ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/3162/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,

представників учасників справи:

позивача - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - Військова частина, позивач) - ОСОБА_1. (самопредставництво),

відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "КАРИОТА" (далі - Товариство, відповідач, скаржник) - Лавренюк А.С. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2022 (головуючий -Трофименко Т.Ю.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 (головуючий - суддя Мальченко А.О., судді Чорногуз М.Г., Агрикова О.В.)

у справі №910/3162/22

за позовом Військової частини

до Товариства

про стягнення 2 196 000 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ВСТУП

Причиною звернення до суду є наявність/відсутність підстав для стягнення штрафу за поставку неякісного товару.

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Військова частина звернулася до суду з позовом про стягнення з Товариства штрафу у розмірі 2 196 000 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог щодо якості поставленого товару за договором.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 у справі №910/3162/22, позов задоволено повністю.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Товариство, посилаючись на ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій оскаржуваних судових рішень з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 у справі №910/3162/22, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. На обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі Товариство посилається на порушення попередніми судовими інстанціями норм матеріального права статей 674, 687, 1003 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), процесуального права статей 13, 74, 75, частини четвертої статті 165 та частини третьої статті 166 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та не застосування пункту 13 Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнологічного походження для проведення досліджень (далі - Порядок №833), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2002 №833.

4.2. В якості підстави для оскарження скаржник зазначає:

4.2.1. пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України та вказав на неврахуванні попередніми судовими інстанціями висновків Верховного Суду викладеного у постановах від 02.02.2023 у справі №910/14422/15, від 29.11.2022 у справі №910/95/21, від 27.07.2020 у справі №910/8662/20 (дата постанови з урахуванням уточнення представника скаржника), від 02.06.2020 у справі №909/1054/19 щодо застосування статей 13, 74, 75, частини четвертої статті 165 ГПК України та постанови від 08.09.2022 № 916/3945/19 щодо застосування статті 79 ГПК України;

4.2.2. пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України та вказав, що відсутній висновок Верховного Суду стосовно питання застосування норми права у подібних правовідносинах:

щодо застосування статті 687 ЦК України щодо порядку перевірки додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо якості у подібних правовідносинах, виходячи з критеріїв суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет);

щодо застосування статті 1003 ЦК України виходячи з критеріїв суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет);

щодо застосування частини третьої статті 166 ГПК України;

щодо застосування статті 674, частин першої та другої статті 687 ЦК України в частині визначення правомірним проведення повторного лабораторного дослідження відібраних сторонами зразків в тій самій лабораторії в якій проведено первинне лабораторне дослідження; щодо застосування частини четвертої статті 673 ЦК України та ДСТУ 3143:2013 «М`ясо птиці. Загальні технічні вимоги»;

4.2.3. пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункти 1, 3, 4 частини третьої статті 310 ГПК України вказавши, що суди першої та апеляційної інстанції: в порушення частини третьої статті 86 ГПК України не дослідили докази, що подані скаржником стосовного того, що позивач визнав відповідність товару, наданого на приймання скаржником, шляхом прийняття у майбутньому частини товару з тієї самої партії товару, що підтверджує поставку товару, що відповідає умовам договору (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України); в порушення частини третьої статті 86 ГПК України відхили висновок експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи від 26.05.2022 №3205 через застосований експертом метод проведення експертизи, та не дослідили і не мотивували необґрунтованість вказаного висновку за змістом (пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК України); встановили обставини невідповідності наданого скаржником на приймання замовником товару на підставі недопустимих доказів - протоколів випробувань харчової продукції від 09.02.2022 №0940/22-х та від 11.02.2022 №1055/22-х (пункт 4 частини третьої статті 310 ГПК України).

5. Позиція інших учасників справи

5.1. У відзиві на касаційну скаргу Військова частина заперечила проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просила відмовити у її задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14.01.2022 Військовою частиною (замовник) і Товариством (учасник) укладено договір №2/ВЗЗ-2022 (далі - Договір), за умовами якого:

- учасник зобов`язується у визначені Договором строки поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору (Додаток №1), а замовник - прийняти та оплатити такі товари (пункт 1.1);

- найменування (номенклатура, асортимент) товару М`ясо птиці заморожене (четверть задня) (ДК 021:2015 - 15110000-2-М`ясо) (далі - товар). Кількість товару за Договором становить 200 000 кг (пункт 1.2);

- ціна Договору складає 10 980 000 грн, у тому числі ПДВ 20%: 1 830 000 грн (пункт 4.1);

- право власності на товар переходить від учасника до замовника після прийняття товару на склад замовника, факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб учасника та замовника на відповідній видатковій накладній (пункт 6.5);

- Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2022, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного виконання (пункт 11.1).

6.2. У Додатку №1 сторони узгодили специфікацію до Договору, в Додатку №2 сторони узгодили технічний опис товару, який підлягає поставці.

6.3. На виконання умов Договору листом від 07.02.2022 №07/02, отриманим позивачем 07.02.2022 за вхідним реєстраційним індексом №200, відповідач повідомив позивача про готовність поставити 07.02.2022 товар у кількості 200 000 кг та вартістю 10 980 000 грн з подальшим транспортуванням до військових частин Національної гвардії України відповідно до отриманої заявки позивача.

6.4. Відповідач 07.02.2022 доставив позивачеві товар, визначений Договором у загальній кількості 200 000 кг та вартістю 1 980 000 грн за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А, надавши на підписання видаткові накладні [від 07.02.2022 №КА-000000001, №КА-000000002, №КА-000000003, №КА-000000004, №КА-000000005, №КА-000000006, №КА-000000007 та №КА-000000008], товарно-транспортні накладні [від 04.02.2022 №1, №2, №3, №4, №5, №6 та №7; від 05.02.2022 №8, №9 та №10], а також рахунки-фактури на оплату товару [№КА-000000001, №КА-00000002, №КА-000000003, №КА-000000004, №КА-000000005, №КА-000000006, №КА-000000007 та №КА-000000008].

