РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.04.2023Справа № 910/3943/21 (910/9185/19)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ»

(ідентифікаційний код 42739750)

до Приватного підприємства «Селтік»

(ідентифікаційний код 32243688)

про стягнення коштів у розмірі 9 660 584,07 грн

у межах справи № 910/3943/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу»

(ідентифікаційний код: 42739750)

до Приватного підприємства «Селтік»

(ідентифікаційний код: 32243688)

про банкрутство

Суддя Омельченко Л.В.

за участю секретаря судового засідання Олійника Б.М.

Особи, які беруть участь у справі:

від позивача - керівник ТОВ «Мані Флоу» Коломієць Є.В.;

від відповідача - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

У липні 2019 року Публічне акціонерне товариство «БГ БАНК» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства «Селтік» про стягнення коштів, в якому просило:

- стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СЕЛТІК» на користь ПАТ «БГ БАНК» грошові кошти в розмірі 9 660 584,07 (дев`ять мільйонів шістсот шістдесят тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривні 07 копійок) за користування частиною нежилого приміщення хімічного цеху (в літ. «Е») за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, площею 6 956,9 кв. м за період з 25.04.2017 по 07.06.2018;

- стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «СЕЛТІК» на користь ПАТ «БГ БАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 144 908,76 (сто сорок чотири тисячі дев`ятсот вісім 76 копійок);

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Постановою Правління Національного банку України № 134 від 26.02.2015 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БГ БАНК».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 43 від 27.02.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БГ БАНК».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2214 від 31 травня 2017 року про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «БГ БАНК».

Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ «БГ БАНК» визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Луньо Іллі Вікторовичу з 06червня 2017 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.01.2019 № 218 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «БГ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора» - продовжено строк здійснення ліквідації ПАТ «БГ БАНК на один рік до 26.02.2020 (включно).

21 грудня 2016 року Окружний адміністративний суд міста Києва адовольнив позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: ПАТ «БГ БАНК» (який є правонаступником ПАТ «Банк Перший»), ПП «СЕЛТІК» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 6851995 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення хімічного цеху (в літ. «Е»), за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, загальною площею 13491,3 кв. м за ПАТ «Банк Перший», ідентифікаційний код 20717958.

Вказане рішення було залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019, якою постанову Окружного адміністративного м. Києва від 21.12.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 скасовано, провадження в адміністративній справі № 826/26802/15 закрито.

У результаті скасування рішення суду першої інстанції поновлено статус ПАТ «БГ БАНК» щодо права власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення хімічного цеху (в літ. «Е»), за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, загальною площею 13491,3 кв. м.

У подальшому, як зазначає позивач, 08.06.2018 між ПАТ «БГ БАНК» та ТОВ «Труб-Інжбуд» укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є вищевказане нежиле приміщення.

Так, позивач стверджує що за період з 25.04.2017 по 07.06.2018 (включно) ПП «СЕЛТІК» користувався нежилим приміщенням хімічного цеху (в літ. «Е»), за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, загальною площею 13491,3 кв. м. без належних правових підстав.

Враховуючи те, що між Позивачем та Відповідачем відсутні будь-які договірні відносини щодо користування останнім частиною нежилого приміщення хімічного цеху (в літ. «Е»), позивач вважає за необхідне звернутися до суду шляхом подання кондикційного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/9185/19; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.08.2019.

20.10.2020 до відділу діловодства суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли пояснення у справі. Згідно вказаних пояснень ФГВО повідомив, що 24.10.2019 відбулися торги щодо пулу активів, які обліковуються на балансі ПАТ «БГ БАНК», зокрема, дебіторської заборгованості та майнових прав за дебіторською заборгованістю суб`єктів господарювання (88 позицій). Переможцем вказаних торгів стало Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 замінено позивача у справі № 910/9185/19 з Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «БГ Банк» Луньо І.В. на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ».

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ПП "Селтік" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 у справі № 910/9185/19 та закрити провадження у справі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Селтік" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.10.2020 у справі № 910/9185/19 про заміну позивача правонаступником залишено без задоволення, а ухвалу суду від 27.10.2020 у справі № 910/9185/19 - без змін.

Рішення Господарського суду м. Києва від 28.01.20211 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» до Приватного підприємства «Селтік» про стягнення коштів у розмірі 9 660 584,07 грн задоволено повністю; стягнуто з Приватного підприємства «Селтік» (ідентифікаційний код 32243688) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» (ідентифікаційний код 42739750) 9 660 584,07 (дев`ять мільйонів шістсот шістдесят тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн заборгованості та 144 908,76 (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісім) грн судового збору.

Засновник Приватного підприємства "Селтік" - ОСОБА_1 (апелянт) звернулася до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій, з урахуванням додаткових пояснень, просила рішення господарського суду першої інстанції скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ТзОВ "МАНІ ФЛОУ".

Постановою Верховного Суду від 15.06.2022 касаційну скаргу ТзОВ "МАНІ ФЛОУ" задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 скасовано та справу № 910/9185/19 направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

03.10.2022 ТзОВ "МАНІ ФЛОУ" звернулося до Верховного Суду з касаційної скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 у справі № 910/9185/19.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.11.2022 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІ ФЛОУ" задоволено частково; Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 у справі № 910/9185/19 скасовано повністю; справу № 910/9185/19 направлено на новий розгляд за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду у межах справи № 910/3943/21 про банкрутство Приватного підприємства "Селтік".

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справу № 910/3943/21 (910/9185/19) передано на розгляд судді Омельченку Л.В. у межах справи № 910/3943/21 про банкрутство Приватного підприємства "Селтік".

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 за заявою ТзОВ " МАНІ ФЛОУ" відкрито провадження у справі № 910/3943/21 про банкрутство ПП "Селтік".

Постановою Господарського суду міста Києва від 01.11.2021 ПП "Селтік" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Кіцула С. Б.

Ухвалою суду від 12.12.2022 було постановлено прийняти до свого провадження справу № 910/3943/21 (910/9185/19) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» до Приватного підприємства «Селтік» про стягнення коштів у розмірі 9 660 584,07 грн у межах справи № 910/3943/21 про банкрутство ПП "Селтік"; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 16.01.23 о 10:00; встановлено відповідачу строк - протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали у справі для подачі до суду з дотриманням приписів статті 165 Господарського процесуального кодексу України: обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; а також пояснень щодо власника, володільця спірного майна та з`ясувати ким саме здійснювалося фактичне користування цим майном у визначений позивачем період для відшкодування; підставність володіння відповідачем вказаним майном у визначений позивачем період; обсягу правомочностей відповідача щодо спірного майна у визначений період з урахуванням відомостей про відповідні обмеження згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; того коли відповідачу стало відомо та чи могло стати відомо про відсутність достатніх підстав володіння спірним майном та чи перебувало на той час це майно у власності/володінні відповідача; з якого моменту у відповідача виник обов`язок повернути майно та чи повернув (міг повернути) він майно, за користування яким позивач вимагає відшкодування; чи обґрунтований розрахунок відшкодування, зокрема із урахуванням поданих позивачем доказів отримання раніше або об`єктивної можливості отримання такого доходу від того самого або подібного за характеристиками нерухомого майна, доказів направлення відзиву з доданими до нього документами на адресу позивача. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надсиланням (наданням) відзиву до суду (ч. 5 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України); попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України). При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини 3, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України); встановлено позивачу строк - протягом 5-ти днів з дня отримання відзиву на позов (якщо такий буде поданий) для подання суду з дотриманням приписів статті 166 Господарського процесуального кодексу України: відповіді на відзив на позов, а також пояснень щодо власника, володільця спірного майна та з`ясувати ким саме здійснювалося фактичне користування цим майном у визначений позивачем період для відшкодування; підставність володіння відповідачем вказаним майном у визначений позивачем період; обсягу правомочностей відповідача щодо спірного майна у визначений період з урахуванням відомостей про відповідні обмеження згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; того коли відповідачу стало відомо та чи могло стати відомо про відсутність достатніх підстав володіння спірним майном та чи перебувало на той час це майно у власності/володінні відповідача; з якого моменту у відповідача виник обов`язок повернути майно та чи повернув (міг повернути) він майно, за користування яким позивач вимагає відшкодування; чи обґрунтований розрахунок відшкодування, зокрема із урахуванням поданих позивачем доказів отримання раніше або об`єктивної можливості отримання такого доходу від того самого або подібного за характеристиками нерухомого майна та доказів направлення відповіді на відзив відповідачу; встановлено відповідачу строк - протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив для подання суду з дотриманням приписів статті 167 Господарського процесуального кодексу України (якщо такі будуть): заперечень щодо відповіді на відзив та доказів направлення заперечень щодо відповіді на відзив позивачу; попереджено позивача про те, що у разі ненадання господарському суду без поважних причин документів або нез`явлення його представника у судове засідання, позов відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України може бути залишений без розгляду; попереджено учасників судового процесу, що при ухиленні від виконання вимог суду до них можуть бути застосовані заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, передбаченого ст. 135 Господарського процесуального кодексу України; усі заяви, клопотання, заперечення подати до суду у строк до закінчення підготовчого провадження з дотриманням вимог до форми та змісту заяв з процесуальних питань, встановлених ст. 170 Господарського процесуального кодексу України; звернуто увагу учасників справи на положення статей 74, 80, 81 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку подання доказів, наслідків неподання їх та доказів їх направлення іншим учасникам справи, а також щодо порядку витребування доказів; звернуто увагу учасників справи на те, що копії письмових доказів, які подаються, повинні бути оформлені у відповідності до вимог ч. 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України та п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003); повідомлено учасників справи, що інформація по справі, що розглядається, доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/; копія ухвали направлена учасникам справи.

13.01.2023 від представника засновника ПП «Селтік» (ідентифікаційний код: ) ОСОБА_1 - адвоката Лєшкова Г.Ю. надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

16.01.2023 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у справі у запланованій щорічній відпустці у період з 02.01.2023 по 16.01.2023.

Ухвалою суду від 17.01.2023 призначено розгляд справи на 27.02.23 о 12:45; здійснено виклик у судове засідання учасників справи; копію ухвали направлено учасникам справи.

Ухвалою суду від 27.02.2023 у задоволенні клопотання адвоката Лєшкова Гліба Юрійовича про залучення до участі у справі Красікової Наталії Вадимівни в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - відмовлено; клопотання представника ТОВ «Мані Флоу» Макєєва Є. про витребування доказів відхилено; закрито підготовче провадження та перейти до судового розгляду справи по суті; призначено розгляд справи по суті у загальному позовному провадженні на 10.04.23 о 10:30 год.; здійснено виклик у судове засідання учасників справи; копію ухвали направлено учасникам справи.

У судове засідання 10.04.2023 з`явився представник позивача Коломієць Є.В. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористався. Позивач вважав за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи. Позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Відповідно до ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Слід зазначити, що згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті у судовому засіданні.

Повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд

ВСТАНОВИВ :

ПП "Селтік" набуло права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення хімічного цеху «літ. Е», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46 на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2005.

01.09.2005 за ПП "Селтік" було зареєстровано право власності на зазначене нерухоме майно. 16.10.2013 державним реєстратором реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Рябоконь 0. І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 6851995 та внесено запис про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення хімічного цеху (в літ. Е), що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, за Публічним акціонерним товариством "Банк Перший" (правонаступником якого є ПАТ "БГ БАНК").

Підставою для реєстрації права власності за ПАТ "Банк Перший" був договір іпотеки від 29.02.2008 та заява ПАТ "Банк Перший" № 3187719.

28.01.2015 на підставі договору наступної іпотеки проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності фізичних осіб на нежиле приміщення хімічного цеху (в літ. "Е") загальною площею 13 491,3 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46.

У подальшому спірне майно було передано у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "Червоноткацька" (право власності зареєстровано 15.05.2015).

21 грудня 2016 року Окружним адміністративним судом міста Києва розглянуто адміністративну справу № 826/26802/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: ПАТ «БГ БАНК» (який є правонаступником ПАТ «Банк Перший»), ПП «СЕЛТІК» про визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 6851995 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення хімічного цеху (в літ. «Е»), за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, загальною площею 13491,3 кв.м. за ПАТ «Банк Перший», , та всі послідуючі/пов`язані індексні номери про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень; зобов`язати реєстратора внести/поновити реєстраційний запис до Державного реєстру речових прав та їх обтяжень про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно - нежиле приміщення хімічного цеху (в літ. Е) за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, загальною площею 13 491,3 м2, за Приватним підприємством «Селтік» ().

За результатами розгляду даної адміністративної справи Окружним адміністративним судом м. Києва винесено постанову, якою адміністративний позов задоволено частково, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 6851995 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення хімічного цеху (в літ. «Е») , за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, загальною площею 13491,3 кв. м. за ПАП «Банк Перший», та всі послідуючі/пов`язані індексні номери про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в іншій частині позовних вимог відмовлено повністю (Додаток № 3).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року постанову Окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року по справі № 826/26802/15 залишено без змін.

Великою Палатою Верховного Суду за результатами касаційного перегляду справи № 826/26802/15 винесено постанову від 30.01.2019, якою постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 скасовано, провадження в адміністративній справі № 826/26802/15 закрито.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У результаті скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12. 2016 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017, станом на 24.04.2017 (дати внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) поновлено статус ПАТ «БГ БАНК» щодо права власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення хімічного цеху (в літ.«Е»), за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, загальною площею 13491,3 кв. м.

Отже, як на 24.04.2017, так і в подальшому право власності на вказане нерухоме майно належало ПАТ «БГ БАНК», оскільки є дійсним з моменту внесення про нього первинного реєстраційного запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, а саме з 16.10.2013.

08.06.2018, між ПАТ «БГ БАНК» та ТОВ «Труб-Інжбуд» укладено договір купівлі- продажу нерухомого майна: нежилого приміщення хімічного цеху (в літ.«Е»), за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, загальною площею 13491,3 кв. м. Отже, з 08.06.2018 право власності ПАТ «БГ БАНК» на вищезазначене нерухоме майно припинилось.

25.06.2019 Позивачем на адресу Відповідача направлено вимогу про сплату коштів та надання інформації щодо сплати орендних платежів та копій договорів оренди, які діяли в період з 25.04.2017 по 07.06.2018. між ПП «СЕЛТІК» як орендодавцем та третіми особами щодо оренди частини нежилого приміщення хімічного цеху ( в ліг. «Е»), за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, площею 6 956,9 кв. м. Вказана вимога на момент подачі позову залишена без задоволення.

Крім того, як встановлено судом, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №UА-ЕА-2019-10-01-000088-b від 24.10.2019, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» та Публічним акціонерним товариством «БГ БАНК» 20.11.2019 укладено Договір № 11/2019 купівлі - продажу активів (майна).

09.12.2019 між Публічним акціонерним товариством «БГ Банк» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» (Новий кредитор) укладено Договір № 11/2019-42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (Договір) за результатами відкритих торгів (аукціону), за умовами якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених Договором, право вимоги Банку за дебіторською заборгованістю ПП «Селтік» (ідентифікаційний код 32243688 (Боржник) зазначеною у додатку № 1 до Договору.

У відповідності до додатку № 1 до Договору, (Реєстр дебіторської заборгованості) Банк відступив Новому кредиту права вимоги за:

- відшкодування (орендна плата) за користування приміщенням за період з 25.04.2017 по 07.06.2018 відповідно до судового рішення по справі № 826/26802/15 на суму 9660584,07 грн.

Отже, судом встановлено, що починаючи з 24.04.2017 і по 07.06.2018 (включно), спірне нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення хімічного цеху ( в літ. «Е»), за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, площею 6 956,9 кв. м належало ПАТ «БГ БАНК» на праві власності. Такі дані вбачаються із відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на вказаний період.

Водночас, судом встановлено, що у період з 25.04.2017 по 07.06.2018 (включно) відповідачем - ПП «СЕЛТІК» здійснювалося фактичне користування нежилим приміщенням хімічного цеху (в літ. «Е»), за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, загальною площею 13491,3 кв. м без належних правових підстав володіння вказаним майном у визначений період.

Відповідач, вважаючи себе власником спірного нежилого приміщення, факт користування цим приміщенням протягом зазначеного періоду не заперечує.

При цьому, судом встановлено відсутність договірних відносин між сторонами щодо умов користування Відповідачем вказаним нерухомим майном.

Отже, оскільки судом встановлено право власності Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» (правонаступником якого є Позивач) на спірне нерухоме майно у період з 24.04.2017 і по 07.06.2018 (включно), то саме починаючи з 24.04.2017 у Відповідача виник обо`язок повернути вказане майно його законному володільцю, чого він не виконав, продовжив користування вказаним нерухомим майном без належнимх правових підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України).

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства (частина 2 статті 319 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 1212 і пунктом 1 частини першої статті 1214 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Із цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, у тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Отже, кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Відтак, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Розраховуючи суму відшкодувань за фактичне користування нежилим приміщенням хімічного цеху (в літ. «Е»), за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, площею 6 956,9 кв. м. Позивачем здійснено розрахунок на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786, оскільки між Позивачем та Відповідачем відсутні будь-які договірні відносини щодо користування останнім частиною нежилого приміщення, та відсутня інформація щодо укладених договорів оренди, які діяли між ПП «СЕЛТІК» як орендодавцем та третіми особами щодо оренди частини нежилого приміщення хімічного цеху.

При цьому, Відповідачем свого контррозрахунку, як і заперечень щодо самого розрахунку суду не надано. Як і не надано витребуваних судом договорів оренди, які були укладені ПП «Селтік» як орендодавцем і третіми особами щодо оренди частини нежилого приміщення площею 6 956,9 кв. м хімічного цеху, з яких можна було встановити орендну вартість такого майна.

Суд наголошує на тому, що приписи ст. 1214 Цивільного кодексу України встановлюють правило, за якого дохід, отриманий або який особа могла отримати від майна, що набуте або збережене особою без достатньої правової підстави, підлягає відшкодуванню цією особою з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Отже, вимога позивача, про стягнення відшкодування за фактичне використання безпідставно набутого майна є обґрунтованою, а отже, такою що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, наведенні норми та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги Позивача про стягнення з Приватного підприємства "Селтік" відшкодування за фактичне використання безпідставно набутого майна 9 660 584,07 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів ліквідатора банкрута, позиція суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення формулювання рішень.

Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст. ст. 3, 12, 73, 216, 232, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» (ідентифікаційний код 42739750) до Приватного підприємства «Селтік» (ідентифікаційний код 32243688) про стягнення коштів - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Селтік» (ідентифікаційний код 32243688) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» (ідентифікаційний код 42739750) грошові кошти в розмірі 9 660 584,07 (дев`ять мільйонів шістсот шістдесят тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривні 07 копійок) за користування частиною нежилого приміщення хімічного цеху (в літ. «Е» ) за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 46, площею 6 956,9 кв. м за період з 25.04.2017 по 07.06.2018.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Селтік» (ідентифікаційний код 32243688) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІ ФЛОУ» (ідентифікаційний код 42739750) судові витрати у розмірі 144 908,76 (сто сорок чотири тисячі дев`ятсот вісім гривень 76 копійок).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом двадцяти днів з дня його проголошення до або через відповідні суди. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Л.В. Омельченко