ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023м. ДніпроСправа № 904/1416/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс", м. Харків

до Приватного акціонерного товариства "Сентравіс продакшн юкрейн", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 95 526,30 грн, -

Суддя Бажанова Ю.А.

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Сентравіс продакшн юкрейн" на свою користь 78 672,81 грн пені за порушення строків оплати виконаних підрядних робіт за договором №. Судові витрати щодо сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу просить стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку за договором підряду № від 14.06.2021 на підставі чого позивачем було нараховану сума пені в розмірі 95 526,30 грн за період прострочення оплати з 14.03.2022 по 21.12.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/1416/23 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами; відповідачу встановлений строк на подання відзиву на позовом протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

11.04.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області від Приватного акціонерного товариства "Сентравіс продакшн юкрейн" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені після спливу шестимісячного строку її нарахування.

Зазначає, що в пункті 8.2. договору зазначено про термін нарахування пені, оскільки вказується на подію (тривання порушення), а частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначає строк нарахування пені у місяцях (6 місяців). Інший строк нарахування пені, ніж передбачений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, договір не визначає. Виходячи з цього, нарахування пені за заборгованістю за договором припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідачем.

Натомість позивачем з урахуванням строку позовної давності в один рік заявлено до відшкодування розмір пені з розрахунку за період з 14.03.2022 по 21.12.2022, що складає 95 526,30 грн.

Відповідачем надано свій розрахунок пені за період з 14.03.2022 по 05.07.2022, з урахуванням обмежень, передбачених частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Таким чином, відповідач вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у сумі, що перевищує суму, передбачену за шестимісячний строк нарахування, має бути відмовлено.

Також відповідач заявляє про зменшення пені, що підлягає відшкодуванню у порядку статті 233 Господарського кодексу України та зменшити розмір судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача. Відповідач зазначає, що причиною неможливості своєчасної сплати заборгованості стало вторгнення російської федерації на територію України, що вплинуло на діяльність відповідача, яка поступово відновлюється.

Відповідач вказує, що знаходиться у місті Нікополі, яке регулярно потерпає від артилерійських обстрілів, зокрема, були пошкоджені будівлі відповідача.

Звертає увагу відповідач також на повне погашення заборгованості 22.12.2022, а також розмір неустойки, яка складає 28% від суми основного боргу, що не відповідає критеріям розумності та справедливості та. Відповідно, підлягає зменшенню.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ:

14.06.2021 року між Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" (підрядник) та Приватним акціонерним товариством "Сентравіс продакшн юкрейн" (замовник) укладено договір підряду № , відповідно до пункту 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи відповідно до умов цього договору, а замовник прийняти цю роботу та оплатити її.

Підрядник виконує роботи: "Капітальний ремонт виробничої будівлі на 13 прольотів інв.№000091 (заміна обшивки та скління ліхтаря 5 прол.)".

Відповідно до пункту 2.1 договору, вартість робіт, вказаних у пункті 1.1 цього договору складає 1 064 401,20 грн., у тому числі ПДВ 177 400,20 грн.

Додатковою угодою № 1 від 20.09.2021 року сторонами було внесено зміни в пункт 2.1. розділу 2 та пункт 12.12 розділу 12 договору та зазначено, що вартість робіт, вказаних у її. 1.1. договору складатиме 1 483 410,80 гри., у тому числі ПДВ 247 235,13 грн.

Відповідно до пункту 3.1 договору сплата робіт за цим договором здійснюється замовником протягом 30 календарних днів після повного завершення виконаних робіт, вказаних у п. 1.1. цього договору, включаючи усунення виявлених недоліків, тобто після підписання сторонами актів здачі-приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки КБ-3, за умови належного виконання підрядником п.12.14 договору.

Пунктом 5.2.4 договору, замовник зобов`язується оплатити підряднику виконані роботи, визначені в п.1.1 цього договору, у розмірах та у строки, встановлені цим договором.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" виконало заплановані договором від 08.11.2021 року підрядні роботи, що підтверджується:

- актом № 01 приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в від 01.09.2021

року та довідкою від 01.09.2021 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за

вересень 2021 року за формою КБ-3 на суму 1 064 398,63 гри.

- актом № 02 приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в від 16.09.2021

та довідкою від 16.09.2021 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за

вересень 2021 року за формою КБ-3 на суму 121 508,76 грн.

- актом № 02 приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в від 01.12.2021

та довідкою від 01.12.2021 про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за

грудень 2021 року за формою КБ-3 на суму 297 500,84 гри.

Загальна сума виконаний робіт за договором підряду № від 14.062021 склала 1 483408,23 грн з ПДВ.

На виконання умов пункту 5.1.6 договору від 14.06.2021 сторонами 01.12.2021 року було підписано Акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об`єктів (Форма 03-2), відповідно до якого підрядником в період з 14.06.2021 по 01.12.2021 були виконані роботи з "Капітальний ремонт виробничої будівлі на 13 прольотів інв. №000091 (заміна обшивки та скління ліхтаря 5 прол.)" без зауважень на загальну суму 1 236 173,53 грн. без ПДВ.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 року провадження у справі №904/4489/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" до Приватного акціонерного товариства "Сентравіс продакшн юкрейн" закрито у зв`язку із визнанням відповідачем заборгованості у розмірі 297 500,84 грн за договором підряду № від 14.06.2021 року та оплатою заборгованості платіжним дорученням № 000139457 від 22.12.2022.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" посилаючись на приписи пункту 8.2 договору підряду № від 14.06.2021 нарахувало та просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Сентравіс продакшн юкрейн"пеню 95 526,30 грн за період прострочення оплати з 14.03.2022 року по 21.12.2022, що стало причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 95 526,30 грн пені за період прострочення з 14.03.2022 року по 21.12.2022 за порушення строків оплати виконаних робіт за договором підряду № від 14.06.2021.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору № від 14.06.2021, факт виконання робіт за договором, строк оплати, наявність прострочення оплати.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 857 Цивільного кодексу України передбачено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (стаття 854 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

01.12.2021 року було підписано Акт приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об`єктів (Форма 03-2), відповідно до якого підрядником в період з 14.06.2021 по 01.12.2021 були виконані роботи з "Капітальний ремонт виробничої будівлі на 13 прольотів інв. №000091 (заміна обшивки та скління ліхтаря 5 прол.)" без зауважень на загальну суму 1 236 173,53 грн. без ПДВ.

Таким чином, з урахуванням умов пункту 3.1 договору від 14.06.2021, останнім днем для оплати виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" робіт є 04.01.2022.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 8.2 договору у разі порушення замовником строків оплати за виконані роботи, замовник виплачує підряднику пеню в розмірі 0,2% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період за який сплачується пеня, за весь період прострочення.

Матеріалами справи підтверджується, що Приватне акціонерне товариство "Сентравіс продакшн юкрейн" платіжним дорученням № від 22.10.2021 на суму 300 000,00 грн, платіжним дорученням № від 29.10.2021 на суму 764 398,63 гри, платіжним дорученням № від 05.11.2021 на суму 121 508,76 грн, платіжним дорученням № 000139457 від 22.12.2022 на суму 297 500,84 грн перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" грошові кошти на загальну суму 297 500,84 грн.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 95 526,30 грн пені за період прострочення з 14.03.2022 року по 21.12.2022 за порушення строків оплати виконаних робіт за договором підряду № від 14.06.2021.

Пеня нарахована відповідно до умов договору.

Відповідач не погоджується із нарахованою пенею, посилаючись на порушення позивачем приписів частини 6 статті 232 Господарського процесуального кодексу України.

З приводу нарахування пені, суд зазначає наступне.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020 було доповнено Розділ IX Прикінцеві положення Господарського кодексу України пунктом 7 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Так, Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) 11.03.2020 оголосила пандемію коронавірусу. Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року.

До того ж сторонами договір підряду № укладено 14.06.2021, тобто вже після внесення змін до чинного законодавства.

Тому, сторони на момент укладення договору розуміли, що строк нарахування пені вже не буде обмежений 6-місячним строком.

Станом на 21.12.2022 (кінцеву дату нарахування пені) на усій території України продовжував діяти карантин, пов`язаний із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, нарахування пені за порушення відповідачем зобов`язань за несвоєчасну оплату виконаних робіт є правомірним у період з 14.03.2022 року по 21.12.2022 у розмірі 95 526,30 грн.

Відповідачем заявлене клопотання про зменшення розміру пені.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи тощо.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та засадах господарського судочинства, визначених статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору, тощо, що відповідає нормам закону. Добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст даних принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб. В свою чергу, добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішнім або об`єктивним, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями цивільного права.

Суд враховує і те, що цивільне законодавство не дає визначення даних принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання, тобто укладаючи угоду сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій обґрунтоване тим, що з моменту введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 через повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України відповідач майже повністю припинив свою господарську діяльність. Наразі вона поступово відновлюється, однак відповідач, його адміністративні та виробничі будівлі знаходяться у місті Нікополь, яке регулярно потерпає від артилерійських обстрілів з реактивних систем залпового вогню та важкої артилерії. Зокрема, були нанесенні пошкодження від артилерійських обстрілів безпосередньо будівлям відповідача, що підтверджується витягами з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000770 від 18.07.2022

Відповідач зазначає, що Нікопольська міська територіальна громада знаходиться у переліку територій, на яких відбуваються активні бойові дії відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022. У зв`язку з чим й просить про зменшення розміру пені врахувати факт знаходження відповідача у зоні ведення активних бойових дій.

Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" Нікопольська міська територіальна громада (код UA0062712) визнана територією активних бойових дій з 21.07.2022.

Суд об`єктивно оцінивши даний випадок, враховуючи повне погашення суми осиного боргу відповідачем, перебування відповідача на території. Яка віднесена до територій активних бойових дій, пошкодження будівель відповідача внаслідок артилерійських обстрілів, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача на 20 % та стягнення пені у розмірі 76 421,04 грн.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин є обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 76 421,04 грн. пені.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

В позовній заяві позивачем поданий попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та планує понести у зв`язку із розглядом справи, в тому числі й витрати на правничу допомогу, однак прохальна частина позову не містить розміру витрат на правничу допомогу, яку просить покласти позивач на відповідача, тому розподіл витрат на правничу допомогу під час ухвалення рішення не здійснюється, що є підставою для звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на відповідача. При розподілі сум судового збору суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" про стягнення 95 526,30 грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Сентравіс продакшн юкрейн" (53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд. 56; ідентифікаційний код 30926946) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" (61060, Харківська область, м. Харків, пр. Льва Ландау, буд. 155-Б; ідентифікаційний код 41718792) 76 421,04 грн пені, 2 684,00 грн судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.05.2023

Суддя Ю.А. Бажанова