ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 року м.Дніпро Справа № 904/2402/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання: Солодова І.М.

представники сторін в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2022 року у справі №904/2402/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт", м. Київ

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води

про стягнення 471487,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" 471487,46 грн, з яких: 383960,69 грн - основний борг, 76951,44 грн - інфляційні втрати, 10575,33 грн - 3% річних.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2022 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 471487,46 грн, з яких: 383960,69 грн - основний борг, 76951,44 грн - інфляційні втрати, 10575,33 грн - 3% річних задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" основний борг у сумі 383960,69 грн, інфляційні втрати у сумі 76951,44 грн, судовий збір у сумі 6913,68 грн; у решті позову відмовлено.

Під час ухвалення рішення витрати на професійну правничу допомогу судом не розподілялись.

Додатковим рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2022 у даній справі стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4887,85 грн.

Додаткове рішення мотивовано тим, що наявними у справі доказами підтверджується факт отримання позивачем правової (правничої) допомоги обсягом та вартістю, які визначені договором про надання правової (правничої) допомоги № 14-07/2022 від 14.07.2022. Водночас, оцінюючи надані позивачем докази на предмет обґрунтованості розміру заявлених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд з урахуванням критеріїв, визначених частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, доходить висновку про неприйнятність заявленого до стягнення фіксованого розміру цих витрат у сумі 25000,00 грн у зв`язку з їх неспівмірністю та нерозумністю. Суд вважав прийнятною фіксовану суму за надання адвокатом у справі професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн. Відтак, оскільки позовна вимога у цій справі задоволена судом частково у сумі 460912,13 грн із заявлених до стягнення 471487,46 грн, на відповідача покладаються витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4887,85 грн.

Не погодившись з зазначеним додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення у повному обсязі та ухвалити нове, яким стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" витрати на професійну правничу допомогу, що були понесені у зв`язку з розглядом справи № 904/2402/22 у суді першої інстанції у розмірі 25000 грн без ПДВ.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги, є обґрунтованим, реально понесеним позивачем та дійсним, відповідає критеріям (принципам) розумності і співмірності, і відповідно є цілком співмірним із обсягом наданої правничої допомоги, був неминучим та об`єктивно необхідним для забезпечення належного захисту прав та інтересів позивача, такі витрати спричинені протиправною бездіяльністю відповідача, який порушив зобов`язання, що випливають із Договору №804/29/423В про закупівлю послуг від 20.10.2020, а отже, дана сума у розмірі 25000,00 грн. підлягала стягненню із відповідача на користь позивача, однак суд, дійшов в оскаржуваному додатковому рішенні висновків, які не відповідають обставинам справи, неповно встановив обставини, що мають важливе значення для вирішення питання розподілу адвокатських витрат та під час ухвалення оскаржуваного додаткового рішення порушив норми матеріального і процесуального права, що стало наслідком неправильного вирішення справи в частині розподілу судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.11.2022 року у справі № 904/2402/22 визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2022 року у справі №904/2402/22. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2023 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2022 року у справі №904/2402/22 у судовому засіданні з повідомленням сторін на 27.04.2023 на 10 год. 20 хв, оскільки, у колегії суддів при підготовці справи до розгляду та винесення судового рішення судом апеляційної інстанції виникли питання.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

27.04.2023 на електронну пошту від представника позивача/скаржника надійшла заява про розгляд справи, у тому числі апеляційної скарги за відсутності позивача. Просить задовольнити апеляційну скаргу позивача.

27.04.2023 відповідач наданим процесуальним правом не скористався та не забезпечив явку в судове засідання повноважних представників.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників скаржника/позивача та відповідача.

В судовому засіданні 27.04.2023 оголошено вступну та резолютивну частинупостанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже у розумінні положень ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат, як вже зазначалося, покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 викладено висновок щодо обчислення розміру гонорару та змісту детального опису робіт про таке.

За змістом ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.

Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем (далі клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Лоуко Партнерс" (далі виконавець) договору про надання правової (правничої) допомоги № 14-07/2022 від 14.07.2022 (далі договір) виконавець зобов`язується надати правову (правничу) допомогу клієнту з метою забезпечення захисту прав та законних інтересів клієнта, в тому числі у врегулюванні спорів із ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", які можуть виникати з правовідносин щодо виконання договору № 804-29-423В від 20.10.2020, в тому числі в рамках судової справи, а клієнт зобов`язується оплатити надання такої правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.1.1 договору).

За змістом пункту 1.3 договору для надання правової допомоги клієнту та з метою здійснення захисту клієнта й представництва його інтересів виконавець призначає здійснювати всі необхідні дії, пов`язані з виконання цього договору, серед інших також адвоката Заверуху І.Л.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що правова допомога полягає у захисті клієнта, представництві його інтересів, у тому числі в судах усіх інстанцій, досудовому врегулюванні спорів та наданні консультацій.

З метою забезпечення захисту та реалізації прав та законних інтересів клієнта адвокат надає наступні види послуг правової (правничої) допомоги:

- надання послуг щодо захисту клієнта, представництва його інтересів у судових органах та у справах досудового врегулювання спорів;

- надання консультацій щодо захисту та представництва клієнта (п. 2.3 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору гонорар за надання послуг правової допомоги в рамках судових справ за участю клієнта складається з кількох компонентів та визначається наступним чином.

За надання послуг правової (правничої) допомоги під час розгляду справи в суді однієї (першої або апеляційної, або касаційної) інстанції до винесення судового рішення, яким закінчується розгляд справи у відповідній інстанції клієнт сплачує виконавцю фіксований гонорар, що становить 25000 грн без ПДВ у кожній відповідній інстанції (п. 3.1.1 договору).

Клієнт сплачує виконавцю гонорар, вказаний у п. 3.1.1 договору на підставі рахунків виконавця за надання правової допомоги у кожній відповідній інстанції протягом 30 днів з моменту отримання рахунку виконавця (п. 3.1.2 договору).

Крім указаного в п. 3.1.1 клієнт за участь у кожному судовому засіданні сплачує виконавцю гонорар у сумі, що становить еквівалент по 100 доларів США в гривні за офіційним курсом НБУ станом на день формування рахунку виконавцем за участь в одному судовому засіданні в судах як першої, так і апеляційної чи касаційної інстанцій (п. 3.1.3 договору).

За змістом пункту 3.1.6 договору гонорар і додаткові витрати оплачуються клієнтом шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок виконавця.

Згідно з пунктами 6.1, 6.2 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами, поширюється на дату його підписання та діє до 31.12.2023.

Якщо після закінчення строку дії договору виконавець продовжує його виконання, а клієнт не заперечує проти такого виконання у письмовій формі, то дія договору продовжується до 31 грудня відповідного наступного року, що починається з дати закінчення попереднього строку дії договору (п. 6.6 договору).

20.10.2022 сторони договору підписали акт передачі-приймання послуг, яким засвідчено надання виконавцем клієнту професійної правничої допомоги адвоката в суді першої інстанції у справі № 904/2402/22 у період з 14.07.2022 по 20.10.2022 вартістю 25000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру позивач надав наступні документи (в копіях): платіжне доручення № 3659 від 02.08.2022 про сплату 12500,00 грн за надання послуг правової допомоги при вирішенні спору згідно з договором № 14-07/2022 від 14.07.2022, рахунок № 16 від 14.07.2022; рахунок № 16 від 14.07.2022 на суму 12500,00 грн; платіжне доручення № 3666 від 16.08.2022 про сплату 12500,00 грн за надання послуг правової допомоги при вирішенні спору згідно з договором № 14-07/2022 від 14.07.2022, рахунок № 22 від 15.08.2022; рахунок № 22 від 15.08.2022 на суму 12500,00 грн; ордер на надання правничої допомоги серії АА № 1226099, виданий на ім`я адвоката Заверухи І.Л.; свідоцтво про право Заверухи І.Л. на заняття адвокатською діяльністю від 30.11.2010; договір про надання правової (правничої допомоги) № 14-07/2022 від 14.07.2022; акт від 20.10.2022 передачі-приймання послуг (а.с. 62, 63, 65, 97 - 104).

Отже, позивачем заявлено до стягнення фіксований розмір витрат у сумі 25000,00 грн.

Оцінюючи надані позивачем докази на предмет обґрунтованості розміру заявлених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції з урахуванням критеріїв, визначених частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, прийшов до висновку про неприйнятність заявленого до стягнення фіксованого розміру цих витрат у сумі 25000,00 грн у зв`язку з їх неспівмірністю та нерозумністю з огляду на таке.

Підготовка позовної заяви у спорі, що виник між сторонами, не потребує тривалого часу для аналізу договору, первинних документів: заборгованість відповідача стосується неналежного виконання зобов`язань з оплати за однотипними послугами, оформленими безспірними актами; виконаний розрахунок інфляційних втрат, позовні вимоги за якими судом задоволені, не є складним, оскільки унормований чинним законодавством та визначений усталеною судовою практикою й не потребує виняткових професійних знань.

За таких обставин суд вважав прийнятною фіксовану суму за надання адвокатом у справі професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за категорією правовідносин, спір у даній справі стосується стягнення заборгованості за договором про закупівлю послуг №804/29/423В від 20.10.2020 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг з ремонту і технічного обслуговування техніки.

Матеріалами справи встановлено, що спір у даній справі є незначним спором з юридичної точки зору. В той же час судова практика з приводу спірних правовідносин є сталою та не становить виключної правової проблеми.

Отже з урахуванням характеру та предмету спору, кількістю його учасників, складністю та обсягом матеріалів справи, з урахуванням обсягу документів наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, не можна стверджувати, що вивченню та дослідженню адвокатом в межах даної справи підлягав значний обсяг документів, а спір у справі був стандартним з юридичної точки зору та не вимагав від адвоката вивчення значного обсягу джерел права.

Щодо відповідності витрат на правову допомогу критеріям розумності та справедливості, враховуючи фіксований розмір витрат на правову допомогу та необхідністю у такому випадку підтвердити виконані роботи їх обсягом, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає, що за умови визначення у договорі фіксованого розміру правової допомоги в сумі 25000,00 грн, фактичний обсяг наданих позивачу послуг, не був значним, а характер та предмет спору не вимагав дослідження та ознайомлення адвоката із значним обсягом процесуальних документів та не становив виключної правової проблеми для кваліфікованого адвоката.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 25000,00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених до стягнення позивачем витрат на професійну правничу допомогу судом апеляційної інстанції враховано обставини справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, факт надання адвокатських послуг щодо спірних правовідносин.

За таких обставин колегія суддів вважає, що прийнятною фіксованою сумою за надання адвокатом у справі професійної правничої допомоги є 10000,00 грн.

Колегія суддів враховує те, що оскільки позовна вимога у цій справі задоволена судом частково у сумі 460912,13 грн із заявлених до стягнення 471487,46 грн, на відповідача покладаються витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9775,70 грн (460912,13х10000,00/471487,46 = 9775,70).

Звідси, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, а також з огляду на їх розумність та доцільність для даної справи, керуючись принципами верховенства права та пропорційності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9775,70 грн та, як наслідок про необхідність зміни додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2022 року у справі №904/2402/22, а отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2022 року у справі №904/2402/22 задовольнити частково.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2022 року у справі №904/2402/22 змінити, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код 14309787, місцезнаходження: 52210, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" (ідентифікаційний код 38213795, місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 12, група приміщень 33) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9775,70 грн.

Доручити суду першої інстанції видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.05.2023.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна