ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/21424/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Денисюк І. Г.,

за участю представників:

позивача за первісним позовом - Кучерук Н. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"

на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 (судді: Андрієнко В. В. - головуючий, Пашкіна С. А., Бурвальов С. І.) у справі

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп"

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"

про стягнення 2 145 625,97 дол. США,

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп"

про стягнення 2 175 182,00 дол. США,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Тревел Профешнл Груп" (далі - ТОВ "Тревел Профешнл Груп") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" (далі - ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України") про стягнення в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на момент здійснення платежу суми гарантованого депозиту, еквівалентної 910 350,00 дол. США, суми компенсацій (Incentive), еквівалентної 1 188 384,00 дол. США та суми 3 % річних, еквівалентної 46 891,97 дол. США.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань з повернення гарантованого депозиту у розмірі 910 350,00 дол. США та перерахування грошових компенсацій (Incentive), отриманих відповідачем від уповноважених органів Арабської республіки Єгипет відповідно до компенсаційних програм заохочення туризму в сумі 1 188 384,00 дол. США згідно з договором на виконання авіаперевезень від 20.06.2017 № 016/Е-2017 (далі - договір № 016/Е-2017), договором про надання послуг авіаперевезень від 25.10.2019 № 013/Е-2019 (далі - договір № 013/Е-2019).

1.2. ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України", у свою чергу, звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до ТОВ "Тревел Профешнл Груп" про стягнення в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на момент здійснення платежу суми, еквівалентної 2 175 182,00 дол. США, - штрафу за невиконання гарантованого нальоту.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що внаслідок виконання фактичного нальоту менше, ніж обсяг гарантованого нальоту, визначеного додатковою угодою від 23.10.2018 № 32 до договору № 016/Е-2017, ТОВ "Тревел Профешнл Груп" має сплатити ПрАт "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" штраф у загальній сумі 2 175 182,00 дол. США.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на користь ТОВ "Тревел Профешнл Груп" 910 350,00 дол. США гарантованого депозиту у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на момент здійснення платежу, 1 188 384,00 дол. США компенсацій (Incentive) у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на момент здійснення платежу, 46 891,97 доларів США - 3 % річних у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на момент здійснення платежу, а також 794 500,00 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Задовольняючи вимоги первісного позову, місцевий господарський суд виходив із того, що ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" в порушення норм законодавства та умов укладених між сторонами договорів не виконало своїх зобов`язань з повернення ТОВ "Тревел Профешнл Груп" спірних сум гарантованого депозиту та компенсації (Incentive).

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із встановлених обставин повного виконання замовником - ТОВ "Тревел Профешнл Груп" погодженої сторонами програми у сезонах зима 2018, літо 2019, за якою замовник зобов`язувався виконати гарантований наліт, та дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову про стягнення з штрафу.

2.2. Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 заяву ТОВ "Тревел Профешнл Груп" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/21424/21 задоволено. Стягнуто з ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на користь ТОВ "Тревел Профешнл Груп" 217 000,01 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 і додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 залишено без змін із тих самих підстав.

2.4. ТОВ "Тревел Профешнл Груп" подало до суду апеляційної інстанції заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просило ухвалити додаткове судове рішення (постанову) та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 96 250, 00 грн, понесені в суді апеляційної інстанції.

2.5. ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, просило відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Тревел Профешнл Груп" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу повністю; на обґрунтування клопотання посилалося на те, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

2.6. Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 заяву ТОВ "Тревел Профешнл Груп" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за апеляційною скаргою ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 та на додаткове рішення від 29.09.2022 у справі № 910/21424/21 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на користь ТОВ "Тревел Профешнл Груп" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 84 000,00 грн.

Північний апеляційний господарський суд, розподіляючи витрати, понесені ТОВ "Тревел Профешнл Груп" у суді апеляційної інстанції, установив, що надані позивачем за первісним позовом докази у їх сукупності є достатніми на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу лише у розмірі 84 000,00 грн. Стосовно заявлених позивачем витрат у розмірі 12 250,00 грн за підготовку заяви до апеляційного господарського суду про відшкодування витрат на правничу допомогу у цій справі, з урахуванням заяви про зменшення витрат, суд апеляційної інстанції відмовив за необґрунтованістю.

3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечення на неї

3.1. ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023, в якій просить скасувати цю постанову в частині стягнення з ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на користь ТОВ "Тревел Профешнл Груп" витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 84 000,00 грн.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме ухвалення судом апеляційної інстанції постанови у справі без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 щодо застосування статті 126 Господарського процесуального кодексу України стосовно критеріїв, з яких має виходити суд при визначенні суми відшкодування; від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 стосовно того, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Зокрема, скаржник наголошує на тому, що заявлені позивачем за первісним позовом час надання послуг адвокатом та витрати на правову допомогу під час здійснення його представництва у суді апеляційної інстанції у загальній сумі у 96 250, 00 грн, є явно завищеними, неспівмірними та необґрунтованими зі складністю справи та відповідно підлягають зменшенню. Проте, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги заперечення відповідача за первісним позовом, некритично поставився до аргументів позивача за первісним позовом та безпідставно задовольнив його заяву про стягнення із відповідача за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 84 000,00 грн.

3.2. Від ТОВ "Тревел Профешнл Груп" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому товариство просить залишити без змін додаткову постанову у справі, а касаційну скаргу - без задоволення як необґрунтовану та безпідставну.

3.3. Від ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" 25.04.2023 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване необхідністю прибуття представника товариства Лози Д. О. за викликом до Кам`янець-Подільського РТЦК та СП та вибуттям до м. Кам`янець-Подільський. Проте таке клопотання колегією суддів залишено без задоволення, зважаючи на строк розгляду касаційної скарги, а також те, що явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи є достатніми для перевірки правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, до того ж позиція ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" викладена у його касаційній скарзі.

4. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача за первісним позовом, дослідивши в межах заявлених вимог наведені у касаційній скарзі доводи і заперечення на них, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що правових підстав для задоволення касаційної скарги немає з огляду на таке.

4.2. Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 цього ж Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), відшкодовуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33- 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Згідно з положеннями частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5- 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 звернуто увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний господарський суд установив і це підтверджено матеріалами справи, що позивач за первісним позовом у відзиві на апеляційну скаргу послався на те, що попередній розрахунок судових витрат, які він поніс/планує понести під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції становить 79 000,00 грн, що включає підготовку відзиву на апеляційну скаргу, представництво інтересів позивача за первісним позовом в судових засіданнях, їх очікування тощо, аналіз та вивчення документів, вчинення адвокатом інших дій, необхідних для забезпечення належної реалізації прав і обов`язків позивача та представництва його інтересів на стадії апеляційного перегляду цієї справи.

Звертаючись із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу позивач за первісним позовом, на підтвердження понесення таких витрат та для визначення їх розміру, надав: детальний опис наданих послуг (надання професійної правничої (правової) допомоги), договір про надання правової допомоги від 18.10.2021, додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 18.10.2021, акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 19.12.202 2№ 2 за додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги від 18.10.2021, рахунок на оплату від 19.12.2022 № 67 на суму 96 250,00 грн.

У поданих запереченнях проти цієї заяви ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" наводило аргументи стосовно вторинного характеру доводів як апелянта, так і вторинного характеру доводів/спростувань позивача, оскільки правові позиції та доводи сторін вже були викладені під час розгляду у суді першої інстанції; зазначало про відсутність подання нових доказів та документів на стадії апеляційного розгляду справи, які би потребували б додаткових зусиль та витрат часу, необґрунтованість та надуманість посилань на аналіз судової практики Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції установив, що у договорі про надання правової допомоги від 18.10.2021, укладеним між Адвокатським об`єднанням "Юрімекс" (об`єднання) і ТОВ "Тревел Профешнл Груп", (клієнт) було визначено, що об`єднання бере на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту з метою захисту останнього у судових органах. У детальному описі наданих послуг (надання професійної правничої (правової) допомоги) зазначено конкретні послуги, які надало об`єднання, їх кількість (год., хв.), вартість за годину, загальна вартість. Зокрема, об`єднання підготувало в межах справи № 910/21424/21 відзив на апеляційну скаргу ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/21424/21 з додатками (включаючи аналіз апеляційної скарги, здійснення аналізу додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/21424/21, здійснення аналізу судової практики Верховного Суду тощо) - 5,3 год. - 19 250,00 грн (3500*5.3); підготувало в межах судової справи № 910/21424/21 відзив на апеляційну скаргу ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 у справі № 910/21424/21 з додатками (включаючи аналіз апеляційної скарги, здійснення аналізу рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 у справі № 910/21424/21, здійснення аналізу судової практики Верховного Суду тощо) - 15 год. - 52 500,00 грн (3500*15); здійснило представництво інтересів ТОВ "Тревел Профешнл Груп" у судовому засіданні, призначеному на 14.12.2022 о 12:20 у справі № 910/21424/21 у Північному апеляційному господарському суді, під час розгляду апеляційних скарг ПрАТ "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2022 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2022 у справі № 910/21424/21, що включає в себе: підготовку до судового засідання, призначеного на 14.12.2022 о 12:20 (2 год.); час на дорогу до і з Північного апеляційного господарського суду для участі у судовому засіданні, призначеному на 14.12.2022 о 12:20 (1 год.); участь у судовому засіданні, призначеному на 14.12.2022 о 12:20 год (з урахуванням часу очікування) (30 хв.) - 3 год. 30 хв. - 12 250,00 грн (3,3*3500); а також підготовку заяви до Північного апеляційного господарського суду про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 910/21424/21 - 3 год. 30 хв. - 12 250,00 грн (3,3*3 500).

