ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.04.23 Справа № 917/1273/22
Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Дона Олени Михайлівни про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу по справі № 917/1273/22 -
до відповідача Фізичної особи-підриємця Дона Олени Михайлівни, АДРЕСА_1
про стягнення 82 929,94 грн заборгованості,
Секретар судового засідання Теницька С.В.
Представники згідно протоколу судового засідання від 13.04.2023 р.
28.03.2023 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі № 917/1023/22, 07.04.2023 підписано повний текст рішення про часткове задоволення позовних вимог.
06.04.2023 року до суду надійшла заява представника Фізичної особи-підприємця Дони Олени Михайлівни (вх № 3104 від 13.03.2023) про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу по справі № 917/1273/22.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 ГПК України).
Суд ухвалою від 06.04.2023 року призначив розгляд заяви про стягнення з позивача витрат на правову (правничу) допомогу у судове засідання на 13.04.2023 р на 10:00 год.
12.04.2023 від позивача надійшло клопотання вх. № 4615 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки останній вважає, що розмір винагороди (гонорару) адвоката неправомірно збільшений з 12 000,00 грн до 15 000,00 грн та не підтверджений доказами.
У судовому засіданні 13.04.2023 представник позивача заперечив проти стягнення з нього на користь відповідача витрат на правову (правничу) допомогу, представник відповідача (заявника) наполягав на задоволенні вищезазначеної заяви.
Оскільки судом при прийнятті рішення по справі не вирішено питання розподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката, суд на підставі вказаної вище норми вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення про розподіл витрат відповідача.
04.04.2023 у судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину додаткового рішення та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.
Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2022 між Дона О.М. (далі - замовник) та адвокатом Світалка В.П. (далі - виконавець) укладено Договір № 24 про правову допомогу (далі - Договір; том справи 2, а. с. 106-107).
У Договорі його сторони погодили, зокрема, наступне :
- предметом даного Договору є надання виконавцем замовнику правової допомоги з питань, які становлять для замовника інтерес, а саме : захист законних інтересів замовника у спорі ТОВ «Альянс-Полтава» щодо стягнення останнім із замовника необґрунтованих договором орендної плати та всіх передбачених договором платежів. Замовник зобов`язується прийняти правову допомогу та здійснити її оплату в розмірі, заздалегідь обумовленому сторонами (п. 1 Договору);
- вартість послуг визначається за домовленістю сторін, але не менше 2 000,00 грн. При укладанні договору виконавцем від замовника отримано аванс в сумі 1 000,00 грн (п. 2.1 Договору);
- надані послуги оформлюються сторонами актом приймання-передачі послуг (який підписується сторонами, п. 2.3 Договору);
- Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 8.1 Договору).
14.03.2023 сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 24 про правову допомогу (т.с. 2, а.с. 108). У даній Додатковій угоді сторони Договору дійшли згоди щодо викладення п. 2.3 Договору у наступній редакції : «У зв`язку із збільшенням обсягу робіт вартість представлення інтересів замовника в Господарському суді Полтавської області у справі № 917/1273/22 за позовом ТОВ «Альянс-Полтава» до ФОП Дона О.М. про стягнення коштів становить 15 000,00 грн. Грошові кошти у сумі 12 000,00 грн виплачені замовником виконавцю у повному обсязі. Решту суми замовник сплачує виконавцю до 16.03.2023 року».
На підтвердження отримання професійної правової допомоги відповідач надав копії :
- Акт приймання-передачі виконаних робіт № б/н від 28.03.2023. У п. 2 акту сторони погодили, що юридичні послуги надані у повному обсязі, згідно домовленостей і складають 15 000,00 грн. Сторони не мають претензій одна до одної (т.с. 1, а.с. 39-44);
- Детальний опис робіт, виконаних адвокатом Світалка В.П. у справі № 917/1273/22 (т.с. 2, а.с. 109);
- ордер на надання правничої допомоги серія ВІ № 1111028 та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2095 (т.с. 1, а.с. 189-190).
На підтвердження факту понесення відповідачем витрат за послуги адвоката відповідач надав копії квитанцій А-банку від 13.09.2022, від 11.11.2022 та від 14.12.2022 на загальну суму 12 000,00 грн. (т.с. 2, а.с. 111-114).
Крім того, на підтвердження факту понесення відповідачем витрат за послуги адвоката в розмірі 3 000,00 грн відповідач надав банківську виписку по рахунку адвоката за період з 01.03.2023 по 31.03.2023 (т.с. 2, а.с. 115)
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст.129 ГПК України).
Згідно з ч. 3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Крім того, у даній постанові суд дійшов висновку, що поряд з вищевикладеним чинним процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
В цілому нормами процесуального законодавства (ч. 4 ст. 126 та ч. 5 ст. 129 ГПК України) передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
У разі недотримання вимог частини четвертої ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Заперечення позивача, викладені у клопотанні про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу, судом оцінюються як правомірні частково, а саме : в частині обґрунтування щодо пропорційного розподілу судових витрат. Твердження позивача щодо неспіврозмірності заявлених відповідачем до стягнення витрат на правову допомогу суд не оцінює як правомірні, оскільки останні є неаргументованими, жодним доказом чи розрахунком не підтверджені, спростовуються поданими відповідачем доказами.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
Суд дійшов висновку, що розмір адвокатських витрат є підтверджений матеріалами справи.
Проте, як зазначалось вище, судом ухвалено рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ФОП Дона О.М. на користь ТОВ "Альянс-Полтава" 25 039,54 грн основного боргу, 33 492,00 грн штрафу та 1 751,09 грн витрат по сплаті судового збору, 17 645,00 грн витрат на правову допомогу. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 7 975,95 грн основного боргу відмовлено. Прийнято часткову відмову від позову ТОВ "Альянс-Полтава" та закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 6 882,47 грн пені, 8 628,60 грн інфляційних втрат, 911,38 грн 3% річних від суми боргу.
Частиною 4 ст. 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене та приписи ч. 4 ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу з урахуванням приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України підлягають стягненню з позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме : у розмірі 1 440,00 грн.
Оскільки при винесені рішення не було вирішено питання щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу, наявні підстави для винесення додаткового рішення.
Керуючись статтями 86, 126, 129, 232-233, 236-238, 240, 244 ГПК України, суд
Видати наказ із набранням рішенням законної сили.
Повне рішення складене 24.04.2023 року
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик