РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/293/23
Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Ноувен М.П.,

розглянувши справу №927/293/23, розгляд якої здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВРОВЕКТОР ПЛЮС"

вул. Івана Богуна, 2, офіс 303, м. Вінниця, 21010;

до відповідача: Фермерського господарства ЧЕРНИСЬКЕ

провулок Шкільний, 5, с. Черниш, Чернігівський район, Чернігівська обл., 15526;

про стягнення 888664,58 грн;

без виклику представників сторін;

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕВРОВЕКТОР ПЛЮС" звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фермерського господарства ЧЕРНИСЬКЕ про стягнення 888664,58 грн заборгованості за Договором поставки № 29/12 від 29.12.2021, з яких: 581372,95 грн - сума основного боргу з урахуванням індексації на курсову різницю, 114 993,96 грн - пеня, 123 301,44 грн - штраф, 68 996,33 грн - 30% річних.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив.

Сторони належним чином повідомлені, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення ухвали № 071 та № 039.

Позиції учасників справи.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем Договору поставки № 29/12 від 29.12.2021.

Відповідачем 20.03.2023 через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву від 17.03.2023.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що невиконання зобов`язання по оплаті вартості отриманого Товару зумовлена скрутним фінансовим становищем, оскільки підприємство територіально знаходиться на території, яка на початку повномасштабного вторгнення російської федерації була окупована російськими військами, що унеможливило вчасно розпочати господарську діяльність підприємством, яке займається вирощуванням сільськогосподарських культур.

Так, відповідно до поданого відзиву відповідач просить суд зменшити розмір заявлених позивачем пені, штрафу та 30% річних до 5% з 307291,73 до 15 364,58 грн.

Крім того, відповідач просить суд у разі задоволення позову відстрочити виконання судового рішення на шість місяців з дня його ухвалення.

Судом прийнято відзив до розгляду та долучено поданий відзив до матеріалів справи.

Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву.

18.04.2023 від позивача надійшло пояснення, відповідно до якого останній зазначає, що у тексті позовної заяви було допущено описку, а саме було помилково зазначено найменування іншої юридичної особи ТОВ «Урожай С».

Суд долучив пояснення до матеріалів справи.

Будь-яких заяв та клопотань від сторін не надходило.

Перелік обставин, які є предметом доказування. Перелік доказів.

Враховуючи предмет і підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі належать: наявність факту прострочення грошових зобов`язань відповідача, доведеність та наявність правових підстав для застосування до Відповідача наслідків порушення грошових зобов`язань по суті спору.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано:

- копію договору поставки № 29/12 від 29.12.2021,

- копія специфікації № 1 від 29.12.2021 до Договору,

- копію рахунку на оплату № 843 від 29.12.2021;

- копію видаткової накладної № 23 від 14.01.2022,

- копію податкової накладної № 12 від 14.01.2022,

- розрахунок боргу за Договором поставки,

Обставини справи встановлені судом. Оцінка аргументів та нормативно правове обґрунтування.

29.12.2021 між сторонами укладено договір № 29/12 поставки (далі за текстом Договір).

Так, відповідно до п. 1.1. Договору, у строки, передбачені цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар (насіння сільськогосподарських культур, та/або засоби захисту рослин, та/або мінеральні добрива, та/або інший товар, погоджений Сторонами у специфікаціях до даного Договору), визначений Сторонами у специфікаціях до даного Договору (надалі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених цим Договором (Специфікаціями до нього).

Предметом поставки є визначений Товар з найменуванням, у кількості та за ціною, зазначеними у специфікаціях, підписаних Постачальником та Покупцем, які є невід`ємними частинами цього Договору. Ціна товару, що вказана у Специфікаціях, визначена на дату їх складання. (п. 1.2. Договору)

Розділ 3 Договору визначає ціну та загальну суму Договору.

Так, відповідно до п. 3.1 Договору, ціна Товару, що є предметом даного Договору, вказується у Специфікаціях до даного Договору в Національній валюті. Сторони встановлюють ціну на вартість Товару у гривнях, а також визначають її еквівалент у іноземній валюті (доларах США та ЄВРО).

Загальна сума Договору складається із суми всіх специфікацій, підписаних в рамках цього Договору. (п. 3.2.)

Ціна Товару може бути змінена Постачальником, про що останній зобов`язаний повідомити Покупця у письмовій формі. Якщо Покупець погоджується на поставку Товару за зміненою ціною, він зобов`язаний повідомити про це Постачальника у письмовій формі протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання від Постачальника повідомлення про зміну ціни Товару. Якщо Постачальником у вказаний строк не отримано згоду Покупця на поставку Товару за зміненою ціною, це є підставою для розірвання Договору. У такому випадку Договір розривається у порядку, аналогічному передбаченому у п. 9.5. Договору. Ціна на поставлений але не оплачений Покупцем Товар перегляду не підлягає. (п.3.3. Договору).

Відповідно до п. 4.3., 4.4., 4.5. Договору, постачальник зобов`язується поставити Покупцю Товар у строки, що визначені у Специфікаціях, при умові належного виконання Покупцем своїх зобов`язань щодо порядку та строків оплати Товару, передбачених даним Договором та Специфікаціями до нього. Товар може поставлятися Покупцю достроково, а також партіями в кількості, визначеній Постачальником на свій розсуд. Конкретна дата поставки Товару в межах строків поставки, передбачених цим Договором та Специфікаціями до нього, повідомляється Постачальником Покупцю після виконання останнім своїх зобов`язань в частині оплати вартості Товару за номером телефону, вказаним у реквізитах цього Договору.

Право власності на Товар та ризики його випадкового знищення переходить до Покупця в момент фактичної передачі Товару Покупцю (його представнику або визначеному Покупцем перевізнику).

Разом з товаром Постачальник повинен передати Покупцю документи, які належать до передачі разом з Товаром відповідно до чинного законодавства України. До таких документів належать бухгалтерські документи та документи, що засвідчують якість Товару.

Згідно п.п. 5.2.,5.4., 5.5., розрахунки за Товар за цим Договором здійснюється в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Постачальника, зазначений у цьому Договорі. Відсутність виписаного постачальником рахунку-фактури не звільняє Покупця від оплати за Товар та не являється простроченням кредитора. У такому випадку Покупець зобов`язується здійснити оплату на підставі даного Договору.

Товар вважається оплаченим у момент надходження грошових коштів на рахунок Постачальника. Всі витрати по перерахуванню грошових коштів несе Покупець.

Порядок та строки оплати Товару визначаються у відповідних Специфікаціях щодо умов поставки такого Товару.

У п. 5.6. Договору Сторони погодили, що у зв`язку із тим, що товар буде оплачуватися Покупцем не в момент укладання Договору та підписання Специфікацій, то всі платежі, що передбачені Договором, підлягають індексації, а Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику проіндексовані суми відповідних платежів у строки, встановлені Договором.

За п. 5.7. Договору, у випадку, коли курс долара США до гривні, що встановлений АТ "УКРСИББАНК" для операцій з продажу долара США, на день проведення розрахунків є нижчим до курсу долара США до гривні, що встановлений АТ "УКРСИББАНК" для операцій з продажу долара США на дату підписання Договору, Специфікації та/або відвантаження Товару, Покупець для оплати зобов`язується використовувати курс долара США до гривні, що встановлений АТ "УКРСИББАНК" для операцій з продажу долара США на дату підписання даного Договору та Специфікації.

Згідно з п. 5.8. Договору, у тому випадку, коли курс іноземної валюти (долара США) до гривні, що встановлений АТ "УКРСИББАНК" для операцій з продажу даної іноземної валюти, на день проведення розрахунків є вищим за такий курс на день укладення Договору, Сторони для визначення належної до сплати суми вартості Товару використовують наступну формулу:

S=(A2/A1)*B, де:

S - Ціна на момент оплати;

В - Ціна на момент підписання;

А1 - курс долара США до гривні, що встановлений АТ "УКРСИББАНК" для операцій з продажу долара США на день підписання Договору/Специфікації;

А2 - курс долара США до гривні, що встановлений АТ "УКРСИББАНК" для операцій з продажу долара США на день перерахування грошових коштів згідно вказаних валютних змін.

У випадку прострочення Покупцем сплати платежу за Договором, то сума такого платежу визначається у вказаному вище порядку, але показник А2 береться на дату повної сплати цього платежу. Проіндексована сума платежу у цьому випадку не може бути меншою від проіндексованої суми платежу на дату здійснення цього платежу за Договором.

Якщо на якусь дату АТ "УКРСИББАНК" курс долара США до гривні для операцій з продажу долара США не встановлений, то Сторони беруть курс долара США до гривні, що встановлений АТ "УКРСИББАНК" для операцій з продажу долара США в найближчий до такої дати попередній банківський день.

Якщо показники А1 та/або А2 неможливо визначити по причині не встановлення АТ "УКРСИББАНК" курсу долара США до гривні для операцій з продажу долара США на відповідну дату або найближчий до такої дати попередній банківський день, Сторони для визначення показників А1 та/або А2 використовують офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на відповідну дату.

Проіндексовані суми платежів є грошовим зобов`язанням Покупця перед Постачальником з оплати Товару, які Покупець повинен виконати. Сплачені Покупцем Постачальнику суми у зв`язку з виконанням цього пункту, що перевищують вартість Договору, є індексацією (тобто збільшенням) ціни Товару. Сума індексації ціни Товару (різниця між сумою проіндексованих платежів і сумою платежів) є доплатою частиною ціни Товару, що разом із цінами за Специфікацією становлять повну ціну Товару. При цьому, Сторони погодили, що така зміна ціни Товару не є зміною ціни Товару в односторонньому порядку з ініціативи Постачальника, а також не потребує внесення змін до цього Договору, додатків та Специфікацій до нього. Порядок індексації платежів за Товар не є відповідальністю Покупця або іншим правовим наслідком порушення ним свого зобов`язання. (п. 5.9. Договору).

Пункт 5.10 Договору передбачає, що на дату здійснення платежу за Договором Покупець самостійно, без пред`явлення йому рахунку із боку Постачальника проводить його індексацію у вищевстановленому порядку передбачену Договором та перераховує Постачальнику проіндексовану суму платежу. Якщо до дати здійснення платежу за Договором Покупець перерахував Постачальнику гроші в оплату Товару, то на дату здійснення платежу за Договором Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику різницю між вже перерахованими сумами і проіндексованою сумою платежу.

Відповідно до п. 5.11. Договору при зверненні Постачальника до суду з позовною заявою про стягнення з Покупця заборгованості за цим Договором, суми прострочених і несплачених Покупцем платежів індексуються у вищевказаному порядку, але показник А2 для них визначається станом на дату складання позовної заяви Постачальником про стягнення з Покупця заборгованості за цим Договором. Проіндексована сума прострочених і несплачених Покупцем платежів не може бути меншою від проіндексованої суми таких платежів на дату їх здійснення за Договором. Якщо показник А2 під час розгляду справи в суді зменшується, то перерахунок суми індексації Товару не проводиться. Якщо показник А2 під час розгляду справи в суді збільшується порівняно із таким показником на дату складання позовної заяви, то Постачальник має право провести перерахунок суми індексації ціни Товару на день подавання заяви про збільшення позовних вимог.

Згідно п. 5.12. Договору якщо в Специфікації замість курсу гривні до долару США буде вказаний курс гривні до ЄВРО, то Сторони у всіх умовах Договору для цієї Специфікації замість доларів США застосовують ЄВРО на таких самих умовах, що відображено в Специфікації.

29.12.2021 сторонами підписана Специфікація №1 до Договору, відповідно до якої сторонами узгоджено найменування, одиниця виміру, кількість, ціна, загальна вартість Товару та терміни поставки.

Так, загальна вартість Товару склала 1467004,80 грн, еквівалент Євро 47322,72 Євро.

Крім того, сторонами узгоджено порядок та строки оплати Товару, а саме:

293400,96 грн оплачується Покупцем в строк до 15.06.2022, 366751,20 грн в строк до 20.09.2022, 366751,20 грн в строк до 20.10.2022, 440101,44 грн в строк до 20.11.2022.

Позивачем виставлено рахунок № 843 від 29.12.2021 на суму 1 467 004,80 грн.

Відповідно до видаткової накладної позивачем поставлено, а відповідачем прийнято Товар на суму 411004,80 грн.

Відповідачем свої зобов`язання щодо здійснення оплати за товар не виконано, грошові кошти за товар не сплачено.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 114 993,96 грн пені, 68 996,33 грн 30% річних за період прострочення виконання зобов`язання з 16.06.2022 по 02.02.2023, та 123 301,44 грн штрафу.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у зв`язку з невиконанням умов договорів відповідачем.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю юридичною природою, укладений між сторонами договір є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на підставі укладеного між сторонами договору від № 29/12 від 29.12.2021 позивачем передано, а відповідачем прийнято Товар на загальну суму 411004,80 грн на підставі видаткової накладної № 23 від 14.01.2022.

Видаткова накладна підписана уповноваженими представниками сторін, скріплена печатками підприємств. Зауваження та заперечення відсутні.

У матеріалах справи відсутні платіжні доручення, які б підтверджували оплати Відповідачем вартості Товару, отриманого за Договором.

Відповідно до інформації АТ "Укрсиббанк", станом на 02.02.2023 (дата складання позовної заяви) встановлено курс валют Євро - 43,85 для операцій з продажу Євро. В свою чергу, на момент підписання сторонами Специфікації № 1 до Договору сторонами у самій Специфікації констатовано, що курс Євро до гривні, що встановлений АТ "Укрсиббанк" для операцій з продажу долар на день підписання Специфікації 31,00. Отже, позивач наводить розрахунок основного боргу за Договором з урахуванням індексації на курсову різницю: 13258,22 Євро (вартість згідно Специфікації). Станом на дату складання позовної заборгованість становить: 13258,22 Євро х 43,85 грн./l Євро= 581372,95 грн.

Здійснивши перерахунок, господарський суд дійшов висновку, що він є арифметично правильним, відтак сума основної заборгованості з урахуванням індексації по Договору є обґрунтованою.

Здійснивши перерахунок пені, штрафу та 30% річних суд зазначає, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення пені, штрафу та річних відповідають умовам укладеного Договору та чинного законодавства України.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в сумі 888664,58 грн, з яких: 581372,95 грн основного боргу, 114993,96 грн пені,123301,44 грн штрафу, 68996,34 грн 30% річних є обґрунтованими.

Водночас, суд враховує, що згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546,549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінуванням боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, від 30.05.2019 у справі №916/2268/18, від 04.06.2019 у справі №904/3551/18.

Матеріали справи не містять обґрунтування та доказів понесення позивачем збитків, у зв`язку із вказаним простроченням в оплаті.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.19 у справах N 703/2718/16-ц та N 646/14523/15-ц.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у справі N 902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Отже, з урахуванням викладеного у сукупності, суд, враховуючи дискреційність наданих йому повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій та відсотків річних, перевіривши ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання зобов`язань, враховуючи баланс інтересів обох сторін, а також проаналізувавши всі фактичні обставини справи та обставини не надання позивачем доказів завдання йому додаткових збитків внаслідок порушення відповідачем грошових зобов`язань, а також відсутність заперечень з боку позивача щодо зменшення розміру штрафних санкцій та 30% річних, господарський суд дійшов висновку щодо необхідності зменшення розміру штрафних санкцій та відсотків річних на 95 % .

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 581372,95 грн боргу, 5749,70 грн пені, 6165,07грн штрафу, 3449,82грн 30% річних.

В решті вимог по стягненню 291927,14 грн відмовити.

Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду на 6 місяців суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 239 ГПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії §1 ст.6 Конвенції.

В силу приписів процесуального законодавства, підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк. Тобто відстрочення виконання судового рішення пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, котрі ускладнюють його вчасне виконання.

Надання відстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, пункт 74).

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №920/199/16.

Суд зазначає, у зв`язку з тим, що відстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення терміну відстрочення виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі та період надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності провадження, суми та характеру, що визначені судом.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Варто зазначити, що передбачені процесуальним законодавством обставини, з якими закон пов`язує можливість надання відстрочки, є оціночними, а необхідність використання права на відстрочку, закон відносить на розсуд суду.

Вказане право застосовується за визначених в законі умов, з урахуванням всіх обставин справи.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виключних обставин, що ускладнюють виконання рішення у даній справі (відсутність коштів на рахунках, тощо).

Також суд відзначає, що викладені відповідачем у заяві обставини не можуть підтверджувати реальності виконання рішення суду у даній справі після закінчення терміну, на який відповідач просить відстрочити його виконання.

З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову Фермерському господарству «Черниське» про відстрочення виконання рішення суду на 6 місяців.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача в сумі 13 329,97 грн

Керуючись ст.129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Євровектор Плюс, код 39286927 до Фермерського господарства «Черниське», код 34258209 про стягнення 888 664,58 грн заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Черниське», провул. Шкільний, 5, с. Черниш, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 15526, код 34258209 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Євровектор Плюс, вул. Івана Богуна, буд. 2, оф. 303, м. Вінниця, 21010, код 39286927, борг в сумі 581 372,95 грн, пеню в сумі 5749,70 грн, штраф в сумі 6165,07 грн, 30% річних в сумі 3449,82 грн, судовий збір в сумі 13 329,97 грн.

3 Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П. Ноувен