Суд апеляційної інстанції під час вирішення питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу акцентував на тому, що з урахуванням положень процесуального законодавства для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має ураховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем за первісним позовом у суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції, зважаючи на положення норм процесуального законодавства, критерії реальності, пропорційності, обґрунтованості та співмірності витрат на професійну правничу допомогу, розумності їх розміру, а також право суду не присуджувати стороні, на користь якої ухвалене рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, беручи до уваги конкретні фактичні обставини справи, доводи, викладені у заяві про відшкодування адвокатських витрат і запереченнях відповідача за первісним позовом щодо такої заяви, дослідивши докази, надані позивачем за первісним позовом на підтвердження таких витрат, зважаючи на принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, установив, що у наведеному випадку наявні підстави для часткового задоволення заяви позивача за первісним позовом про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме у сумі 84 000 грн; саме такий розмір витрат позивача за первісним позовом суд визнав обґрунтованим, доведеним та пропорційним до предмета спору у цій справі.

Разом із тим апеляційний господарський суд відмовив у стягненні заявлених позивачем за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 250, 00 грн за підготовку заяви до суду апеляційної інстанції про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі № 910/21424/21, зазначивши такі витрати недоцільні, тобто необов`язкові (не підтверджена їх нагальна потреба). В цій частині додаткова постанова скаржником не оскаржена.

З огляду на встановлені обставини та зміст постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, надавши оцінку доказам та доводам сторін щодо розподілу таких витрат, керувався, зокрема критеріями як обґрунтованість, реальність, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, що узгоджується з процесуальними нормами права, та дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача за первісним позовом про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає положенням статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.

У касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та стверджує, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновків щодо застосування норм права - статті 126 Господарського процесуального кодексу України у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18. Проте слід зазначити, що у вказаних скаржником справах суди за наслідками розгляду і вирішення позовних вимог, оцінки поданих в них доказів та доведеності понесених витрат на професійну правничу допомогу, вирішували питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, тобто за інших фактичних обставин приймали судові рішення, ніж у справі, яка розглядається. Крім того, як свідчить зміст оскарженої постанови, суд апеляційної інстанції під час вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі враховував такі ж критерії, якими керувався Верховний Суд у наведених скаржником постановах. Аргументи відповідача за первісним позовом по суті зводяться до необхідності повної відмови у відшкодуванні позивачеві за первісним позовом витрат на правничу допомогу, понесених ним під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, що однак не свідчить про неправильно здійснений судом апеляційної інстанції розподіл цих витрат.

При цьому, колегія суддів зазначає, що обставини відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є предметом оцінки у кожному конкретному випадку, а сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідних доказів, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру тощо не свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Верховний Суд є судом права, а не факту, тому діючи у межах повноважень та порядку, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку (постанови Верховного Суду від 03.02.2020 у справі № 912/3192/18, від 12.11.2019 у справі № 911/3848/15, від 02.07.2019 у справі № 916/1004/18).

5. Висновки Верховного Суду та розподіл судових витрат

5.1. Відповідно до положень статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

5.2. З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної додаткової постанови апеляційного господарського суду, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткова постанова апеляційного господарського суду - без змін.

5.3. Зважаючи на те, що судовий збір за подання касаційної скарги на додаткову постанову про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу не сплачується, відповідно судом касаційної інстанції не розподіляється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" залишити без задоволення.

Додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 у справі № 910/21424/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. Б. Дроботова

Судді Н. О. Багай

Ю. Я. Чумак