6.5. Суд апеляційної інстанції зазначив, що, розглядаючи спір, суд першої інстанції вмотивовано виходив з того, що спірні правовідносини сторін підпадають під правове регулювання статей 264-271 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статей 655-697, 712 ЦК України.

6.6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що сторонами погоджено умови стосовно якості товару, що є предметом Договору.

6.6.1. Так, згідно з пунктом 2.1 Договору якість товару, який поставляється учасником повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ДСТУ 3143:2013 (або ТУ У за показниками якості не нижче, ніж зазначені в ДСТУ 3143:2013) та Технічному опису до Договору (Додаток №2 до Договору).

6.6.2. Вимогами Технічного опису до Договору є таке: м`ясо птиці заморожене (четверть задня) повинно бути без гузки, мати суху незавітрену поверхню та бути без згустків крові; оперення повністю видалено. Більш деталізовані вимоги до органолептичних показників частин тушок птиці встановлено і в ДСТУ 3143:2013 «М`ясо птиці. Загальні технічні умови».

6.7. Пунктом 3.1 Договору визначено, що контроль за станом виконання договірних зобов`язань учасником здійснюють замовник, представники замовника (відповідні посадові особи військової частини, які уповноважені на вчинення дій, визначених Договором).

6.7.1. За приписами пунктів 3.2 та 3.3 Договору під час поставки кожної партії товару, замовник протягом 2 (двох) робочих днів, проводить обов`язкову перевірку окремих показників якості та безпечності товару, що постачається учасником (далі - контрольні заходи).

6.7.2. Контрольні заходи включають в себе перевірку безпечності та окремих показників якості - за зовнішнім виглядом, органолептичними показниками, відповідність маркування (етикетування, пакування, тощо) товару, що постачається відповідно до умов Договору, відповідність транспортних засобів, що використовуються для транспортування товару за Договором, вимогам статті 44 Закону України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів".

6.7.3. Підпунктом 3.3.1 пункту 3.3 Договору сторони узгодили між собою, що контрольні заходи здійснюються в обов`язковій присутності представника учасника (який діє на підставі довіреності чи іншого належного документа, що посвідчує повноваження цієї особи, у тому числі на право участі у відборі зразків (проб) щодо відповідної партії товару), а у разі його відсутності - не розпочинаються.

Відсутність в представника учасника документів, які підтверджують його повноваження на складання документів від імені учасника, має наслідки неявки представника учасника.

Результати проведення контрольних заходів оформляються актом приймального контролю у 2-ох примірниках, які підписуються представниками замовника, що здійснювали перевірку та представником учасника, а у разі відмови від підписання та отримання примірника акту приймального контролю або відсутності представника учасника на території замовника на момент складання вищезазначеного акту - комісійно (у складі не менше трьох осіб представників замовника), що засвідчується підписами представників замовника та в подальшому такий акт приймального контролю протягом 3 (трьох) календарних днів, надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення, що вважається належним доказом ознайомлення учасника з вищезазначеним актом.

Під час проведення контрольних заходів, учасник на вимогу представників замовника зобов`язаний протягом 24 годин надати в паперовому вигляді оригінали або належним чином засвідчені копії документів про відповідність - декларацію (в тому числі декларацію про відповідність), або висновок, або свідоцтво, або сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь-який інший документ, що підтверджує виконання визначених законодавством вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.

6.7.4. Відповідно до підпункту 3.3.2 пункту 3.3 Договору, якщо під час проведення контрольних заходів за оцінкою замовника існує обґрунтована підозра (тобто існують факти або інформація, які можуть переконати замовника, що товар може не відповідати вимогам якості та безпечності за зовнішнім виглядом, іншими органолептичними показниками, невідповідністю маркування) або встановлено факт, що товар є небезпечним чи непридатним до споживання, зразок такого товару шляхом комісійного відбору зразків (проб) відбирається у відповідності до умов Договору (пункти 3.9 - 3.14 розділу 3) та направляється до уповноваженої лабораторії, яка може проводити лабораторні дослідження (випробування) для цілей державного контролю (далі - уповноважена лабораторія), яку визначає замовник та узгоджує з учасником, для проведення лабораторних досліджень.

Такими уповноваженими лабораторіями можуть бути лише ті, у яких місцезнаходження зареєстроване в м. Києві.

При невідповідності результатів дослідження, навіть за одним показником, учасник протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання результатів досліджень, має право звернутись до замовника щодо проведення повторного відбору зразків (проб) з тієї самої партії товару у подвійній кількості та направлення до державної уповноваженої лабораторії, яку визначає замовник за узгодженням з учасником. Результати повторних досліджень є остаточними, але виключно якщо вони проводились за зверненням учасника. У разі відсутності у визначений термін звернення учасника про проведення повторного відбору зразків (проб), остаточними є результати первинних досліджень.

Послуги уповноваженої лабораторії щодо проведення лабораторних досліджень оплачуються учасником. Відмова учасника від підписання договору про проведення випробувань або оплатити послуги з перевірки якості вважатиметься згодою учасника з тим, що поставлена партія товару, з якої відібрані зразки (проби) є неналежної якості.

6.7.5. У пункті 3.9 Договору сторони узгодили, що про відбір зразків (проб) складається акт, який підписується представниками замовника, учасника або представником учасника та іншими незацікавленими або компетентними особами (у разі їх залучення), які приймають участь у відборі.

В акті повинно бути зазначено:

1) час і місце складання акта, найменування товароодержувача продукції, прізвища та посади осіб, які брали участь у відборі зразків (проб);

2) найменування виробника та учасника, від якого надійшла продукція;

3) номер і дата рахунка-фактури і накладної, за якими надійшла продукція, і дата надходження її на склад одержувача;

4) дата виробництва товару, номер партії та вага, з якої відбиралися разки (проби) продукції;

5) опечатані або опломбовані зразки (проби), чиєю печаткою або пломбою (відтиски на пломбах), їхні номера;

6) чи забезпечені відібрані зразки (проби) етикетками, що містять дані, передбачені стандартами або технічними умовами;

7) до якої незалежної лабораторії направлені відібранні зразки (проби);

8) інші дані, у тому числі заперечення (застереження), які представники замовника, учасник або представник учасника та інші незацікавлені або компетентні особи (у разі їх залучення) вважають необхідним включити в акт тля більш докладної характеристики зразків (проб).

6.8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що під час проведення обов`язкових контрольних заходів, передбачених пунктами 3.2 та 3.3 Договору, у позивача виникла обґрунтована підозра, що поставлений відповідачем товар може не відповідати вимогам якості та безпечності за зовнішнім виглядом та іншими органолептичними показниками.

6.9. Відповідно до умов підпункту 3.3.2 пункту 3.3 Договору комісією Військової частини у присутності уповноваженого представника Товариства Жеведенка В.В. проведено відбір зразків (проб) з поставленого товару за видатковими накладними від 07.02.2022 №КА-000000001, №КА-000000002, №КА-000000003, №КА-000000004, №КА-000000005, №КА-000000006, №КА-000000007 та №КА-000000008, про що складено акт відбору зразків (проб) для проведення досліджень від 07.02.2022 №2.

6.9.1. Відібрані зразки (проби) у кількості 3 зразків загальною вагою 10,4 кг направлені на дослідження до ДП "УКМЕТРТЕСТСТАНДАРТ".

6.9.2. Відповідно до вказаного акта, претензій до відбору зразків та обраної комісією лабораторії представник Товариства не мав, засвідчивши це своїм підписом.

6.10. За результатами проведених лабораторних досліджень поставленого товару 09.02.2022 ДП "УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ" складений протокол випробувань харчової продукції №0940/22-х, за висновками якого досліджений зразок продукції за органолептичними показниками (наявність гузку, згустків крові, ступінь зняття оперення) не відповідає вимогам до продукції: четвертини курей заморожені, першої категорії, що наведені в ДСТУ 3143:2013 "М`ясо птиці. Загальні технічні умови" та вимогам до продукції, що наведені в Додатку №2 Технічного опису до Договору.

6.11. На підставі звернення відповідача щодо проведення повторного відбору зразків (проб) з тієї самої партії товару у подвійній кількості комісією Військової частини у присутності уповноваженого представника Товариства Жеведенка В.В. проведено повторний відбір зразків проб) з поставленого товару за видатковими накладними від 07.02.2022 №КА-000000001, №КА-000000002, №КА-000000003, №КА-000000004, №КА-000000005, №КА-000000006, №КА-000000007 та №КА-000000008, про що складено акт відбору разків (проб) для проведення досліджень від 10.02.2022 №3.

6.11.1. Відібрані зразки (проби) у кількості 4 зразки загальною вагою 8,6 кг направлені на дослідження до ДП "УКМЕТРТЕСТСТАНДАРТ".

6.12. За результатами проведених лабораторних досліджень поставленого товару 11.02.2022 ДП "УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ" складений протокол випробувань харчової продукції №1055/22-х, за висновками якого досліджений зразок продукції за органолептичними показниками (наявність згустків крові, ступінь зняття оперення) не відповідає вимогам до продукції: м`ясо птиці заморожене (четверть задня), першої категорії, що наведені в ДСТУ 3143:2013 "М`ясо птиці. Загальні технічні умови" та вимогам до продукції, що наведені в Додатку №2 Технічного опису до Договору.

6.13. Позивачем 22.02.2022 складено акт №10 приймального контролю, яким визначено, зокрема, що товар [м`ясо птиці заморожене (четверть задня) загальною кількістю 200 000 кг та вартістю 10 980 000 грн] вважається непоставлений та має бути замінений Товариством протягом 5 календарних днів з дня отримання цього акта, а також цей акт та протокол випробувань харчової продукції від 11.02.2022 №1055/22-х є підставою для сплати Товариством штрафу за поставку неякісного товару у розмірі 2 196 000 грн. Примірник акта №10 того ж дня отримано керівником Товариства Аслановою Г.П. з викладом нею зауважень до акта.

6.14. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначав, що ним на виконання умов Договору доставлено до позивача та надано до приймання товар, якість якого відповідала вимогам ДСТУ 3143:2013 та всім іншим вимогам Договору, що підтверджується супровідними документами, наданими для приймання; замовник не мав підстав, що визначені Договором, для відбору проб та проведення лабораторних досліджень товару, якість якого відповідала всім вимогам Договору; протоколи випробувань харчової продукції, що видані ДП "УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ" не є належними та допустимими доказами того, що товар не відповідає якісним вимогам за ДСТУ 3143:2013 та Технічному опису; позивач визнав відповідність товару, наданого на приймання відповідачем шляхом прийняття у майбутньому частини товару з тієї самої партії товар; в розумінні статті 231 ГК України та пункту 8.4 Договору відповідач не є таким, що порушив зобов`язання щодо якості товару та факт поставки товару не відбувся, що виключає нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій у заявленому розмірі. Аналогічні доводи відповідачем викладено і в апеляційній скарзі.

6.15. Колегія суддів апеляційної інстанції відхилила доводи відповідача про те, що судом залишено поза увагою недотримання позивачем під час повторного відбору зразків, порядку проведення відбору зразків для здійснення лабораторного дослідження, передбаченого абзацом третім пункту 3.3.2 Договору та пункту 13 Порядку №833, зокрема, в частині кількості товару, переданого на дослідження.

6.15.1. Порядок №833 прийнятий КМУ на виконання статті 7 Закону України "Про ветеринарну медицину". Одночасно, стаття 2 цього Закону встановлює, що дія цього Закону не поширюється на продукти тваринного походження для споживання людиною.

6.15.2. Так, стаття 1 цього Закону роз`яснює, що продуктами тваринного походження для споживання людиною є м`ясо, м`ясні продукти, желатин, яйця, яйцепродукти, молоко, молочні продукти, риба, рибні та морепродукти, мед та інші продукти тваринного походження, призначені для споживання людиною. Оскільки предметом поставки є м`ясо курки, зокрема, задня чверть, то дія Закону України "Про ветеринарну медицину", а, отже, і Порядок №833 на спірні правовідносини сторін не розповсюджується.

6.16. Відповідно до акта відбору зразків (проб) для проведення досліджень від 07.02.2022 №2, комісією Військової частини проведено відбір зразків (проб) з поставленого товару за видатковими накладними, у кількості 3 зразків загальною вагою 10,4 кг направлені на дослідження до ДП "УКМЕТРТЕСТСТАНДАРТ".

6.16.1. Як убачається із акта відбору разків (проб) для проведення досліджень від 10.02.2022 №3, на підставі звернення відповідача щодо проведення повторного відбору зразків (проб) з тієї самої партії товару у подвійній кількості комісією Військової частини у присутності уповноваженого представника Товариства Жеведенка В.В. проведено повторний відбір зразків проб з поставленого товару за видатковими накладними від 07.02.2022 №КА-000000001, №КА-000000002, №КА-000000003, №КА-000000004, №КА-000000005, №КА-000000006, №КА-000000007 та №КА-000000008, у кількості 4 зразків загальною вагою 8,6 кг та направлені на дослідження до ДП "УКМЕТРТЕСТСТАНДАРТ".

6.16.2. Тобто, дійсно, комісією у складі представників замовника та учасника під час повторного відбору зразків, відібрано зразки у меншій кількості.

6.16.3. Разом з цим, оскільки під час відбору були присутні представники обох учасників спору та жоден з них не висловив заперечення щодо відбору товару у меншій кількості, враховуючи, що умовами договору сторони не визначили негативних наслідків здійснення повторного відбору зразків у меншій кількості, ніж це встановлено договором, зокрема, у вигляді нікчемності протоколу випробувань продукції, а також з огляду на те, що кількість відібраних зразків визначена компетентною особою - експертом як достатня для проведення дослідження, а не повернута замовнику із відмовою від виконання дослідження, колегія суддів приходить до висновку, що недотримання сторонами пункту 3.3.2 під час відбору зразків не впливає на дійсність або ж на належність протоколу випробувань харчової продукції від 11.02.2022 №1055/22-х, складеного ДП "Укрметртестстандарт" за результатами повторного дослідження проб, відібраних 10.02.2022.

6.16.4. Колегія суддів апеляційної інстанції зауважила, що матеріали справи не містять доказів безпосереднього впливу кількості відібраних зразків на якість проведеного експертом дослідження, відповідно, доводи апеляційної скарги і у цій частині колегія суддів відхилила як безпідставні.

6.17. Судами попередніх інстанцій встановлено, що із наявної у матеріалах справи довіреності убачається, що Товариство уповноважує Жеведенка В.В. представляти інтереси Товариства при передачі товару при виконанні договірних зобов`язань Товариства з Військовою частиною під час постачання м`яса птиці замороженого (четверть задня) за кодом: ДК 021:2015:15110000-2 - М`ясо, в кількості 200000 кг. Для цього йому надається право: підпису на необхідних документах, у тому числі підпису на необхідних документах, участі у відборі зразків (проб), підписання відповідних актів, передати усю необхідну документацію на товар, подавати та отримувати документи товариства (довідки, заяви, листи, акти та будь-які інші документи), розписуватись на документах в ї отриманні, отримувати та надавати необхідну інформацію (усну або письмову), робити відповідні запити, подавати заяви як усні, так і письмові, вчиняти інші дії, що стосуються реалізації наданих повноважень та необхідні для виконання довіреності.

6.17.1. Матеріалами справи підтверджується, що 10.02.2022 відбувся повторний відбір зразків за участю представника Товариства Жеведенка В.В., яким погоджено направлення зразків на повторне дослідження до ДП "Укрметртестстандарт", про що свідчить зроблений представником підпис у графі "претензій до відбору зразків та обраної комісією лабораторії не маю".

6.17.2. Надаючи оцінку погодженим сторонам умовам договору, а саме Розділу 3 «Контроль за якістю товару, відбір зразків (проб)» і враховуючи визначену сторонами обов`язкову присутність представника Учасника під час відбору зразків (проб) та узгодження лабораторії, до якої направляються зразки в момент відбору (пункти 3.3, 3.3.1, 3.3.2 Договору), колегія суддів апеляційної інстанції погодилася з висновком суду першої інстанції про те, що надане довіреністю право представляти інтереси Товариства під час відбору проб (зразків) включає також і погодження лабораторії, до якої ці зразки направлятимуться на експертизу.

6.18. Оцінюючи наявний у матеріалах справи лист Товариства на адресу Військової частини від 10.02.2022 №10/02, колегія суддів апеляційної інстанції зауважила, що вказаним листом Товариство фактично намагалось відкликати уже надану власним представником згоду на проведення повторного дослідження у ДП "Укрметртестстандарт", що умовами Договору не передбачено. Крім цього, умови Договору не містять особливого порядку погодження лабораторії для проведення повторного дослідження, а погодження лабораторії для проведення первісного дослідження також відбулось шляхом проставлення підпису представника Товариства у графі "претензій до відбору зразків та обраної комісією лабораторії не маю".

6.18.1. З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції відхилила доводи відповідача про те, що внаслідок неправильної оцінки змісту довіреності від 04.02.2022 в частині повноважень представника, судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи щодо наявності у представника Товариства Жеведенка В.В. повноважень на погодження лабораторії для проведення повторного лабораторного дослідження.

6.19. Суд апеляційної інстанції виснував про те, що безпідставними є доводи відповідача і про те, що судом першої інстанції не було дотримано вимог частини четвертої статті 165, частини третьої статті 166 ГПК України, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про відсутність у матеріалах справи доказів отримання позивачем направлених йому відповідачем листів від 09.02.2022 №09/02, яким повідомлено про проведення повторних випробувань та від 10.02.2022 №10/02, яким висловлено заперечення стосовно направлення зразків відібраної продукції за актом від 10.02.2022 №3 до ДП "Укрметртестстандарт".

6.19.1. Так, дійсно, повторний відбір зразків відбувся 10.02.2022 начебто після направлення відповідачем та отримання позивачем листа від 09.02.2022 №09/02. Одночасно, матеріали справи не містять жодних доказів направлення як листа від 09.02.2022 №09/02, так і листа від 10.02.2022 №10/02, натомість здійснення повторного відбору зразків могло відбуватись і у зв`язку з усною домовленістю сторін. Тобто, не отримуючи листа від 09.02.2022 №09/02, позивач міг бути ознайомлений із його змістом, та вчиняти дії, погоджені сторонами, зокрема щодо здійснення повторного відбору зразків.

6.19.2. Що стосується листа від 10.02.2022 №10/02, то підтверджувати направлення та отримання листа можуть виключно відповідні докази, такі як квитанція поштового відділення та опис вкладення у лист, відмітка (розписка) позивача про отримання листа тощо. Факт незаперечення позивачем обставин отримання листа, або ж вчинення ним дій, які за суб`єктивною думкою представника відповідача підтверджують його отримання та ознайомлення зі змістом не може вважатись належним доказом, що підтверджує направлення листа відповідачем позивачу, оскільки саме на відповідача покладено обов`язок доведення обставин, на які він посилається з наданням ним відповідних доказів.

6.19.3. Отже, суд першої інстанції мотивовано вказав на відсутність у матеріалах справи доказів направлення відповідачем позивачу листів від 09.02.2022 №09/02 та від 10.02.2022 №10/02, а тому доводи скаржника про незастосування судом частини четвертої статті 165, частини третьої статті 166 ГПК України під час апеляційного провадження справи не підтвердились.

6.20. Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведених повторних лабораторних досліджень поставленого товару 11.02.2022 ДП "УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ" складений протокол випробувань харчової продукції №1055/22-х, за висновками якого досліджений зразок продукції за органолептичними показниками (наявність згустків крові, ступінь зняття оперення) не відповідає вимогам до продукції: м`ясо птиці заморожене (четверть задня), першої категорії, що наведені в ДСТУ 3143:2013 "М`ясо птиці. Загальні технічні умови" та вимогам до продукції, що наведені в Додатку №2 Технічного опису до Договору.

6.20.1. Так, у хребтовій частині четвертини задньої у наявності згустки крові та оперення видалено не повністю (у наявності одиничні пеньки та колодочки).

6.20.2. Суд апеляційної інстанції звернув увагу, що за вимогами Технічного опису до Договору - м`ясо птиці заморожене (четверть задня) повинно бути без гузки, мати суху незавітрену поверхню та бути без згустків крові; оперення повністю видалено. Схожі вимоги до органолептичних показників частин тушок птиці встановлено і в ДСТУ 3143:2013 "М`ясо птиці. Загальні технічні умови". Різниця у тому, що ДСТУ 3143:2013 "М`ясо птиці. Загальні технічні умови" встановлює відсутність згустків крові лише на внутрішній частині м`яса (четверть задня). Натомість, погоджена сторонами умова Технічного опису щодо відсутності згустків крові в цілому кваліфікується судом як обов`язок відповідача поставити позивачу товар, який не містить будь-яких згустків крові (незалежно від підстав походження цих згустків) на усій поверхні м`яса, як внутрішній, так і зовнішній.

6.20.3. Отже, протоколом випробувань харчової продукції від 11.02.2022 №1055/22-х підтверджується поставка товару, яка за якісними показниками не відповідає погодженим сторонам умовам щодо якості, а саме, Технічному опису до Договору.

6.21. Колегія апеляційної інстанції суддів звертає увагу на обґрунтоване відхилення судом наданого відповідачем висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи, виконаного за заявою Товариства від 26.05.2022 №3205, оскільки експертиза була проведена шляхом оцінки та співставлення протоколів випробування харчової продукції з вимогами ДСТУ 3143:2013. Суд першої інстанції доречно та правильно зазначив, що надання оцінки протоколам випробувань харчової продукції від 09.02.2022 №0940/22-х та від 11.02.2022 №1055/22-х на предмет їх відповідності чинному законодавству відноситься до компетенції суду, а не експерта.

6.21.1. При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції звернула увагу, що дослідження, результати яких зафіксовані у протоколах випробувань харчової продукції від 09.02.2022 №0940/22-х та від 11.02.2022 №1055/22-х проводились на предмет відповідності отриманих зразків за показниками якості не тільки вимогам ДСТУ 3143:2013, а й умовам Договору, зокрема Технічному опису до Договору. Експерт за заявою Товариства, здійснюючи дослідження паперових доказів (протоколи випробувань харчової продукції від 09.02.2022 №0940/22-х та від 11.02.2022 №1055/22-х), результати якого викладено у висновку від 26.05.2022 №3205, взагалі не врахував необхідності включення до дослідження умов Договору. Останнім було лише продубльовано положення ДСТУ 3143:2013 та зроблено безпідставний висновок про невідповідність протоколів випробувань харчової продукції від 09.02.2022 №0940/22-х та від 11.02.2022 №1055/22-х, хоча протоколи містять чітку вказівку на невідповідність зразків як ДСТУ 3143:2013 (протокол від 09.02.2022 №0940/22-х), так і Технічному опису до Договору (протокол від 11.02.2022 №1055/22-х).

6.21.2. Надаючи оцінку висновку експерта за результатами товарознавчого дослідження від 26.05.2022 №3205, колегія суддів апеляційної інстанції підкреслила, що висновок встановлює відповідність відібраних зразків ДСТУ 3143:2013, одночасно, висновок не спростовує невідповідність поставленого товару Технічному опису до Договору в частині відсутності згустків крові в цілому.

6.22. Відповідач в апеляційній скарзі також наголошував, що пунктом 3.3.2 Договору сторони погодили, що уповноваженою лабораторією може бути виключно лабораторія, яка може проводити випробування (дослідження) для цілей державного контролю та, як наслідок, лабораторні випробування повинні проводитись в порядку, передбаченому для цілей державного контролю. Таким чином, повторне (арбітражне) лабораторне дослідження мало б проводитись у іншій лабораторії, а судом першої інстанції безпідставно не застосовано до спірних правовідносин сторін пункт 36 частини першої статті 1, статті 21 Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження та благополуччя тварин".

6.22.1. Колегія суддів апеляційної інстанції відхилила наведені вище доводи скаржника, погоджуючись при цьому з мотивами відхилення, викладеними судом першої інстанції в оскаржуваному рішення.

6.22.2. Так, судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що згідно зі статтею 3 Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження та благополуччя тварин" дія цього Закону поширюється на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за діяльністю операторів ринку, які здійснюють виробництво та/або обіг харчових продуктів, інших об`єктів санітарних заходів та/або кормів, у тому числі ввезення (пересилання) на митну територію України харчових продуктів та/або кормів, з метою перевірки цієї діяльності на відповідність законодавству про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин. Дія цього Закону поширюється також на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю побічних продуктів тваринного походження, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України, з метою їх перевірки на відповідність законодавству про побічні продукти тваринного походження. Дія цього Закону поширюється також на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за діяльністю операторів ринку, які здійснюють органічне виробництво та/або обіг органічної продукції, у тому числі ввезення (пересилання) на митну територію України, з метою перевірки цієї діяльності на відповідність законодавству про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин, а також законодавству у сфері органічного виробництва, обігу та маркування органічної продукції.

Державний контроль, згідно з вимогами вказаного Закону, це діяльність компетентного органу, його територіальних органів, державних інспекторів, державних ветеринарних інспекторів, помічників державного ветеринарного інспектора та уповноважених осіб, що здійснюється з метою перевірки відповідності діяльності операторів ринку вимогам законодавства про харчові продукти, корми, здоров`я та благополуччя тварин, а також усунення наслідків невідповідності та притягнення до відповідальності за порушення відповідних вимог. Державний контроль включає також діяльність з перевірки відповідності законодавству про побічні продукти тваринного походження під час ввезення (пересилання) таких продуктів на митну територію України.

6.22.3. Зважаючи на описане, визначений вказаним Законом державний контроль у даному випадку відсутній, а тому дія цього Закону не поширюються на правовідносини сторін за Договором, за яким сторони на підставі вільного волевиявлення не визначили умову, яка б позбавляла можливості чи забороняла узгодження для повторного проведення дослідження тієї ж лабораторії, яка проводила й первісне дослідження.

6.22.4. До того ж, умовами Договору визначено, що обрана для дослідження лабораторія лише має відповідати вимогам Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження та благополуччя тварин". Натомість, умовами Договору не визначено, що і процедура лабораторного дослідження, у тому числі і повторного, має відбуватись відповідно до вимог цього Закону.

6.23. Відповідно до пункту 8.1 Договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором сторони несуть відповідальність передбачену відповідно до ЦК України та ГК України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та Договором.

6.24. Пунктом 8.4 Договору сторони погодили, що у разі поставки неякісного (некомплектного Товару або поставки Товару з порушенням вимог безпечності або придатності або порушенням розділу 2 Договору) учасник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20% вартості цього товару. Факт поставки недоброякісного товару підтверджується актом приймального контролю та/або протоколами випробувань та/або експертними висновками, виданими уповноваженою лабораторією. Зазначений товар не зараховується учаснику у виконання поставки і підлягає заміні в строк 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання учасником акту приймального контролю. Сплата штрафу не звільняє вину сторону від виконання зобов`язань за Договором.

7. Межі та порядок розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Ухвалою Верховного Суду від 23.03.2023, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі №910/3162/22 на підставі пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

7.2. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.3. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.2. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.3. Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

8.4. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

8.5. Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

8.6. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

8.7. Таким чином, підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

8.8. Що ж до визначення подібних правовідносин, то в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин.

8.9. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

8.10. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

8.11. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

8.12. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

8.13. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи [див. постанови від 27 березня 2018 року у справі №910/17999/16 (пункт 32); від 25 квітня 2018 року у справі №925/3/17 (пункт 38); від 16 травня 2018 року у справі №910/24257/16 (пункт 40); від 5 червня 2018 року у справі №243/10982/15-ц (пункт 22); від 31 жовтня 2018 року у справі №372/1988/15-ц (пункт 24); від 5 грудня 2018 року у справах №522/2202/15-ц (пункт 22) і №522/2110/15-ц (пункт 22); від 30 січня 2019 року у справі №706/1272/14-ц (пункт 22)]. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

8.14. Предметом розгляду у даній справі є стягнення штрафу, який заявлено до стягнення у зв`язку з поставкою неякісного товару.

8.15. Предметом розгляду у справі №910/14422/15 було стягнення заборгованості за простроченим кредитом, пені за несвоєчасне повернення кредиту, заборгованості за простроченими відсотками, пені за несвоєчасне повернення нарахованих відсотків, штрафу за неналежне виконання зобов`язання.

8.16. Предметом розгляду у справі №910/95/21 було визнання загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, що оформлені протоколом, такими, що не відбулись, визнання незаконними та скасування прийнятих на них рішень.

8.17. Предметом розгляду у справі №910/8662/20 було розірвання контракту з дати набуття судовим рішенням у цій справі законної сили, витребування у відповідачів та передачу позивачу шляхом вилучення кукурудзи 3 класу не ГМО.

8.18. Предметом розгляду у справі №909/1054/19 було стягнення заборгованості за договором підряду. Позови обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов укладених сторонами у справі договорів підряду в частині оплати наданих позивачем послуг.

8.19. Предметом розгляду у справі №916/3945/19 було стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, щодо своєчасної оплати виконаних будівельно-підрядних робіт за договором реконструкції гуртожитку.

8.20. Скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки Верховного Суду, які викладені у постановах означених у пунктах 8.15 - 8.19 цієї постанови, які стосуються застосування статей 13 [змагальність сторін], 74 [обов`язок доказування і подання доказів], 75 [підстави звільнення від доказування], 79 [вірогідність доказів], частини четвертої статті 165 [відзив] ГПК України.

8.21. Вказані вище норми процесуального права є загальними під час вирішення всіх категорій справ у господарських судах. Їх застосування залежить як від предмету доказування, доводів і заперечень сторін та доказів, так і від встановлених обставин справи.

8.22. Разом з тим, справи, визначені скаржником, і дана справа не є подібними ні за предметом розгляду, ні за підставою та за нормативно-правовим регулюванням правовідносин, що виникли на підставі різних правочинів, ані за фактичними обставинами справи та доказами, які досліджувалися судами.

8.23. Отже, проаналізувавши постанови Верховного Суду, на які як на підставу подання касаційної скарги відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, послався скаржник, Верховний Суд дійшов висновку, що зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що наведені в них висновки Верховного Суду стосуються застосування норм права у правовідносинах, які не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається, оскільки названі справи суттєво відрізняються за предметом і підставою позову, за обставинами справи, встановленими судами, за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, у залежності від яких (обставин і доказів), застосовувано норми процесуального характеру та прийнято судове рішення, що виключає подібність названих справ за змістовним критерієм.

8.24. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

8.25. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі №910/14311/21 (у частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України) на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

8.26. Крім того, скаржник посилаючись на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України вказав на відсутність висновків Верховного Суду стосовно питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме:

- щодо застосування статті 687 ЦК України щодо порядку перевірки додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо якості у подібних правовідносинах, виходячи з критеріїв суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет);

- щодо застосування статті 1003 ЦК України виходячи з критеріїв суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет);

- щодо застосування частини третьої статті 166 ГПК України;

- щодо застосування статті 674, частин першої та другої статті 687 ЦК України в частині визначення правомірним проведення повторного лабораторного дослідження відібраних сторонами зразків в тій самій лабораторії в якій проведено первинне лабораторне дослідження; щодо застосування частини четвертої статті 673 ЦК України та ДСТУ 3143:2013 "М`ясо птиці. Загальні технічні вимоги".

8.27. Відповідно до приписів пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

8.28. Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

8.29. Слід зазначити, що висновки Верховного Суду, які просить надати скаржник, у подібних правовідносинах, відсутні.

8.30. З огляду на відсутність таких висновків, необхідно з`ясувати наявність або відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

8.31. Верховний Суд виходить з того, що спір у даному випадку виник, у зв`язку з поставкою товару неналежної якості.

8.32. Зі змісту судових рішень вбачається, що сторонами у Договорі чітко встановлено технічні вимоги до товару (Додаток №2 до Договору), алгоритм дій та порядок визначення якості товару (розділ 3 "Контроль за якістю товару, відбір зразків (проб)" Договору).

8.33. Відповідно до частини першої статті 687 ЦК України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Якщо нормативно-правовими актами встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

8.34. Скаржник вказує, що судами попередніх інстанцій не досліджувалося питання відповідності порядку відбору проб (зразків) та складання актів відбору проб (зразків) для проведення досліджень вимогам Договору та діючого законодавства.

8.35. Також, Товариство вказало, що ГОСТ 7702.0-74 "М`ясо птиці. Методи відбору зразків. Органолептичні методи оцінки якості" втратили чинність на території України з 01.01.2022, а тому відбір зразків проведено не у порядку передбаченому законодавством України.

8.36. Водночас під час проведення відповідного відбору, як встановлено судами попередніх інстанцій, повноважний представник відповідача не заперечував стосовно порядку такого відбору.

8.37. Також, ні під час відбору, ані в подальшому Товариство не визначає який конкретно нормативно-правовий акт повинен застосуватись під час відбору та в чому саме умови Договору не відповідають такому нормативно-правовому акту.

8.38. Щодо повторного відбору проб (зразків) товару, то відповідач стверджував, що кількість товару на дослідження мала б відповідати приписам Порядку №833, тобто повторний відбір кількості зразків з тієї самої партії повинен здійснюватися у подвійній кількості.

8.39. Разом з тим, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові вказав таке:

- Порядок №833 прийнятий КМУ на виконання статті 7 Закону України «Про ветеринарну медицину». Одночасно, статті 2 цього Закону встановлює, що дія цього Закону не поширюється на продукти тваринного походження для споживання людиною;

- так, стаття 1 цього Закону роз`яснює, що продуктами тваринного походження для споживання людиною є м`ясо, м`ясні продукти, желатин, яйця, яйцепродукти, молоко, молочні продукти, риба, рибні та морепродукти, мед та інші продукти тваринного походження, призначені для споживання людиною;

- оскільки предметом поставки є м`ясо курки, зокрема, задня чверть, то дія Закону України "Про ветеринарну медицину", а, отже, і Порядок №833 на спірні правовідносини сторін не розповсюджується;

- відповідно до акта відбору зразків (проб) для проведення досліджень від 07.02.2022 №2, проведено відбір зразків (проб) з поставленого товару за видатковими накладними, у кількості 3 зразків загальною вагою 10,4 кг;

- як убачається із акта відбору разків (проб) для проведення досліджень від 10.02.2022 №3, на підставі звернення відповідача щодо проведення повторного відбору зразків (проб) з тієї самої партії товару проведено повторний відбір зразків проб з поставленого товару за видатковими накладними, у кількості 4 зразків загальною вагою 8,6 кг;

- тобто, дійсно, комісією у складі представників замовника та відповідача під час повторного відбору зразків, відібрано зразки у меншій кількості;

- разом з цим, оскільки під час відбору були присутні представники обох учасників спору та жоден з них не висловив заперечення щодо відбору товару у меншій кількості, враховуючи, що умовами договору сторони не визначили негативних наслідків здійснення повторного відбору зразків у меншій кількості, ніж це встановлено Договором, зокрема, у вигляді нікчемності протоколу випробувань продукції, а також з огляду на те, що кількість відібраних зразків визначена компетентною особою - експертом як достатня для проведення дослідження, а не повернута замовнику із відмовою від виконання дослідження, колегія суддів апеляційної інстанції виснувала, що недотримання сторонами пункту 3.3.2 Договору під час відбору зразків не впливає на дійсність або ж на належність протоколу випробувань харчової продукції від 11.02.2022 №1055/22-х, складеного ДП "Укрметртестстандарт" за результатами повторного дослідження проб, відібраних 10.02.2022;

- матеріали справи не містять доказів безпосереднього впливу кількості відібраних зразків на якість проведеного експертом дослідження.

