ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

26 квітня 2023 року № 903/332/23

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", с. Крупець, Шепетівський р-н., Хмельницька обл.

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро", с. Дубове, Ковельський р-н., Волинська обл.

про банкрутство

Суддя Кравчук А. М.

Секретар судового засідання Мачульська Л.В.

Представники:

від заявника: Стельмах Ю.М., довіреність від 14.02.2023

від боржника: Окунєв І.С., ордер від 18.04.2023

Судове засідання проведене в режимі відеоконференції відповідно до ухвал суду від 19.04.2023, 21.04.2023.

встановив: 30.03.2023 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" про банкрутство. Розпорядником майна просить призначити арбітражного керуючого Плесюка Олексія Степановича.

Ухвалою суду від 04.04.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" про банкрутство прийнято до розгляду. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 18.04.2023 о 12 год. 00 хв. Заборонено власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника та боржнику приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби. В порядку попередньої підготовки справи до розгляду зобов`язано боржника подати господарському суду до дати проведення підготовчого засідання відзив на заяву про порушення справи про банкрутство.

Боржник ухвалу суду отримав 05.04.2023, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції від 04.04.2023 (а.с. 51).

13.04.2023 на адресу суду надійшла заява арбітражного керуючого Мачульного О.І. про його згоду на призначення розпорядником майна боржника.

17.04.2023 надійшов відзив боржника, згідно якого у задоволенні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство просить відмовити у зв`язку з наявністю спору про право. Зазначає, що на даний час стан товариства дозволяє виконати майнові зобов`язання перед заявником. Заявником не вказано про звернення до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, що вказує на недотримання товариством умов, визначених п. 21 розписки. Внаслідок здійснення заходів територіальної оборони та цивільного захисту на території України, в тому числі Ковельському районі Волинської області, майбутній врожай сільськогосподарської продукції, що мав бути вирощений у зв`язку з укладенням договору від 24.04.2020 та відповідно до умов розписки на відповідних земельних ділянках, загинув. Між сторонами відбулись переговори про зміну строку виконання грошового зобов`язання за розпискою, що підтверджується фактом не вжиття заявником заходів щодо стягнення грошових коштів. Заявник звернувся до боржника з повідомленням про врегулювання заборгованості 20.03.2023, місячний строк врегулювання до 20.04.2023. Боржник заперечує суму заборгованості за спірним договором.

У судовому засіданні 18.04.2023 представник заявника заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою врегулювання спору в добровільному порядку.

Суд протокольною ухвалою від 18.04.2023 відклав підготовче засідання на 26.04.2023 о 10 год. 00 хв

24.04.2023 на адресу суду надійшла відповідь заявника на відзив боржника, згідно якого заяву про відкриття провадження у справі підтримує, оскільки боржником не подано доказів можливості погашення боргу в добровільному порядку. Наявність форс-мажору не звільняє боржника від виконання зобов`язання. Зазначає, що відсутність належного виконання грошового зобов`язання є достатньою підставою для звернення із заявою про банкрутство. З початку війни на території України ЗУ «Про виконавче провадження» заборонено вчиняти дії по стягненню боргу за виконавчими написами нотаріусів. Сумніви боржника в повноваженнях представників кредитора не свідчать про спір про право.

25.04.2023 надійшло клопотання боржника про долучення до матеріалів справи бухгалтерських довідок, відомостей про наявність заставленого майна товариства, довідки з реквізитами відкритих банківських рахунків.

У судовому засіданні представник кредитора заяву підтримав.

Представник боржника відкриття провадження у справі заперечив.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

встановив:

Статтею 1 КУзПБ визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

При цьому грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора визначений статтею 39 КУзПБ.

Згідно з частинами 1-3 статті 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі. Зокрема, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду (ч.ч. 5, 6 ст. 39 КУзПБ).

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду при розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення можливості задоволення таких вимог боржником до проведення підготовчого засідання у справі.

Зокрема, однією з обов`язкових умов для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника є встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора. Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмета) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.

Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного державного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, зокрема, викладеній у постановах від 13.08.2020 у справі №910/4658/20, від 24.11.2021 у справі №910/16246/18.

Також Верховний Суд, зокрема у постанові від 15.10.2020 у справі №922/1174/20, неодноразово зазначав, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Тому, вирішуючи питання чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором та боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманно саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Законодавство не містить переліку будь-яких критеріїв для висновку про існування спору про право, тому в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування такого спору.

Правова категорія "спір про право", яку з`ясовує суд у підготовчому засіданні перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, може бути виражена як у процесуальній формі, про що свідчать судові акти, так і у матеріально-правовій формі, що підтверджується юридичними фактами, які дають змогу зробити обґрунтований висновок про наявність суперечностей (розбіжностей) у структурі вимог кредитора, а отже, про відсутність можливості на цій стадії судового провадження встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника.

Верховний Суд неодноразово викладав висновки про застосування положень частини 6 статті 39 КУзПБ стосовно необхідності встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора як необхідної передумови для відкриття провадження у справі про банкрутство на підставі повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки доказів, а також наявності підстав для відмови у відкритті провадження за відповідною заявою ініціюючого кредитора в разі виникнення такого спору саме до подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У постанові від 19.08.2020 у справі №910/2522/20 Верховний Суд щодо застосування положень вказаної норми КУзПБ зауважив, що наявність заперечень боржника щодо кредиторських вимог ініціюючого кредитора, безспірність яких не підтверджується судовим рішенням, є свідченням наявності спору про право щодо таких вимог ініціюючого кредитора.

У вказаній постанові Верховний Суд наголосив, що суть підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство через те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, полягає в тому, що саме на час підготовчого засідання (тобто до відкриття провадження у справі) існує спір, який не був предметом судового розгляду, між ініціюючим кредитором та боржником щодо вимог, які є підставою для звернення кредитора з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

19.05.2022 ТОВ «Сотік Агро» (боржник) видало фінансову аграрну розписку, яка встановлює безумовне грошове зобов`язання боржника сплатити кредитору у строк до 25.09.2022 грошову суму 8 034 432 грн. 00 коп., що є еквівалентною в товарному розрахунку: загальна кількість врожаю кукурудзи 1254 тонн 400 кг, 3 класу, площа посіву 156,8 га, очікуваність врожаю 8 тонн/га, за ціною 6 405 грн. за 1 тонну зерна (п. 1). Кредитором є ТОВ «Суффле Агро Україна» (п. 2). Юридичний статус кредитора у відповідності до ЗУ «Про аграрні розписки» підтверджується договором № від 24.04.2020, укладеним між боржником та кредитором. Розписка не є додатковою угодою, додатком чи будь якою іншою складовою частиною договору, не є забезпеченням договору (п.3). Виконання зобов`язань за розпискою здійснюється безумовно, тобто не залежно від виконання договору чи розірвання договору, припинення його дії, оспорювання його укладення, оскарження його дійсності чи наявності будь якого іншого факту виконання чи спору стосовно договору (п. 4.1). В забезпечення виконання зобов`язання за розпискою боржник передає в заставу майбутній врожай зерна, що вирощується (має вирощуватися відповідно до декларації боржника) на відповідних земельних ділянках. На день збору врожаю предметом застави на забезпечення зобов`язання боржника за даною розпискою стає зібране зерно в загальному обсязі не меншому, ніж зазначено в п. 1 розписки, що буде вирощене на відповідних земельних ділянках. В заставу передається вирощений врожай даного зерна не залежно від якісних показників чи класності. З огляду на встановлений законом обов`язок боржника щодо доведення походження зібраної сільськогосподарської продукції, він не матиме права без письмової згоди кредитора здійснювати відчуження у будь який спосіб (шляхом продажу, передачі на реалізацію, обміну тощо) будь якого зібраного врожаю зерна до повного виконання зобов`язань за цією аграрною розпискою. Боржник зобов`язаний довести до відома будь якого покупця (набувача) майбутнього врожаю зерна про те, що він діє на власний ризик і про можливість звернення стягнення кредитором на заставне зерно, що знаходитиметься у третіх осіб (покупців, набувачів), безвідносно до юридичних підстав набуття прав на зерно, кількості таких набувачів та інших обставин (п. 5). До 31.10.2022 (включно) зібране зерно загальною кількістю не менше 1254 тонн 400 кг має бути доставлене на зберігання боржником за власний рахунок на умовах DAP (зерновий склад) у відповідності до Інкотермс 2010/2020 на відповідному складі (п. 10). У разі недостатності зібраного врожаю для повного погашення за рахунок зерна зобов`язань боржника за даною аграрною розпискою предметом застави стає майбутній чи наявний врожай будь якої іншої сільськогосподарської продукції, що вирощена, вирощується або буде вирощуватися боржником на земельних ділянках, зазначених у п. 5 даної розписки, до повного виконання зобов`язань боржника (п. 11). Підтвердженням недостатності зібраного врожаю серед іншого є незавезення зібраного зерна на зберігання на склади та в строки, вказані в п. 10 розписки (п. 11.1). У разі загибелі посівів, майбутній врожай з яких є предметом застави за розпискою, боржник зобов`язаний за погодженням з кредитором замінити предмет застави іншим аналогічним або рівноцінним майном, про що на розписці робиться напис, який скріплюється підписами уповноважених представників боржника та кредитора. Якщо боржник не досягне згоди з кредитором про інший предмет застави у разі загибелі посівів, майбутній врожай з яких є предметом застави, предметом застави стає майбутній врожай сільськогосподарської продукції, що вирощується на земельній ділянці, на який розміщувалися загиблі посіви. Боржник обов`язково має підтвердити загибель посівів сертифікатом, виданим виключно ТПП України (а не регіональним ТПП) (п. 11.2). Кредитор набуває право звернути стягнення на майбутній врожай, що виступає заставою за цією розпискою, якщо на момент настання строку виконання зобов`язань, визначених в п. 1 розписки, воно не буде виконано повністю.

Фінансову аграрну розписку внесено до Реєстру аграрних розписок приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 19.05.2022 за №826.

ТОВ «Суффле Агро України» на адресу боржника направлено повідомлення від 20.03.2023 про врегулювання заборгованості за договором поставки та аграрною розпискою, згідно якого товариство звільняє ТОВ «Сотік Агро» від зобов`язання зі сплати безумовного грошового зобов`язання за фінансовою аграрною розпискою, вчиненою 19.05.2022 в сумі 2 510 429 грн. 62 коп., у зв`язку із чим дане зобов`язання вважається припиненим, а сума зобов`язання зі сплати безумовного грошового зобов`язання з моменту отримання даного повідомлення складає 5 524 002 грн. 38 коп. (а.с. 30-33).

Згідно з статтею 5 Закону України «Про аграрні розписки», фінансова аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, розмір якої визначається за погодженою боржником і кредитором формулою з урахуванням цін на сільськогосподарську продукцію у визначеній кількості та якості.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про аграрні розписки» передбачено, що аграрна розписка встановлює забезпечення виконання зобов`язань боржника за аграрною розпискою заставою його майбутнього врожаю. Предметом такої застави може бути виключно майбутній врожай сільськогосподарської продукції.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про аграрні розписки», аграрні розписки діють до повного їх виконання. За згодою кредитора дата виконання зобов`язань за аграрною розпискою може бути перенесена на наступний маркетинговий рік.

Боржник ТОВ «Сотік Агро» є товаровиробником сільськогосподарської продукції, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 49).

Заперечуючи кредиторські вимоги боржник посилається на форс-мажорні обставини, що унеможливили виконання ним своїх зобов`язань за аграрною розпискою.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

28.02.2022 ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини: військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року (а.с. 82).

При цьому, наявність форс - мажорних обставин щодо порушення/невиконання зобов`язань, які виникли внаслідок укладення договору, може підтверджуватися будь-якими доказами.

Наведеної позиції дотримується також Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20.

У зв`язку із повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України в 2022 році на земельних ділянках, що знаходяться в оренді ТОВ «Сотік Агро» на території Дубівської сільської ради, були розміщені фортифікаційні споруди, наслідком чого стало пошкодження посівів та загибель врожаю товариства, що підтверджується довідками ТОВ «Сотік Агро» від 17.04.2023, Дубівської сільської ради від 17.04.2023 (а.с. 81, 83).

Згідно п. 11 аграрної розписки у разі недостатності зібраного врожаю для повного погашення за рахунок зерна зобов`язань боржника за даною аграрною розпискою предметом застави стає майбутній чи наявний врожай будь якої іншої сільськогосподарської продукції, що вирощена, вирощується або буде вирощуватися боржником на земельних ділянках, зазначених у п. 5 даної розписки, до повного виконання зобов`язань боржника.

П. 11.2 розписки передбачено, що у разі загибелі посівів, майбутній врожай з яких є предметом застави за розпискою, боржник зобов`язаний за погодженням з кредитором замінити предмет застави іншим аналогічним або рівноцінним майном, про що на розписці робиться напис, який скріплюється підписами уповноважених представників боржника та кредитора. Якщо боржник не досягне згоди з кредитором про інший предмет застави у разі загибелі посівів, майбутній врожай з яких є предметом застави, предметом застави стає майбутній врожай сільськогосподарської продукції, що вирощується на земельній ділянці, на якій розміщувалися загиблі посіви. Боржник обов`язково має підтвердити загибель посівів сертифікатом, виданим виключно ТПП України (а не регіональним ТПП).

Таким чином, аграрною розпискою врегулювано дії, які кредитор та боржник зобов`язанні вчиняти у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин та загибелі врожаю.

В той же час, докази узгодження таких дій, виконання умов п.п. 11, 11.1 розписки кредитором відсутні.

Кредитором не обґрунтовано звернення до суду з заявою про визнання боржника банкрутом в той час як аграрною розпискою передбачено погашення заборгованості за нею шляхом звернення стягнення на предмет застави: майбутнього врожаю зерна, заміни предмета застави іншим аналогічним або рівноцінним майном, що в свою чергу є спором про право.

Судом враховано, що згідно бухгалтерської довідки №35 від 17.04.2023 у ТОВ «Сотік Агро» наявні запаси врожаю на суму 5 443 081 грн. 70 коп. (а.с. 84).

Згідно бухгалтерської довідки №36 від 19.04.2023 балансова вартість основних засобів товариства становить 22 829 408 грн. 71 коп., первісна вартість - 27 568 105 грн. 31 коп.

Доказів неможливості виконати грошові зобов`язання боржника перед кредитором не інакше, як через застосування процедур банкрутства, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, заявником не надано.

Можливість застосування щодо боржника процедур, передбачених КУзПБ, є альтернативним способом задоволення грошових вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право щодо вимог кредитора.

Судом враховано, що після відкриття провадження у справі про банкрутство всі строки вважаються такими, що настали. Це ускладнить фінансовий стан боржника, не сприятиме цілям банкрутства - відновлення платоспроможності, і лише у разі неможливості - визнання банкрутом.

Посилання кредитора про наявність заборгованості боржника перед іншими контрагентами, що спростовує твердження боржника про можливість погашення кредиторської заборгованості перед ТОВ «Суффле Агро Україна», не приймається судом, оскільки саме вимоги ініціюючого кредитора боржник доводить можливість виконання.

Заперечення кредитора настання форс-мажорних обставин у даній справі також вказує про наявність спору між кредитором та боржником.

Згідно правових висновків Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 22.09.2021 у справі 911/2043/20, процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Судова палата також зауважила, що провадження у справах про банкрутство характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

З огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Вирішуючи питання чи свідчить вимога кредитора (кредиторів) про наявність спору про право, слід враховувати, що спір про право виникає з матеріальних правовідносин і характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб`єктами правовідносин з приводу їх прав та обов`язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором та боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманно саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкриті провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Враховуючи вищевикладене, наявність між сторонами спору про право, заперечення боржника щодо строку виконання зобов`язань за аграрною розпискою, який на його думку, є продовженим в силу настання форс-мажорних обставин, можливість виконання грошового зобов`язання, що свідчить про неоднозначність вимог ініціюючого кредитора, а отже, про відсутність можливості на цій стадії судового провадження встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Сотік Агро» має для здійснення господарської діяльності виробничі можливості та потужності (землю, сільськогосподарську та іншу техніку, обладнання, агрегати, складські приміщення), що дозволяє виконати майнові зобов`язання перед ТОВ «Суффле Агро Україна».

Судом також враховано, що договором від 24.04.2020 № передбачено не грошове зобов`язання боржника щодо поставки насіння кукурудзи майбутнього врожаю, наявність у фінансовій аграрній розписці забезпечення (застави) майбутнього врожаю зерна, погодження сторонами у розписці (п. 11), що у разі недостатності зібраного врожаю для повного погашення за рахунок зерна зобов`язань боржника за даною аграрною розпискою предметом застави стає майбутній чи наявний врожай будь якої іншої сільськогосподарської продукції, що вирощена, вирощується або буде вирощуватися боржником на земельних ділянках, зазначених у п. 5 даної розписки, до повного виконання зобов`язань боржника; кредитор не доводить відмову від майбутнього врожаю, від застави до звернення з заявою про визнання боржника банкрутом; п. 1 розписки встановлено строк безумовного грошового зобов`язання боржника сплатити кредитору до 25.09.2022, при цьому п. 10 передбачено поставку зерна до 31.10.2022.

Згідно частини 5 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу, зокрема, про відмову у відкритті провадження у справі.

У зв`язку з відмовою у відкритті провадження у справі, заяви арбітражних керуючих про участь у даній справі про банкрутство підлягають залишенню судом без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 ГПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сотік Агро" відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 01.05.2023.

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук