ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" квітня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1806/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Петрова О.О.

розглянувши у судовому засіданні заяву Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси про відстрочення виконання судового рішення за вх.№2-451/23 від 03.04.2023 у справі № 916/1806/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП

до відповідача Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси

про стягнення 96 876 446, 37 грн.

за участю представників:

від позивача: Тютько А.Б. довіреність від 28.06.2022;

від відповідача: не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 у справі №916/1806/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП до Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси про стягнення 96 876 446, 37 грн. задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП заборгованість за договором №ТМО-6/22 на постачання електричної енергії від 27.01.2022 у розмірі 76 727 272 грн., пеню у розмірі 7 289 517, 42 грн., 3 % річних у розмірі 837 051, 02 грн., втрати від інфляції у розмірі 9 995 089, 77 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 866 511, 26 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі №916/1806/22 апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 у справі №916/1806/22 залишено без змін.

03.04.2023 за вх.№2-451/23 господарським судом одержано заяву Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси про відстрочення виконання судового рішення у справі №916/1806/22, в якій відповідач просить суд відстрочити останньому виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2022 у справі №916/1806/22 до 14.12.2023.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що протягом 2014-2021 років діяв Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217, яким було встановлено, що усі кошти, які надходять від споживачів в рахунок оплати за спожиту теплову енергію повинні бути повністю, без затримки, перераховані на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання. Після цього грошові кошти розподілялися між всіма учасниками постачання природного газу, і лише залишок зараховувався на користь КП «ТМО». З рахунку КП «ТМО» щоденно списувалося на користь НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Одеська ТЕЦ», ПАТ «Одесагаз» та ПАТ «Укртрансгаз» близько 85 % грошових надходжень від споживачів теплової енергії, у зв`язку із чим Підприємство залишалося без оборотних коштів та можливості здійснити виплату заробітної плати, оплату обов`язкових платежів до бюджету, а також платежів за спожиту електроенергію, водопостачання і водовідведення, всіх інших платежів для забезпечення технологічного процесу (особливо в міжопалювальний період).

Також відповідачем зазначено, що станом на поточну дату (без нарахувань березня 2023 року) кредиторська заборгованість КП «ТМО» тільки за використані основні енергоресурси (з урахуванням штрафних санкцій) складає 2 416,5 млн. грн.

На думку відповідача стягнення з КП «ТМО» ще й додаткової значної заборгованості у сумі 94 848 930,21 грн., у той момент, коли підприємство з 01.04.2023 вже закінчило опалювальний період 2022 - 2023 р.р. та має переходити до належної підготовки наступного опалювального періоду 2023 - 2024 р.р., спричинить збільшення фінансового навантаження на підприємство, що крім іншого, потягне за собою збільшення заборгованості по виплаті заробітної плати працівникам комунального підприємства, несвоєчасну сплату податків та зборів, що також призведе до виникнення нових штрафних санкцій та судових процесів.

Окрім того, відповідач зазначив, що з початком нового опалювального періоду у цьому році, а саме - не раніше 14.10.2023, фінансовий стан Підприємства значно поліпшиться за рахунок вагомих надходжень коштів від споживачів теплової енергії усіх категорій, з`являться вільні кошти на рахунках КП «ТМО», які без затримання можуть бути спрямовані на погашення заборгованості перед позивачем.

До заяви відповідач надав довідку про кредиторську та дебіторську заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 заяву Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси про відстрочення виконання судового рішення за вх.№2-451/23 від 03.04.2023 призначено до розгляду у судовому засіданні на 27.04.2023 о 09.30, із повідомленням учасників справи про судове засідання.

У запереченнях на заяву відповідача за вх.№ 11642/23 від 11.04.2023 позивач просить суд відмовити у задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення, з посиланням при цьому на те, що саме відповідачем порушено зобов`язання, тобто через його винні дії виник спір та відповідачем під час розгляду справи не було доведено, що порушення зобов`язання сталося внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Сторони уклали Договір 27.01.2022 та оплата за спожиту електроенергію за перший місяць - січень 2022 мала б бути здійснена в термін до 21.02.2022. Однак вже за результатом першого місяця заборгованість склала 16 092 172,80 грн. Останній платіж за Договором відповідач здійснив у березні 2022 року, з цього часу і по сьогодні не намагався хоча б частково виконати свої зобов`язання за Договором. Натомість, більше року відповідач не вживав жодних заходів для погашення заборгованості, ухилявся від врегулювання спору в досудовому порядку, безпідставно відхилив вимоги претензії про погашення заборгованості та безпідставно вимагав надання нових рахунків за спожиту електроенергію. Укладаючи Договір, відповідач володів інформацією про свій фінансовий стан, зокрема про свою платоспроможність та можливі ризики пов`язані із укладанням Договору (неплатежі власних споживачів, тривалий карантин в країні, тощо), тим не менше уклав Договір на погоджених з позивачем умовах.

Також позивач посилається на те, що невиконання відповідачем зобов`язань за договором спричинили настання важких та невідворотних наслідків для позивача, зокрема: 1) порушення оплати за поставлену електроенергію спричинило припинення діяльності позивача на ринку постачання електроенергії, оскільки частка заборгованості КП "ТМО" в структурі дебіторської заборгованості Позивача становить: 76727272 грн./80 526 100,00 грн.= 95 %. Як насідок позивач не зміг виконувати свої фінансові зобов`язання перед контрагентами, а з 11.03.2022 р. ТОВ "ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП" набуло статусу «Дефолтний» (докази знаходяться в матеріалах справи). Згідно Законодавства України набуття статусу «Дефолтний» робить неможливим здійснення в подальшому будь-якої діяльності на ринку електричної енергії. Починаючи з 11.03.2022 року позивач припинив здійснення свого основного виду господарської діяльності; 2) неотримання коштів за поставлену електроенергію зробило неможливим виконання позивачем фінансових зобов`язань перед контрагентами (по оплаті електроенергії, яка була поставлена Відповідачеві), що спричинило подання позовів до ТОВ "ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП" про стягнення заборгованості. Станом на сьогодні кредиторська заборгованість Позивача, встановлена рішеннями судів, що вступили в силу становить 60 798 339,50 грн. Це підтверджується рішеннями судів; 3) заборгованість позивача перед НАК «УКРЕНЕРГО» за врегулювання небалансів електричної енергії становить - 8 566 281,91 грн. НАК «УКРЕНЕРГО» повідомило про звернення до суду для стягнення вказаної заборгованості (Вимога НАК «УКРЕНЕРГО» від 17.03.2023 р. додається до даного заперечення); 4) кредитори позивача (ТОВ «Криворізька енергетична компанія» та ТОВ «Хайат Естейт») подали документи для примусового виконання судових рішень в органи виконавчої служби. Як результат, ТОВ «ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП» внесено в Єдиний реєстр боржників, всі рахунки Товариства арештовані виконавчою службою (викопіювання з Єдиного реєстру боржників додається) (https://erb.minjust.gov.ua/#/search-debtors); 5) найбільший кредитор позивача, ТОВ «Статус Енерго» (розмір кредиторських вимог - 51 637 560,00) розглядає можливість звернення до суду із заявою про порушення щодо ТОВ «ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП» справи про банкрутство.

У судовому засіданні 27.04.2023, за участю представника позивача у режимі відеоконференції, судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Відповідач, який про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надіслання ухвали суду від 18.04.2023 на електронну адресу відповідача, повідомлену суду у відповідній заяві про відстрочення виконання рішення суду, у судове засідання 27.04.2023 не з`явився.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За приписами ч.1 ст. 33 Закону України Про виконавче провадження, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо) сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також, серед іншого, враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору та наявність стихійного лиха, інших надзвичайних подій тощо.

При цьому, під відстроченням виконання рішення розуміється перерва у вчиненні виконавчих дій на певний, точно визначений строк, протягом якого виконавчі дії не проводяться, у зв`язку з існуванням обставин, за наявності яких вчасне виконання завдає шкоди правам або інтересам боржника або інших осіб.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд також повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо. Законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Враховуючи підстави, умови та межі надання відстрочки виконання судового рішення, випливає, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим. Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

Господарський суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах Hornsby v. Greece (заява №18357/91, пункт 40), Деркач та Палек проти України (заяви №34297/02 та №39574/02, пункт 18): право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок; право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні; судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок (Immobiliare Saffi v. Italy, заява №22774/93, пункт 74).

Положення ГПК України не містять конкретного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене та оцінивши обставини, викладені відповідачем у заяві, господарський суд зазначає, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено наявність підстав для відстрочення виконання рішення суду, не надано належних доказів прив`язки матеріального стану підприємства відповідача до запропонованої в заяві дати відстрочення виконання рішення суду, а також приймаючи до уваги відсутність доказів часткової сплати відповідачем стягнутої судовим рішенням заборгованості та доказів намірів відповідача виконати рішення суду після тривалої відстрочки, з метою недопущення порушення балансу інтересів сторін, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання судового рішення у справі №916/1806/22.

Посилання відповідача на відсутність необхідних коштів, у тому числі, у зв`язку з скрутним фінансовим становищем, господарським судом до уваги не приймаються, оскільки відсутність коштів, не є тією виключною обставиною, яка може бути підставою для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду в розумінні ст. 331 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 331, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.У задоволенні заяви Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси про відстрочення виконання судового рішення за вх.№2-451/23 від 03.04.2023 у справі № 916/1806/22 відмовити.

Ухвала набирає законної сили 27.04.2023 та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 01.05.2023.

Суддя Г.Є. Смелянець