ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/20427/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковського О.В. - головуючого, Білоуса В.В., Погребняка В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Аліференко Т.В.

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Реновація"

на постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Б.М. Поляков, судді: Б.М. Грек, Б.В. Отрюх) від 20.12.2022

за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Реновація"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Реновація"

про визнання банкрутом.

Учасники справи:

представник кредитора - Литвиненко С.С., адвокат,

представник боржника - Адамчук Н.В., адвокат.

1. Короткий зміст вимог

1.1. 10.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Реновація" (далі -Кредитор) подало заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Реновація" (далі - Боржник), в якій також просило визнати грошові вимоги до Боржника в сумі 18 783 269 грн 97 коп. та призначити розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Стецину Ігоря Володимировича.

1.2. Заява обґрунтована заборгованістю Боржника на заявлену суму через невиконання Боржником своїх зобов`язань з компенсації Кредитору витрат для виконання укладеного між сторонами договору від 11.01.2019 на будівництво житлового комплексу з об`єктами соціально-побутового значення і паркінгом та передачу функцій замовника будівництва (далі - Договір).

1.3. 29.08.2022 Кредитор подав заяву про уточнення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника та просив призначити розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2.1. 23.12.2021 Господарський суд міста Києва ухвалив про відмову Кредитору у відкритті провадження у справі про банкрутство Боржника.

13.07.2022 Північний апеляційний господарський суд скасував ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2021, а матеріали справи направив до місцевого суду на стадію вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

При новому розгляді справи 07.09.2022 Господарський суд міста Києва ухвалив про відмову Кредитору у відкритті провадження у справі про банкрутство Боржника.

2.2. Судове рішення мотивоване відсутністю підстав для відкриття провадження у цій справі через наявність спору про право щодо вимог Кредитора до Боржника, оскільки на розгляді суду в іншій справі № 910/21326/21 за вимогами Боржника перебуває спір між сторонами про визнання недійсним Договору, а Кредитор не довів наявності у Боржника грошового зобов`язання за Договором на заявлену суму і у податковій звітності не відображене це грошове зобов`язання.

3. Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

3.1. 20.12.2022 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову про задоволення апеляційної скарги Кредитора, про скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 з ухваленням нового рішення - про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника за заявою Кредитора, визнання його вимог до Боржника в сумі 18 783 269 грн 97 коп., призначення розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Реверука Петра Костянтиновича та вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони Боржнику та власнику майна Боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника тощо. Крім цього апеляційний суд доручив суду першої інстанції встановити арбітражному керуючому розмір винагороди та джерела її виплати, строк подання ним суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів, дату попереднього засідання, строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника та опублікування повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника.

3.2. Судове рішення мотивовано наявністю підстав відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника за заявою Кредитора з огляду на обґрунтованість та доведеність доказами у справі заявлених до Боржника грошових вимог, щодо яких відсутній спір про право, оскільки Боржник звернувся з позовом про визнання недійсним Договору, на підставі якого Кредитором заявлені грошові вимоги до Боржника у цій справі, після звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника - в день призначеного судом ухвалою від 15.12.2021 підготовчого засідання, а саме 23.12.2021. Також апеляційний суд вказав про процесуальне право апеляційного суду ухвалити рішення про відкриття провадження у справі про банкрутство без направлення справи на новий розгляд до місцевого суду у зв`язку зі скасуванням ухвали цього суду про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

4. Встановлені судами обставини

4.1. 11.01.2019 року між Боржником (сторона 1) та Кредитором (сторона 2) укладено Договір, відповідно до умов якого сторони беруть на себе чітко визначені зобов`язання щодо будівництва Об`єкту будівництва від етапу відведення земельної ділянок, отримання вихідних даних, розробку проекту на стадії "Проект" і "Робоча документація", проходження стадії "Проект" експертизи, отримання дозвільних документів на будівництво, виконання будівельних робіт та введення Об`єкта будівництва в експлуатацію і отримання правовстановлюючих документів на Об`єкт будівництва відповідно до розміру затверджених сторонами часток.

У пункту 3.2 Договору сторони погодили, що сторона 1 як власник Об`єктів нерухомості спільно зі стороною 2 проходить всі стадії оформлення землевпорядної документації на Територію забудови з наступним отриманням правовстановлюючого документу на право власності/користування Ділянкою, з цільовим призначенням під будівництво Об`єкта будівництва та його реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Розділом 4 договору сторони визначили їх права та обов`язки.

Так, зокрема, згідно з пунктами 4.1.8 договору сторона 1 зобов`язана перерахувати на рахунок сторони 2 грошові кошти в розмірі 18 706 569 грн 97 коп., в тому числі ПДВ (20 %) - 3 117 761 грн 66 коп., що еквівалентно 661 711,00 доларів США за офіційним курсом НБУ 28,27 за 1 долар США на дату укладення цього договору, як компенсацію витрат пов`язаних з виконанням цього договору до 30.06.2019.

4.2. У зв`язку з невиконанням Боржником взятих на себе зобов`язань за договором, а саме в частині оплати 18 706 569 грн 97 коп., як компенсації витрат пов`язаних з виконанням Договору, Кредитор направив на адресу Боржника вимогу № 01/02-21 від 01.02.2021 про погашення вказаної заборгованості.

У відповідь на цю вимогу листом від 08.02.2021 за вих. № 9 Боржник повідомив про неможливість погашення заборгованості у зв`язку з скрутним фінансовим становищем та просив відстрочити та надати додатковий час на погашення існуючої заборгованості.

4.3. В підтвердження невиконання Боржником взятих на себе зобов`язань заявником додано до матеріалів заяви копії Договору, вимоги за вих. № 01/02-21 від 01.02.2021 про сплату заборгованості, а також відповіді на вимогу за вих. № 9 від 08.02.2021, у якій Боржник повідомив про неможливість погашення заборгованості у зв`язку з скрутним фінансовим становищем.

4.4. Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.12.2021, зокрема, призначено підготовче засідання суду на 23.12.2021.

Боржник 23.12.2021, саме в день проведення підготовчого засідання, звернувся до суду з позовом щодо оскарження Договору.

5. Короткий зміст вимог касаційної скарги

5.1. 16.01.2023 Боржник подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.09.2022.

6. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6.1. Згідно з аргументами Кредитора в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі є положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки апеляційний суд неправильно застосував у спірних правовідносинах абзац перший частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), безпідставно застосував норми абзацу першого частини п`ятої статті 39 цього Кодексу; порушив імперативні норми частини третьої статті 271 ГПК України та безпідставно застосував пункт другий частини першої статті 275 ГПК України в системному зв`язку із положеннями статей 35, 37, 39 КУзПБ без урахування норм частини першої статті 8, частин першої-п`ятої, восьмої, дев`ятої статті 39 КУзПБ - щодо права апеляційного суду відкривати провадження у справі про банкрутство за умови перегляд у та скасування ухвали місцевого суду про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство; порушив норми частини першої статті 266 ГПК України - щодо виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги при прийнятті доповнень та змін до апеляційної скарги, поданих поза межами строку на апеляційне оскарження - без клопотання про поновлення відповідного строку; тоді як відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування наведених норм права у подібних правовідносинах.

При цьому скаржник вказав на неврахування апеляційним судом аргументів у відзиві на апеляційну скаргу щодо факту оскарження Боржником у справі № 910/21326/21 Договору та щодо ухвалення 07.09.2022 у вказаній справі рішення про задоволення позову та визнання недійсним Договору, з урахуванням чого підстави, за яких заявлені грошові вимоги у цій справі, відпали.

Також скаржник зазначив про відсутність у апеляційного суду процесуального права ухвалювати рішення про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі скасування ухвали місцевого суду про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство, тоді як апеляційний суд вийшов за межі своїх повноважень, перебравши на себе відповідні виключні повноваження суду першої інстанції, що визначені статтею 39 КУзПБ, а також не вирішивши ті питання, які належить за законом (частиною восьмої статті 39 КУзПБ) вирішити у підготовчому засіданні: введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, процедури розпорядження майном, встановлення винагороди арбітражному керуючому, не оприлюднив повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника.

Крім цього, за відсутністю в апеляційній скарзі вимог про ухвалення нового рішення - про відкриття провадження у справі про банкрутство, у апеляційного суду були відсутні підстави для його ухвалення навіть з урахуванням позиції Верховного Суду в постанові від 27.10.2021 у справі № 923/1245/20 - щодо права ухвалювати рішення про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі скасування ухвали місцевого суду про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

6.2. Згідно з аргументами Кредитора в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень у цій справі також є положення пункту 4 частини другої статті 287 та пунктів 1, 4 статті 310 ГПК України, оскільки апеляційний суд не дослідив докази у справі про обставини винесення рішення у справі № 910/21326/21 за позовом Боржника до Кредитора про визнання недійсним Договору.

7. Касаційне провадження

7.1. Суд відхиляє подане Кредитором 09.02.2023 клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яке обґрунтоване:

- наявністю виключної правової проблеми у правозастосуванні положень частини третьої статті 9 КУзПБ, яка полягає у відсутності єдиного підходу суддів Касаційного суду щодо вибору способу тлумачення вказаної норми (розширювальне або буквальне), що призводить до неоднакового застосування вказаної норми та порушень принципу верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності;

- необхідністю відступити від висновку щодо застосування частини третьої статті 9 КУзПБ, раніше викладеного в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 922/1265/19;

у зв`язку з чим Суд зазначає про таке.

Вимога про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку із необхідністю відступити від висновку щодо застосування норми права викладеного в постанові Суду від 25.02.2020 у справі № 922/1265/19 не відповідає підставам для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, що визначені статтею 302 ГПК України, оскільки за змістом частини четвертої цієї статті передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду зумовлює рішення Суду про необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верхового Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду, тоді як постанова від 25.02.2020 у справі № 922/1265/19 ухвалена у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, тобто не іншого касаційного суду, а того ж касаційного суду, що розглядає і цю справу.

При цьому Суд зауважує, що вимога про необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права викладеного в постанові від 25.02.2020 у справі № 922/1265/19, ухваленій у складі колегії суддів Судової палати для розгляд справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, може бути підставою для передачі цієї справи за правилами частини першої статті 302 ГПК України на розгляд вказаної палати, до складу якої входить колегія суддів, що ухвалила судове рішення у вказаній справі.

Крім цього, судові рішення, на які послався Кредитор у своєму клопотанні як на приклади різної правової позиції Верховного Суду при вирішенні справ з подібними правовідносинами, а саме на "постанову" (ухвалу) від 25.01.2023 у справі № 913/489/18, від 09.01.2023 у справі № 910/628/20 та на постанову від 25.02.2020 у справі № 922/1265/19; між тим не належать до судових рішень, ухвалених у подібних правовідносинах, оскільки предметом касаційного оскарження в кожній із цих справ є судові рішення, що були ухвалені стосовно відмінних між собою предметів та питань, що вирішуються у справі про банкрутство; між тим вказані судові рішення не об`єднані оскарженням судового рішення за результатами вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство, що мало місце у цій справі та у справі № 922/1265/19.

Отже, ініціюючи питання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з мотивів наявності у справі, яка розглядається, виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, скаржник між тим не наводить судові рішення Верховного Суду, в яких сформовано різну правову позицію при вирішенні справ з подібними правовідносинами, не наводить те судове рішення щодо застосування норм права у подібних правовідносинах за правилами частини четвертої статті 302 ГПК України, від якого скаржник вважає необхідним відступити, не наводить обставин, необхідних для відступу від висновків відповідно до характеру спірних правовідносин, не вказує на неоднозначність чи суперечливість таких висновків Верховного Суду, їх непослідовність чи неможливість застосування.

А тому, через незазначення скаржником у цій справі виключної правової проблеми, вирішення якої необхідно для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду згідно з частиною п`ятою статті 302 ГПК України за підстав, наведених скаржником.

7.2. Суд також відхиляє викладене Кредитором в поданій 02.03.2023 заяві клопотання про закриття касаційного провадження за скаргою Боржника на оскаржувану ним постанову апеляційного суду, яке обґрунтоване відсутністю процесуальної можливості оскарження в касаційному порядку, за правилами частини третьої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, вказаної постанови апеляційного суду, ухваленої за результатами перегляду ухвали місцевого суду про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство, у зв`язку з чим Суд зазначає про таке.

Питання можливості відкриття касаційного провадження на оскаржувану у цій справі постанову апеляційного суду вже вирішувалось у цій справі ухвалою від 06.02.2023 - про відкриття касаційного провадження у цій справі, згідно з якою Суд, окрім іншого, вже розглянув та відхилив аргументи Кредитора, аналогічні наведеним, що були викладені ним в запереченнях проти відкриття касаційного провадження за скаргою Боржника на постанову апеляційного суду від 20.12.2022.

До того ж можливість касаційного перегляду постанови апеляційного суду, ухваленої за результатами перегляду ухвали про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство підтверджується відповідними висновками касаційного суду щодо застосування положень частини третьої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства у подібних правовідносинах, зокрема в постанові від 25.02.2020 у справі № 922/1265/19, від яких Суд не вважає за необхідне відступити.

Дійшовши цього висновку, Суд відхиляє викладене Кредитором в поданій ним 07.03.2023 заяві клопотання про передачу цієї справи на розгляд Судової палати для розгляд справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яке обґрунтоване необхідністю відступити від висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 25.02.2020 у справі № 922/1265/19.

8. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

Щодо критеріїв "спору про право" у справі про банкрутство

8.1. Суди встановили, що предметом судового розгляду стали вимоги Кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, а предметом спору - підстави для відкриття цієї справи через їх заперечення Боржником внаслідок стверджуваного ним "спору про право" між сторонами, оскільки Боржник заперечує право вимоги Кредитора, набуте ним за Договором, вимоги про недійсність якого Боржник заявив, подавши відповідний позов в іншій справі, що наразі розглядається судом.

8.2. У зв`язку із цим Суд звертається до нормативного регулювання підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство та визначених законом критеріїв, за якими вимоги кредитора відносяться до таких, що свідчать про наявність спору про право, що підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

8.3. Відповідно до преамбули КУзПБ цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ.

За змістом цієї статті перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Підставою для відмови у відкритті провадження у справі за положеннями частини шостої статті 39 КУзПБ, зокрема є те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

8.4. Отже, з урахуванням також положень КУзПБ: статті 1 (щодо визначення неплатоспроможності, особи кредитора, грошового зобов`язання, його складу), частини першої, другої статті 34 (щодо форми та змісту заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство), частини першої статті 35, частин першої - п`ятої статті 39 (щодо порядку відкриття провадження у справі про банкрутство), завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 КУзПБ; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Суд зауважує, що встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство. Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20.

Суд також враховує висновок Верховного Суду у постанові від 03.06.2020 у справі № 905/2030/19: "у разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання, у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника, скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства для задоволення своїх кредиторських вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження".

8.5. Звідти, враховуючи також положення статей 13, 73, 74 ГПК України щодо порядку розподілу між сторонами тягаря доказування у господарському процесі, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство.

У цих висновках Суд звертається до правової позиції, сформульованої судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20 з посиланням на також на висновки Верховного Суду в постанові від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

8.6. Крім цього, свідченням наявності спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 КузПБ, можуть бути заперечення боржника щодо вимог заявника у вигляді позову (предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора).

Щодо процесуального значення моменту звернення боржника із таким позовом для вирішення, чи існує між кредитором та боржником "спір про право", Суд наголошує, що звернення із вказаним позовом до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство беззаперечно свідчить про наявність спору про право у розумінні положень частини шостої статті 39 КУзПБ.

У цих висновках Суд звертається до сталої правової позиції Верховного Суду в питанні визначення критеріїв для вимог кредитора, за якими існує спір про право, сформульованої, зокрема в постановах від 02.02.2021 у справі № 922/2503/20, від 10.02.2022 у справі № 917/827/21.

8.7. Водночас, сам по собі момент звернення із позовом (предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора), зокрема, після подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство (за умови, що це звернення мало місце до дати проведення підготовчого засідання у справі про банкрутство), не має остаточно-визначального характеру, оскільки на існування цього спору можуть вказувати також інші фактори та докази, зокрема:

- характер та зміст заперечень боржника проти вимог про відкриття провадження у справі про банкрутство (заперечення факту виникнення та існування боргу у конкретних правовідносинах або факту виникнення цих правовідносин, або особи кредитора тощо);

- хронологія обставин та фактів, що передували виникненню спору - правовідносини та обставини, якщо вони мали місце до ініціювання справи про банкрутство боржника (листування між сторонами із запереченням боржником боргу, заявленого кредитором у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство), обставини та підстави виникнення цього боргу, набуття кредитором відповідних прав тощо.

У цьому висновку Суд звертається до власної правової позиції, викладеної в постанові від 07.03.2023 у справі № 910/5056/22 (пункт 7.7).

8.8. У зв`язку із викладеним та враховуючи сукупність встановлених судами обставин (пункти 4.2-4.4), а саме:

- направлення Кредитором на адресу Боржника вимоги про погашення заборгованості за Договором в частині оплати 18 706 569 грн 97 коп., як компенсації витрат пов`язаних з виконанням Договору у зв`язку з невиконанням Боржником взятих на себе зобов`язань за цією угодою;

- згоду Боржника з цією заборгованістю через відповідь Боржника на вказану вимогу листом від 08.02.2021 за вих. № 9, в якій Боржник повідомив про неможливість погашення заборгованості у зв`язку з скрутним фінансовим становищем та просив відстрочити та надати додатковий час на погашення існуючої заборгованості;

- звернення Боржника з позовом в іншій справі про оскарження Договору 23.12.2021 - в день проведення підготовчого засідання у цій справі, що було призначено ухвалою від 15.12.2021;

Суд погоджується із правильними та обґрунтованими висновками апеляційного суду про відсутність між сторонами "спору про право" у розумінні положень абзацу першого частини шостої статті 39 КУзПБ, а відповідно і з висновком про відсутність законодавчо встановлених перешкод для відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника за заявою Кредитора.

У цьому висновку Суд наголошує, що підставою для нього став не стільки факт звернення Кредитора із позовом щодо оскарження Договору 23.12.2021 в день проведення підготовчого засідання у цій справі (а не до звернення Кредитора із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника), а існування вказаного факту у сукупності із обставинами визнання Боржником до ініціювання Кредитором цієї справи про банкрутство боргу перед Кредитором за Договором на заявлену у цій справі суму (пункти 4.2, 4.3), як цього вимагає застосування положень абзацу першого частини шостої статті 39 КУзПБ (пункт 8.7).

Отже інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом існування між ними у цій справі "спору про право", оскільки згідно з встановленими судами обставинами та аргументів скаржника щодо ухвалення рішення у справі № 910/21236/21 (пункт 6.2) Боржник став заперечувати підстави для виникнення заборгованості, яка складає вимоги Кредитора в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство, шляхом подання позову у справі № 910/21236/21 про визнання недійсним Договору з підстав заперечення повноважень представника Боржника на його укладення, тоді, коли Боржник вже попередньо визнав заборгованість перед Кредитором за цим Договором.

Близький за змістом висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) (пункт 50).

Дійшовши цього висновку, Суд відхиляє аргументи Боржника (пункт 6.2) про недослідження апеляційним судом доказів щодо обставин ухвалення рішення у справі № 910/21236/21 за позовом Боржника до Кредитора про визнання недійсним Договору, про неврахування цього факту (пункт 6.1).

Щодо інстанційної юрисдикції суду ухвалити рішення про відкриття провадження у справі про банкрутство

8.9. Суд також відхиляє аргументи скаржника (пункт 6.1) про відсутність у апеляційного суду процесуального права ухвалювати рішення про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі скасування ухвали місцевого суду про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство, а також про вихід апеляційного суду за межі визначених законом процесуальних повноважень та порушення принципу диспозитивності у господарському процесі - у зв`язку із відсутністю в апеляційній скарзі вимог про ухвалення нового рішення - про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, у зв`язку із чим Суд зазначає про таке.

8.10. Відповідно до частини першої статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарги на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною третьою цієї статті ГПК України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Таким чином, в розумінні частини третьої статті 271 ГПК України передача справи на розгляд суду першої інстанції при скасуванні ухвали суду першої інстанції стосується тих процесуальних рішень, які пов`язані виключно з рухом справи (перешкоджають подальшому провадження у справі) та якими провадження у справі не закінчується.

Такі судові акти не вирішують питання по суті, а лише сприяють подальшому руху справи та стосуються вирішенню певних процедурних моментів.

У справі, що розглядається, оскаржувана в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції стосується вирішення по суті питання наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника за заявою Кредитора.

У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 27.10.2021 у справі № 923/1245/20.

Отже, ухвала суду першої інстанції, винесена за результатами проведення підготовчого засідання у справі про банкрутство (про відкриття або про відмову у відкритті провадження у такій справі), хоча і опосередковує процедуру банкрутства, оскільки вирішує процедурні питання - про застосування (відсутність підстав) для застосування/відкриття однієї із передбачених Законом процедур банкрутства (процедури розпорядження майном) та започатковує здійснення провадження у справі про банкрутство, однак за своєю процесуальною природою належить до судового рішення, ухваленого по суті спору у розумінні положень частини третьої статті 232, 233, 237, 238 ГПК України тощо.

Така процесуальна природа (приналежність) цього судового рішення, до якого також належать такі судові рішення як: постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (процедури погашення боргів боржника), про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу та закриття провадження у справі про банкрутство тощо; обумовлена особливостями здійснення провадження у справі про банкрутство. Так, згідно з цими особливостями вирішення окремих процедурних питань, зокрема, про перехід до визначеної спеціальним Законом з питань банкрутства - КУзПБ, процедури банкрутства, що на перший погляд (якщо розглядати суто формально) пов`язано виключно з рухом справи про банкрутство, водночас поєднується з вирішенням відповідного спірного питання (за аналогією з позовним провадження - спору), яким вирішується: наявність/відсутність підстав для відкриття провадження у справі, для визнання банкрутом та для затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу та закриття провадження у справі про банкрутство. Суд також враховує, що КУзПБ передбачає необхідність вирішення судом, поряд з основним (процедурним), також інших питань у зв`язку із ухваленням кожного із наведених судових рішень (визнання грошових вимог, застосування мораторію на задоволення вимог кредиторів тощо), а також цей Кодекс встановлює не тільки процесуальні, а і певні матеріально-правові наслідки, що настають з ухваленням кожного із наведених судових рішень.

Отже зазначені судові рішення у справі про банкрутство, зокрема і ухвала про відкриття (про відмову у відкритті) провадження у справі про банкрутство, не належать до тих процесуальних судових рішень, які пов`язані суто з рухом справи.

8.11. Вказаним спростовуються доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом інстанційної юрисдикції при ухваленні оскаржуваної постанови та про передбачені статтею 39 КУзПБ виключні повноваження суду першої інстанції ухвалювати рішення про відкриття (відмову у відкритті) провадження у справі про банкрутство.

8.12. З урахуванням наведених висновків щодо процесуальної природи ухвали, винесеної за результатами проведення підготовчого засідання, спростовуються аргументи скаржника про вихід апеляційним судом за межі визначених законом процесуальних повноважень та про порушення принципу диспозитивності у господарському процесі, оскільки за положеннями пункту 2 частини першої статті 275 ГПК України (щодо повноважень суду апеляційної інстанції) передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, що скасував судове рішення повністю або частково, ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Тобто наведені повноваження апеляційного суду за результатами перегляду судового рішення першої інстанції, ухваленого по суті спору (заявлених вимог), до яких також належить ухвала, винесена за результатами проведення підготовчого засідання, не вимагають від заявника апеляційної скарги окремої процесуальної вимоги до суду для ухвалення ним нового рішення за результатами здійснення апеляційного провадження зі скасуванням судового рішення першої інстанції.

8.13. Аргументи скаржника (пункт 6.1), що апеляційний суд при ухваленні оскаржуваної постанови не вирішив ті питання, які належить вирішити у підготовчому засіданні за законом (частиною восьмої статті 39 КУзПБ), спростовуються змістом пункту 7 резолютивної частини оскаржуваної постанови, згідно з яким апеляційний суд доручив суду першої інстанції вирішити/визначити відповідні окремі питання, що не заборонено нормами ні КУзПБ, ні ГПК України, а також не перешкоджає подальшому здійсненню провадження у справі про банкрутство Боржника.

8.14. Таким чином доводи скаржника про незаконність рішення апеляційного суду про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника за заявою Кредитора не знайшли свого правового та матеріального підтвердження, не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню.

8.15. А тому висновки апеляційного суду в оскаржуваній постанові про скасування протилежного рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення - про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника за заявою Кредитора, зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи.

У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України, оскільки заявлені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України не знайшли свого підтвердження, касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані постанова апеляційного суду підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована.

8.16. Дійшовши висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваної постанови апеляційного суду, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд-Реновація" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 у справі № 910/20427/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Васьковський

Судді В.В. Білоус

В.Я. Погребняк