ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" травня 2023 р. Cправа № 5/75-05

Господарський суд Вінницької області у складі : головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Марущак А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали у справі

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" (пр-т Героїв Сталінграду, 18-А, м. Київ)

до: Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" (вул. Паркова, буд. 17, м.Чечельник, Чечельницький район, Вінницька область, 24800)

про визнання банкрутом

за участю :

арбітражний керуючий Северин С.Л., за посвідченням

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебувала справа № 5/75-05 за заявою ТОВ "Українські національні напої" про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод".

Ухвалою суду від 18.05.2022 року, окрім іншого, затверджено звіт арбітражного керуючого Северина С.Л. про нарахування та виплату грошової винагороди в розмірі 835 105,10 грн за період з 10.04.2006 року по 01.02.2022 року у справі № 5/75-05. Виплата здійснюється за рахунок коштів боржника - ДП "Чечельницький спиртовий завод"; затверджено звіт арбітражного керуючого Северина С.Л. про нарахування та виплату грошової винагороди в розмірі 58 500,00 грн. за рахунок ДП "Чечельницький спиртовий завод" за період з 01.02.2022 року по 01.05.2022 року у справі № 5/75-05. Закрито провадження у справі № 5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод". Припинено повноваження розпорядника майна ДП "Чечельницький спиртовий завод" - арбітражного керуючого Северина С.Л. у справі № 5/75-05.

18.04.2023 року до суду від арбітражного керуючого Северина С.Л. надійшла заява №01-34/504 від 13.04.2023 року про постановлення судового рішення та видачу судового наказу про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" заборгованості з виплати основної грошової винагороди по справі № 5/75-05.

Ухвалою суду від 18.04.2023 року призначено вказану вище заяву у цій справі до розгляду в судовому засіданні на 01.05.2023 року.

На визначену дату в судове засідання з`явився арбітражний керуючий Северин С.Л..

Водночас, суд зважає на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що учасників справи було належним чином повідомлено про дату та час проведення судового засідання у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за участю арбітражного керуючого та за наявними матеріалами справи.

Разом з цим, судом встановлено, що 25.04.2023 року до суду від Фонду державного майна України надійшло пояснення № 10-52-10125 від 24.04.2023 року по справі № 5/75-05.

Окрім цього, 27.04.2023 року до суду від ДП "Чечельницький спиртовий завод" надійшло повідомлення № 26/04-23 від 26.04.2023 року по справі № 5/75-05.

Також, 27.04.2023 року до суду від арбітражного керуючого Северина С.Л. надійшло уточнення № 01-34/505 від 26.04.2023 року.

Судом були оглянуті подані документи та долученні до матеріалів справи.

В судовому засіданні арбітражний керуючий надав пояснення по суті поданої заяви та підтримав її вимоги.

Суд, розглянувши заяву арбітражного керуючого Северина С.Л. № 01-34/504 від 13.04.2023 року, заслухавши арбітражного керуючого та дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається із змісту заяви № 01-34/504 від 13.04.2023 року та матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 18.05.2022 року у справі № 5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод" закрито провадження у вказаній справі, а також, зокрема, ухвалено :

- затвердити звіт арбітражного керуючого Северина С.Л. про нарахування та виплату грошової винагороди в розмірі 835 105,10 грн за період з 10.04.2006 року по 01.02.2022 року у справі № 5/75-05. Виплата здійснюється за рахунок коштів боржника - ДП "Чечельницький спиртовий завод";

- затвердити звіт арбітражного керуючого Северина С.Л. про нарахування та виплату грошової винагороди в розмірі 58 500,00 грн за рахунок ДП "Чечельницький спиртовий завод" за період з 01.02.2022 року по 01.05.2022 року у справі № 5/75-05.

Вказана ухвала суду не оскаржувалась та набула чинності - 18.05.2022 року.

Отже, за вказаною ухвалою суду в справі № 5/75-05 загальна сума заборгованості ДП "Чечельницький спиртовий завод"" із виплати основної грошової винагороди перед арбітражним керуючим (розпорядником майна) Севериним Сергієм Леонідовичем становить 893 605,10 грн.

У зв`язку з тим, що за період 2022 - 2023 р.р. вказана заборгованість Северину С.Л. не погашалась, Заявник посилаючись на норми Кодексу України з процедур банкрутства, ГПК України та Конституції України, з врахуванням поданого уточнення № 01-34/505 від 26.04.2023 року, просить суд постановити судове рішення та видати судовий наказ про стягнення заборгованості з виплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) Северину Сергію Леонідовичу з Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" в загальній сумі 893 605,10 грн.

Відповідно до пояснення Фонду державного майна України № 10-52-10125 від 24.04.2023 року по справі № 5/75-05 повідомлено, що заява арбітражного керуючого Северина С.Л. від 13.04.2023 № 01-34/504 про постановлення судового рішення та видачу судового наказу у справі № 5/75-05 до Фонду не надходила.

Відповідно, в питанні щодо її задоволення Фонд покладається на розсуд суду.

Згідно повідомлення ДП "Чечельницький спиртовий завод" № 26/04-23 від 26.04.2023 року по справі № 5/75-05, відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 18.04.2023 р. у справі № 5/75-05 за період 2022 - 2023 р.р. заборгованість вказаного Підприємства з виплати основної грошової винагороди перед арбітражним керуючим (розпорядником майна) Севериним Сергієм Леонідовичем не погашалась.

Загальна сума заборгованості із виплати основної грошової винагороди становить - 893605,10 грн.

Заперечень щодо видачі судового наказу у справі № 5/75-05, відповідно до клопотання Северина С.Л. № 01-34/504 від 13.04.2023 р., Боржник не має.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Як встановлено судом, ухвалою суду від 18.05.2022 року у справі № 5/75-05 про банкрутство ДП "Чечельницький спиртовий завод", серед іншого, було затверджено звіти арбітражного керуючого Северина С.Л. про нарахування та виплату грошової винагороди в розмірі 835 105,10 грн за період з 10.04.2006 року по 01.02.2022 року (виплата здійснюється за рахунок коштів боржника - ДП "Чечельницький спиртовий завод") та в розмірі 58 500,00 грн за рахунок ДП "Чечельницький спиртовий завод" за період з 01.02.2022 року по 01.05.2022 року.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що згідно матеріалів цієї справи, вказана ухвала суду від 18.05.2022 року у справі № 5/75-05 в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили 18.05.2022 року, а отже наразі є чинною.

Поряд з цим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" зазначено, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах «Півень проти України» від 29.06.2004 заява № 56849/00, «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29.06.2004 (заява № 18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, § 40, ЄСПЛ 2002-III; «Ясіуньєне проти Латвії», заява № 41510/98, § 45, 6 березня 2003 року) - п. 53.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 КУзПБ, розпорядник майна - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення процедури розпорядження майном.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 12 КУзПБ, арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1, 4, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою № 31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Приписи ч.ч. 1, 2, 6 ст. 30 КУзПБ визначають, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, погашення боргів боржника подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

У своїй постанові від 04.10.2018 року по справі № 916/1503/17, Верховний Суд зазначив, що відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.56 року, Конвенції Міжнародної організації праці N 105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Судом встановлено, що виплата грошової винагороди арбітражного керуючого Северина С.Л. в загальному розмірі 893 605,10 грн, яка визначена у затверджених ухвалою суду від 18.05.2022 року у справі № 5/75-05 звітах, згідно цієї ухвали здійснюється за рахунок коштів боржника - ДП "Чечельницький спиртовий завод".

Поряд з цим, судом встановлено, що вказана заборгованість по оплаті грошової винагороди в загальному розмірі 893 605,10 грн арбітражному керуючому Северину С.Л., Боржником не погашалась, про що також повідомлено ДП "Чечельницький спиртовий завод" у поданому повідомленні № 26/04-23 від 26.04.2023 року по справі № 5/75-05.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви арбітражного керуючого Северина С.Л. № 01-34/504 від 13.04.2023 року (з врахуванням уточнення № 01-34/505 від 26.04.2023 року) про постановлення судового рішення та видачу судового наказу про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" заборгованості з виплати основної грошової винагороди по справі № 5/75-05, в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 12, 30 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 12, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 169, 232-236, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву арбітражного керуючого Северина С.Л. № 01-34/504 від 13.04.2023 року (з врахуванням уточнення № 01-34/505 від 26.04.2023 року) про постановлення судового рішення та видачу судового наказу про стягнення з ДП "Чечельницький спиртовий завод" заборгованості з виплати основної грошової винагороди по справі № 5/75-05, повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Чечельницький спиртовий завод" (вул.Паркова, буд. 17, с.м.т. Чечельник, Чечельницький р-н, Вінницька обл., 24800; ) на користь арбітражного керуючого Северина Сергія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 893 605,10 грн - заборгованості з виплати основної грошової винагороди.

3. Видати наказ після набрання ухвалою суду законної сили.

4. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом та на відомі суду електронні адреси: ліквідатору ТОВ "Українські національні напої" Голінному А.М. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ДП "Чечельницький спиртовий завод" - ; Сектору з питань банкрутства у Вінницькій області відділу банкрутства Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) - ; арбітражному керуючому Северину С.Л. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Вінницькому обласному центру зайнятості - ; ГУ ПФУ у Вінницькій області - ; Прокуратурі Вінницької області - ; Управлінню ВД ФСС України у Вінницькій обл. - ; Запорізьке ДП "Кремнійполімер" - ; Управлінню ДКСУ у Чечельницькому р-ні Вінницької обл. - ; ГУ ДПС у Вінницькій обл. - , ; ДК спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (Концерн "Укрспирт") - ; Фонду державного майна України - , , ТОВ "Лендфіл Компані" - .

Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника, прийняті господарським судом у справі про банкрутство (неплатоспроможність), набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 2 прим.: 1 - до справи; 2 - ТОВ "Відродження" (вул. І. Миколайчука, 34, м. Вінниця, 21036).