ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2023 р. м. Київ Справа №911/2153/22

Господарський суд Київської області у складі головуючої судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №911/2153/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон-Транс» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, 30Д)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхобудмонтаж» (09740, Київська обл., Богуславський р-н, с. Хохітва, вул. Шевченка, 31-Г)

про стягнення 215648,12 грн

без повідомлення (виклику) сторін

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оріон-Транс» (далі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхобудмонтаж» (далі відповідач) про стягнення 215648,12 грн заборгованості за договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем як постачальником та відповідачем як покупцем було укладено договір поставки №0904/2021-ШЛ від 09.04.2021, надалі договір. Позивач зазначає, що у відповідача за договором виникла заборгованість, а саме за отримані товари та послуги основний борг становить 136099,88 грн. Також позивач нарахував відповідачу за період з 20.01.2022 по 24.10.2022 пеню в сумі 36616,10 грн, 15% річних в сумі 15384,16 грн та інфляційні втрати в сумі 27547,98 грн. З цих підстав позивач просить суд стягнути з відповідача 136099,88 грн основного боргу, 36616,10 грн пені, 15384,16 грн 15% річних та 27547,98 грн інфляційних втрат, що разом становить 215648,12 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.10.2022 у справі №911/2153/22 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

В установлений строк позивач надав суду заяву про усунення недоліків, якою усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.11.2022 відкрито провадження у справі №911/2153/22, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з малозначністю справи в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив та ін.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 21.11.2022 про відкриття провадження у даній справі отримано відповідачем 22.12.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №606.

В установлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 22.11.2022 строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вище перелічених норм Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оріон-Трансбуд» (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхбудмонтаж» (далі покупець) укладено договір поставки від 09.04.2021 №0904/2021-ШЛ (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується за заявками покупця систематично поставляти у встановлений строк (строки) товар у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.3 договору кількість, строки поставки, асортимент та розгорнута номенклатура товару, що постачається за цим договором, кінцевий пункт доставки визначається на підставі заявок покупця, погоджених сторонами.

Згідно з п.2.1 договору асортимент, одиниця виміру товару та ціна одиниці виміру товару відображається в додатку №1 до цього договору (асортимент).

Відповідно до п.2.2 договору загальна кількість товару, поставленого за договором, остаточно визначається на підставі фактично прийнятої кількості згідно видаткових накладних.

Поставка товару здійснюються згідно з погодженими сторонами графіками поставки. Оформлення та надання заявки проводиться покупцем у порядку, визначеному цим договором (п.3.1 договору).

Відповідно до п.4.1 договору товар постачається покупцю силами постачальника в кінцевий пункт доставки, зазначений в заявці покупця. Відвантаження товару здійснюється постачальником.

Згідно з п.4.3 договору передача товару оформлюється видатковими накладними. Датою поставки товару покупцеві є дата підписання покупцем відповідної товарно-транспортної та/або видаткової накладної.

Приймання товару здійснюється в день поставки товару покупцем. Після відвантаження товару покупець підписує товарно-транспортну та видаткову накладну. Покупець оплачує фактично поставлену кількість товару (п.4.4 договору).

Відповідно до п.4.7 договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент фактичної передачі товару.

Згідно з п.5.1 договору ціна договору складається з вартості товару та вартості транспортних витрат з доставки товару.

Поставка товару підтверджується підписаною покупцем видатковою накладною (п.5.2 договору).

Відповідно до п.5.3 договору оплата за цим договором здійснюється покупцем у безготівковій формі в строк, що не перевищує 30 (тридцять) календарних днів з дати підписання видаткової накладної або шляхом передоплати.

Згідно з п.5.4 договору покупець перераховує грошові кошти на поточний рахунок постачальника, вказаний в цьому договорі.

Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п.5.5 договору).

Відповідно до п.6.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання умов цього договору, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Договір набуває чинність з дати його підписання сторонами і скріплення підписів уповноважених осіб сторін печаткою сторін та діє до « 31» грудня 2021 року (п.8.1 договору).

Відповідно до п.8.2 договору якщо за 10 робочих днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не виявила бажання його розірвати, то договір продовжує свою дію на наступний календарний рік на тих же умовах.

На виконання умов вказаного договору позивач у період з 20.12.2021 по 30.12.2021 поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 149653,92 грн, що підтверджується видатковими накладними від 20.12.2021 №1402 на суму 5097,64 грн, від 20.12.2021 №1403 на суму 88321,50 грн, від 25.12.2021 №1429 на суму 8630,16 грн, від 25.12.2021 №1430 на суму 9273,72 грн, від 25.12.2021 №1431 на суму 10846,81 грн, від 25.12.2021 №1432 на суму 3522,94 грн, від 30.12.2021 №1452 на суму 4802,03 грн, від 30.12.2021 №1453 на суму 10883,94 грн, від 30.12.2021 №1454 на суму 3522,94 грн, від 30.12.2021 №1455 на суму 4752,24 грн. Перелічені документи підписані в двосторонньому порядку та скріплені печатками позивача та відповідача, а їх засвідчені копії залучені до матеріалів справи.

Між сторонами у справі підписано акт звірки взаємних розрахунків по стану за період грудень 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оріон-Транс» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхобудмонтаж» за договором №0904/2021-ШЛ від 09.04.2021, відповідно до якого кінцеве сальдо на користь позивача складає 136099,88 грн. Зазначений акт звірки підписано в двосторонньому порядку та скріплено печатками позивача та відповідача.

Крім того, гарантійним листом від 01.02.2022 №5 відповідач гарантував позивачу оплату заборгованості, яка станом на 01.02.2022 становила 136099,88 грн, до 20.02.2022.

Проте відповідач у повному обсязі за поставлений товар і надані транспортні послуги за вказаним договором не розрахувався, гарантовану сплату заборгованості не здійснив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона-постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні-покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст.712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звіряння розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18.

У даному випадку інформація, вказана в акті звірки взаєморозрахунків, підтверджена поданими позивачем первинними документами.

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати переданого йому товару та наданих послуг в повному обсязі, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за укладеним договором своєчасно не виконав, заявлена до стягнення сума відповідачем не сплачена, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернувся до суду з заявленими вимогами про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 136099,88 грн, а позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню в повному обсязі як такі, що є обґрунтованими, доведеними, відповідачем не спростовані.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за укладеним договором позивачем заявлено до стягнення з відповідача 36616,10 грн пені за загальний період прострочки з 20.01.2022 по 24.10.2022 відповідно до наявного в позовній заяві розрахунку.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6.2 договору за порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від простроченої суми, за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу 15384,16 грн 15% річних за загальний період прострочки з 20.01.2022 по 24.10.2022 та 27547,98 грн інфляційних втрат за загальний період прострочки з 20.01.2022 по 24.10.2022.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.6.3 договору сплата пені та/або штрафу (неустойки) не звільняє покупця від обов`язку повністю відшкодувати постачальнику усі збитки, завдані невиконанням (неналежним виконанням) своїх грошових зобов`язань за цим договором. При цьому покупець зобов`язаний сплатити суму боргу та 15% річних, за весь час прострочення оплати. Неустойка (пеня, штраф) підлягають стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Здійснений позивачем розрахунок 15% річних та інфляційних втрат відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 136099,88 грн основного боргу, 36616,10 грн пені, 15384,16 грн 15% річних та 27547,98 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не спростовані, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст.123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон-Транс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхобудмонтаж» про стягнення 136099,88 грн основного боргу, 36616,10 грн пені, 15384,16 грн 15% річних та 27547,98 грн інфляційних втрат задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхобудмонтаж» (09740, Київська обл., Богуславський р-н, с. Хохітва, вул. Шевченка, 31-Г, ідентифікаційний код 43036344) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріон-Транс» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, 30Д, ідентифікаційний код 38180530) 136099 (сто тридцять шість тисяч дев`яносто дев`ять) грн 88 коп. основного боргу, 36616 (тридцять шість тисяч шістсот шістнадцять) грн 10 коп. пені, 15384 (п`ятнадцять тисяч триста вісімдесят чотири) грн 16 коп. 15% річних, 27547 (двадцять сім тисяч п`ятсот сорок сім) грн 98 коп. інфляційних втрат та 3234 (три тисячі двісті тридцять чотири) грн 72 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 27.04.2023.

Суддя О.О. Третьякова