рахунку № 88 від 15.11.2021р. (CMR № б/н від 10.11.2021 року, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2271 від 08.11.2021р.);

Акт № 91 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 06 грудня 2021р. Позивачем було надано Відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 44 700,16 грн. по рахунку № 91 від 06.12.2021р. (CMR № б/н від 02.12.2021 року, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2363 від 30.11.2021р.);

Акт № 5 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 25 січня 2022р. Позивачем було надано Відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 40 074,25 грн. по рахунку № 5 від 25.01.2021р. (CMR № LV- від 21.01.2022 року, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2450 від 10.01.2022р.).

Акт № 7 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 30 січня 2022р. Позивачем було надано Відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 40 429,00 грн. по рахунку № 7 від 30.01.2021р. (CMR № LV-25012022 від 25.01.2022 року, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2485 від 24.01.2022р.).

Акт № 13 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 11 лютого 2022р. Позивачем було надано Відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 39 210,56 грн. по рахунку № 13 від 11.02.2022р. (CMR № LV- від 08.02.2022 року, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2522 від 07.02.2022р.);

Акт № 19 здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 18 лютого 2022р. Позивачем було надано Відповідачу транспортно-експедиційні послуги на суму 46 685,51 грн. по рахунку № 19 від 18.02.2022р. (CMR № б/н від 11.02.2022 року, Договір-заявка на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022р.).

Вищевказані акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) підписані з боку позивача та відповідача без зауважень та скріплені їх печатками.

Як вказує позивач, на виконання умов договору, останнім було надіслано відповідачеві:

- 09.10.2021р. через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено Відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2163 від 29.09.2021р., які отримані Відповідачем 11.10.2021 (копія Експрес-накладної № 0918 від 09.10.2021);

- 06.11.2021р. через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено Відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2191 від 07.10.2021р., які отримані Відповідачем 08.11.2021р. (копія Експрес-накладної № 2684 від 06.11.2021);

- 06.11.2021р. через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено Відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2226 від 25.10.2021р., які отримані Відповідачем 08.11.2021р. (копія Експрес-накладної № 2684 від 06.11.2021);

- 24.12.2021р. через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено Відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2271 від 08.11.2021р., які отримані Відповідачем. 27.12.2021р. (копія Експрес-накладної № 2494 від 24.12.2021);

- 04.01.2022р. через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено Відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2363 від 30.11.2021р. які отримані Відповідачем 05.01.2022р. (копія Експрес-накладної № 8966 від 04.01.2022).

- 04.02.2022р. через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено Відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2450 від 10.01.2022р., які отримані Відповідачем 07.02.2022р. (копія Експрес-накладної № 2956 від 04.02.2022);

- 04.02.2022р. через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено Відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2485 від 24.01.2022р., які отримані Відповідачем 07.02.2022р. (копія Експрес-накладної № 2956 від 04.02.2022);

- 15.02.2022р. через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено Відповідачу оригінали рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2522 від 07.02.2022р., які отримані Відповідачем 17.02.2022р. (копія Експрес-накладної № 9717 від 15.02.2022);

- 06.06.2022р. через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено Відповідачу оригінали рахунка та акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022р., які отримані Відповідачем 07.06.2022р. (копія Експрес-накладної № 4552 від 06.06.2022) та 28.06.2022р. через відділення ТОВ «НОВА ПОШТА» було відправлено Відповідачу оригінал товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу по Договору-заявці на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022р., які отримані Відповідачем 30.06.2022р; (копія Експрес-накладної № 0856 від 28.06.2022).

Усі відправлення були здійснені представником позивача Пахальчук О.М. та адресовані ТОВ «ТЕМП-2000» на 29 відділення м. Київ.

Між сторонами станом на 05.08.2022 було складено акт звірки взаємних розрахунків по стану за період: 01.12.2021 - 05.08.2022 та за яким сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 123 349,32 грн.

Вищевказаний акт підписаний з боку відповідача Сергієм Павлюком та скріплений печаткою товариства, зі сторони позивача останній підписаний Поравською А.М. та скріплений печаткою останньої.

Оскільки заборгованість відповідачем погашена не була, позивач направив на адреси відповідача лист вимогу№1 про сплату заборгованості за надані транспортно-експедиційні послуги у розмірі 102349,32 грн, суму пені у розмірі 9 109,09 грн., суму 3% річних у розмірі 748,69 грн., суму інфляційних у розмірі 2 558,73 грн.

Враховуючи, що позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму 404 262,32 грн., а відповідачем сплачено послуги за надані транспортно-експедиційні послуги у розмірі 301 913,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями долученими позивачем до позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 117 347,31 грн. з яких: 102349,32 грн - сума основного боргу, 10132,58 грн - пені, 832,82 грн - 3% річних, 4032,59 грн - втрати від інфляції.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Внаслідок укладення Договору №2111 на транспортно-експедиційні послуги від 09.09.2021 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

В силу вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору, останній надав послуги відповідачу за товарно-транспортними накладними:

CMR № LV-01102021 від 01.10.2021 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 05.10.2021р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2163 від 29.09.2021р.).

CMR № LV-12102021 від 12.10.2021 року із відмітками митниці про пересічення кордону, штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 18.10.2021р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2191 від 07.10.2021р.).

CMR № LV-28102021 від 28.10.2021 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 31.10.2021р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2226 від 25.10.2021р.).

CMR № б/н від 10.11.2021 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та печаткою отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 15.11.2021р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2271 від 08.11.2021р.).

CMR № б/н від 02.12.2021 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та печаткою отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 06.12.2021р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2363 від 30.11.2021р.).

CMR № LV- від 21.01.2022 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 25.01.2022р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2450 від 10.01.2022р.).

CMR № LV-25012022 від 25.01.2022 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 30.01.2022р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2485 від 24.01.2022р.).

CMR № LV- від 08.02.2022 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та штампом отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 11.02.2022р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2522 від 07.02.2022р.).

CMR № б/н від 11.02.2022 року із відмітками митниці про пересічення кордону, підписом та печаткою отримувача вантажу, датою отримання вантажу є 18.02.2022р. (Договір-заявка на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022р.).

Суд зауважує, що всі перевезення, виконання яких було доручено позивачу відповідно до вищевказаних разових договорів-заявок, виконані ним у повному обсязі, що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними, копії яких долучено позивачем до позовної заяви, та які містять підписи та відбитки печаток одержувача вантажу (з урахуванням вказаних у заявках відомостей про маршрут та найменування вантажу).

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та не заперечується Відповідачем виконання Позивачем відповідно до умов Договору на загальну суму в розмірі 102 349,32 грн.

Розділом 3 Договору «Умови Розрахунків» сторони визначили наступне.

Вартість послуг узгоджується Сторонами у Заявках шляхом прийняття Заявки до виконання. Замовник зобов`язується в порядку й на умовах, певних даним Договором, оплачувати послуги з перевезення вантажу, транспортно-експедиторські послуги та відшкодувати документально підтверджені витрати Перевізника, пов`язаних з виконанням перевезення за заявками згідно даного Договору. Вартість транспортно-експедиційного обслуговування , узгоджена в заявках , включає в себе суму ПДВ. (п.3.1 Договору).

Розрахунки за цим Договором здійснюються Замовником у безготівковій формі шляхом 100% оплати 14 календарних днів з дня отримання оригіналів документів на підставі копії рахунку переданого Перевізником за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Розрахунки по даному Договору здійснюються у національній валюті - гривні в еквіваленті до валюти вказаної в погодженій сторонами Заявці в безготівковій формі шляхом переказу відповідних грошових коштів на рахунок Перевізника.

На розрахунковий рахунок Перевізника повинна надійти сума, вказана в погодженій заявці. Послуги банка країни відправлення грошових коштів сплачує Замовник. Інші комісії банків-кореспондентів сплачує Перевізник (п.3.2 Договору).

Оскільки умовами договору та разових договорів-заявою передбачений різний строк оплати, а умовами договору не передбачено, що у випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за даним Договором пріоритетними є умови (відомості), зазначені в замовленні (заявці), суд надає пріоритет порядку розрахунків вказаних у Договорі.

Заперечуючи щодо позовних вимов відповідач вказує наступні підстави:

- за умовами зазначених договорів-заявок вартість послуг виконавця визначається по курсу НБУ на дату розвантаження, але оплата здійснюється після отримання замовником оригіналів документів, що підтверджують факт надання послуг Виконавцем (CMR/TTH), акту приймання-передачі наданих послуг, рахунку. Таким чином підписані акти здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) жодним чином не вказують на те, що настало прострочення Відповідача з оплати рахунків № 5 від 25.01.2022 р.; №7 від 30.01.2022 р.; № 13 від 11.02.2022 р. та №19 від 18.02.2022 р;

- акт звірки, підписаний особою, яка не має відповідних повноважень та не свідчить про визнання Відповідачем заборгованості.

- відповідач заперечує проти твердження Позивача, що копії експрес-накладних ТОВ «НОВА ПОШТА» доводять отримання відповідачем оригінали рахунків, CMR, акту приймання-передачі наданих послуг. Експрес-накладні не містять інформації про те які саме документи були направлені одержувачу, а також не містять інформації про дату вручення посилки отримувачу.

Товарно-транспортні накладні (CMR) є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», отже, у разі надсилання оригіналів CMR Замовнику до них повинен бути доданий засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору він надіслав на адресу Відповідача оригінали документів, на підтвердження чого надав копії експрес - накладних Нової пошти.

Усі відправлення були здійснені представником позивача Пахальчук О.М. та адресовані ТОВ «ТЕМП-2000» на 29 відділення м. Київ.

Поряд з цим, положення Договору не містять будь-яких застережень щодо порядку надіслання документів, що підтверджують факт здійсненого перевезення вантажу, тому суд не вбачає порушень позивачем умов Договору при надісланні відповідних документів через відділення ТОВ "Нова Пошта".

Стверджуючи про те, що експрес-накладні не підтверджують надіслання позивачем передбачених Договором і заявкою необхідних для оплати документів, оскільки не містить їх опису, Відповідач в підтвердження своїх доводів не надав доказів вкладення у зазначене поштове відправлення інших документів, ніж ті, що передбачені Договором і заявкою.

Окрім того, як було вказано вище усі акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) за Договором містять підписи та печатки з боку позивача та відповідача.

Разом з тим суд зауважує, що часткові оплати збоку відповідача у платіжних дорученнях містять посилання на рахунки, які були вказані у актах здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг).

За таких обставин, суд вважає, що Позивачем доведено належними та допустимими доказами виконання ним свого зобов`язання за Договором щодо передачі (надіслання) Відповідачу оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акту приймання-передачі наданих послуг по Договору-заявці на перевезення вантажу.

Щодо того, що Товарно-транспортні накладні (CMR) є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність», отже, у разі надсилання оригіналів CMR Замовнику до них повинен бути доданий засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням наведеного, суд вбачає, що сторони були вільні в укладенні умов договору та виборі контрагента, і уклали договір в редакції, якою не передбачено обов`язок позивача надсилати оригінали CMR Замовнику із засвідченим перекладом українською мовою, а відтак твердження відповідача не знайшли свого підтвердження.

Стосовно акту звірки, який як стверджує відповідач, підписаний особою, яка не має відповідних повноважень та не свідчить про визнання Відповідачем заборгованості, суд зазначає наступне.

Відповідно до визначення термінів, що містяться в ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами першою та другою ст. 3 Закону визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Умовами пп. 2.1. п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, (далі по тексту - Положення) визначає, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п. 2.4. Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно з пункту 2.5 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Відповідно до ст. 9 Закону в редакції, чинній станом на дату підписання вказаного акту, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з визначенням, що міститься у абз. 11 ст. 1 Закону, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Акт звірки розрахунків не є зведеним обліковим документом, оскільки є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтери підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не доводить факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом, тобто акт не є належним доказом здійснення суб`єктами господарювання господарських операцій за певним правочином.

Аналогічної позиції притримується і Верховний Суд про що вказав у постановах: від 18.09.2019 у справі № 904/5545/18, від 27.07.2018 у справі № 905/1141/16 та від 04.07.2018 у справі № 926/1311/15.

Отже, Акт звірки взаєморозрахунків, не є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а доводить лише обставини про звіряння сторонами розрахунків між собою за певний період часу чи на конкретну дату.

При цьому відповідач не заперечує проти автентичності відтиску печатки, здійсненого на Акті, а також не наводить аргументації про втрату печаток, її підробку чи інше незаконне використання печатки всупереч волі ТОВ «ТЕМП-2000» до звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 2 ГК України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження та основі відносин власності.

Згідно зі статтею 62 ГК України, підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органами місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Відповідно до пункту 64 Постанови Кабінету Міністрів України № 1893 від 27.11.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію» (яка діяла на час складання документів, втратив чинність від 04.11.2016), яка є обов`язковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство.

Згідно з пунктом 65 зазначеної постанови, особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. Виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

Відповідно до вимог діючого законодавства відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об`єднань, суб`єктів господарської діяльності. Тобто, зазначене обумовлює презумпцію, в силу якої печатка на будь-якому документі вважається проставленою з відома її керівника або суб`єкта господарської діяльності без створення юридичної особи.

Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за даних обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій (тобто чи збігається така особа з відповідачем у даній справі). (Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17 та від 05.12.2018 у справі № 915/878/16).

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що відповідач до звернення позивача з цим позовом до суду, звертався до правоохоронних органів з заявою про втрату, підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч його волі, належної ТОВ «ТЕМП-2000» печатки.

Оскільки акт звірки не є первинним документом та беззаперечним доказом у підтвердження заборгованості, суд розглядає його в цілому у сукупності з матеріалами справи.

Щодо твердження відповідача, що за умовами зазначених договорів-заявок вартість послуг виконавця визначається по курсу НБУ на дату розвантаження, але оплата здійснюється після отримання замовником оригіналів документів, що підтверджують факт надання послуг Виконавцем (CMR/TTH), акту приймання-передачі наданих послуг, рахунку. Таким чином підписані акти здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) жодним чином не вказують на те, що настало прострочення Відповідача з оплати рахунків № 5 від 25.01.2022 р.; №7 від 30.01.2022 р.; № 13 від 11.02.2022 р. та №19 від 18.02.2022 р, суд зазначає наступне.

Як було вказано вище, зокрема у розділі 3 Договору, розрахунки за цим Договором здійснюються Замовником у безготівковій формі шляхом 100% оплати 14 календарних днів з дня отримання оригіналів документів на підставі копії рахунку переданого Перевізником за допомогою факсимільного зв`язку, з подальшим отриманням оригіналу рахунка, товарно-транспортної накладної (CMR/TTH) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта приймання-передачі наданих послуг.

Оскільки суд дійшов висновку, що позивачем належним чином було виконано умови Договору, зокрема в частині надіслання відповідачеві необхідних для здійснення оплати документів у відповідача настав строк оплати не з дати підписання актів, а через 14 календарних днів з дня отримання оригіналів документів.

За таких обставин відповідач повинен був здійснити оплати за надані послуги у наступні строки:

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2163 від 29.09.2021р., у строк до 25.10.2021 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2191 від 07.10.2021р., у строк до 22.11.2021 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2226 від 25.10.2021р., у строк до 22.11.2021 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2271 від 08.11.2021р., у строк до 10.01.2022 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2363 від 30.11.2021р., у строк до 19.01.2022 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2450 від 10.01.2022р., у строк до 21.02.2022 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2485 від 24.01.2022р., у строк до 21.02.2022 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2522 від 07.02.2022р., у строк до 03.03.2022 (включно);

- Договір-заявка на перевезення вантажу № 2531 від 11.02.2022р., у строк до 14.07.2022 (включно).

Як було зазначено вище відповідачем було здійснено часткову оплату за надані послуги у сумі 301 913,00 грн., що підтверджується долученими представником позивача платіжними дорученнями із зазначенням рахунків виставлених позивачем за вищевказані перевезення.

Враховуючи викладене, Суд зазначає, що Відповідач своїми конклюдентними діями із здійснення часткової оплати за надані послуги перевезення підтвердив факт отримання документів відповідно до умов Договору.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів позивачу в розмірі 102 349,32 грн.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату наданих й прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 102 349,32 грн. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення 10132,58 грн - пені, 832,82 грн - 3% річних, 4032,59 грн - втрати від інфляції.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені за період з 14.10.2022 по 20.01.2023 у розмірі 10132,58 грн, суд зазначає наступне.

В силу приписів ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною першою ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частинами четвертою та шостою статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 4.6 Договору визначено, що За несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує Перевізнику пеню, в розмірі 0,1 % від суми боргу за кожний день прострочки оплати.

Так, частиною першою ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені) (частина друга ст. 258 ЦК України).

Проте, Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) 11.03.2020 оголосила пандемію коронавірусу. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 на усій території України установлено карантин з 12.03.2020.

Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 було доповнено Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктами 12-14 такого змісту: « 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Як було зазначено, сторонами укладено Договір № 2111 на транспортно-експедиційні послуги від 09.09.2021, тобто вже після внесення змін до чинного законодавства, тому сторони на момент укладення договору розуміли, що строк позивної давності про стягнення з штрафних санкцій вже не буде обмежений строком в один рік.

Станом на 24.01.2023 (дата надходження позовної заяви до суду) на усій території України продовжував діяти карантин, пов`язаний із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19). Таким чином, строки, визначені ст. 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, нарахування пені за порушення відповідачем зобов`язань щодо оплати за період з 14.10.2022 по 20.01.2023 є правомірним.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені за період з 14.10.2022 по 20.01.2023, судом встановлено, що він є арифметично вірним, а відтак підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 10132,58 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних за період з 14.10.2022 по 20.01.2023 у розмірі 832,82 грн та інфляційного збільшення суми заборгованості за період з жовтня 2022 по грудень 2022 у розмірі 4032,59 грн, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 30.01.2019 у справі № 922/175/18.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних за період з 14.10.2022 по 20.01.2023, судом встановлено, що він розрахований вірно, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 832,82 грн.

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою ст. 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою ст. 4 ЦК України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491-IV (далі - Закон № 491-IV) визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону № 491-IV).

Положеннями ст. 2 Закону № 491-IV передбачено, що як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру. Водночас вказаною статтею Закону № 491-IV законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою № 1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок).

Положеннями п. 1 Порядку передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Абзацем другим п. 1-1 Порядку передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (п. 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону № 491-IV, приписи Порядку та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий п. 4 Порядку).

Умовами ст. 625 ЦК України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційного збільшення суми заборгованості за період з жовтня 2022 по грудень 2022 ( з 14.10.2022), судом встановлено, що він розрахований вірно, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 4032,59 грн.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини першої ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У частині третій ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2021 по справі № 922/51/20).

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Крім того, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Відповідачем позовні вимоги не спростовані, заперечень не надано.

З урахуванням встановленого вище, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕМП-2000» (01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 29, ) на користь фізичної особи - підприємця Поровської Анни Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП) 117 347 (сто сімнадцять тисяч триста сорок сім) грн. 31 коп. з яких: сума основної заборгованості у розмірі 102349 (сто дві тисячі триста сорок дев`ять) грн. 32 коп, пені у розмірі 10 132 (десять тисяч сто тридцять дві) грн. 58 коп. інфляційне збільшення у розмірі 4032 (чотири тисячі тридцять дві) грн. 59 коп. 3% річних у розмірі 832 (вісімсот тридцять дві) грн. 82 коп. та судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 03.05.2023.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