8.40. Верховний Суд виходить з того, що особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16).

8.41. Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд і коли вони не вправі цього робити (правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №363/1834/17).

8.42. У частині третій статті 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя статті 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону.

8.43. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

8.44. Водночас, Товариство не навело обґрунтованих доводів того, що укладаючи Договір, його сторони порушили принцип свободи договору та його умови не відповідають закону та/або порушують вимоги ЦК України чи інших актів цивільного законодавства.

8.45. Висновок суду апеляційної інстанції, що на спірні правовідносини не поширюється Порядок №833 засновано на правильному застосуванні норм матеріального права (статті 1, 7 Закону України "Про ветеринарну медицину" та Порядку №833), адже Порядок №833 прийнятий відповідно до статті 7 "Державні органи ветеринарної медицини та їх посадові особи" Закону України "Про ветеринарну медицину", а також, ураховуючи обставини даної справи, у тому числі, умови Договору.

8.46. Отже, у даному випадку скаржником не мотивовано та не доведено неправильне застосування судом апеляційної інстанції приписів статті 687 ЦК України та Порядку №833.

8.47. Товариство, заперечуючи проти задоволення позовних вимог і мотивуючи апеляційну та касаційну скарги вказувало, що його представник не мав повноважень на погодження лабораторії для повторного дослідження та проведення такого дослідження у тій же лабораторії, яка проводила перше дослідження, є порушенням норм матеріального права.

8.48. Відповідно до статті 1103 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

8.49. Судами попередніх інстанцій встановлено, що під час відбору зразків товару для дослідження був присутній повноважений представник Товариства Жеведенко В`ячеслав Вікторович, який діяв на підставі, виданої йому відповідачем довіреності.

8.50. Відповідно до статті 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

8.51. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що з наявної у матеріалах справи довіреності вбачається, що Товариство уповноважує Жеведенка В.В. представляти інтереси Товариства при передачі товару при виконанні договірних зобов`язань Товариства з Військовою частиною під час постачання м`яса птиці замороженого (четверть задня) за кодом: ДК 021:2015:15110000-2 - М`ясо, в кількості 200000 кг. Для цього йому надається право: підпису на необхідних документах, у тому числі підпису на необхідних документах, участі у відборі зразків (проб), підписання відповідних актів, передати усю необхідну документацію на товар, подавати та отримувати документи товариства (довідки, заяви, листи, акти та будь-які інші документи), розписуватись на документах в їх отриманні, отримувати та надавати необхідну інформацію (усну або письмову), робити відповідні запити, подавати заяви як усні, так і письмові, вчиняти інші дії, що стосуються реалізації наданих повноважень та необхідні для виконання довіреності.

8.52. Отже, судами попередніх інстанцій у відповідності до вимог статей 73 - 79 ГПК України надано оцінку в силу приписів статті 86 ГПК України вказаній довіреності як доказу у справі. Водночас Суд в силу приписів частини другої статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

8.53. Отже, доводи скаржника стосовно того, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували статтю 1003 ЦК України не знайшли свого підтвердження.

8.54. Слід зазначити, що решта доводів касаційної скарги в частині надання висновку зводяться до непогодження з прийнятими судами попередніх інстанцій рішеннями.

8.55. Що ж до посилань відповідача про неврахування висновків Верховного Суду, які вказані у пункті 4.2.1 цієї постанови, то вказані доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, оскільки оскаржувані судові рішення не суперечать наведеним Товариством правовим висновкам.

8.56. Також, відповідач посилаючись на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 1, 3, 4 частини третьої статті 310 ГПК України, вказує, що суди першої та апеляційної інстанції: в порушення частини третьої статті 86 ГПК України не дослідили докази, що подані скаржником стосовного того, що позивач визнав відповідність товару, наданого на приймання скаржником, шляхом прийняття у майбутньому частини товару з тієї самої партії товару, що підтверджує поставку товару, що відповідає умовам договору (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України); в порушення частини третьої статті 86 ГПК України відхили висновок експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи від 26.05.2022 №3205 через застосований експертом метод проведення експертизи, та не дослідили і не мотивували необґрунтованість вказаного висновку за змістом (пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК України); встановили обставини невідповідності наданого скаржником на приймання замовником товару на підставі недопустимих доказів - протоколів випробувань харчової продукції від 09.02.2022 №0940/22-х та від 11.02.2022 №1055/22-х (пункт 4 частини третьої статті 310 ГПК України).

8.57. Так, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

- суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу;

8.58. Разом з тим, з оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій оцінили докази, надані сторонами відповідно до приписів статті 86 ГПК України. Повно та всебічно зсували обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень.

8.59. Суд акцентує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

8.60. За змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у вигляді не дослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

8.61. Така правова позиція є послідовною та сталою і викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема: у постановах від 12.10.2021 у справі № 905/1750/19 та від 20.05.2021 у справі № 905/1751/19.

8.62. Проте, як уже зазначалося, підстави касаційного оскарження - пункти 1 та 3 частини другої статті 287 ГПК України, наведені скаржником у касаційній скарзі, у цьому випадку, не отримали підтвердження.

8.63. За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи Товариства про порушення судами норм процесуального права, а саме ненадання судами оцінки наявним у матеріалах справи доказам шляхом повного, всебічного та безпосереднього їх дослідження та всім доводам скаржника, за умови відсутності підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 та 3 частини другої статті 287 ГПК України, а також ураховуючи міркування суду, викладені вище.

8.64. Що ж до посилань скаржника на пункти 3 та 4 частини третьої статті 310 ГПК України, то слід зазначити таке.

8.65. Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

8.66. Судами попередніх інстанцій надано оцінку висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи від 26.05.2022 №3205 та наведено мотиви його відхилення.

8.67. Відповідно до статті 77 "Допустимість доказів" ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

8.68. Водночас доводи скаржника щодо недопустимості протоколів випробувань харчової продукції від 09.02.2022 №0940/22-х та від 11.02.2022 №1055/22-х, не знайшли свого підтвердження, з огляду на міркування, викладені вище у цій постанові.

8.69. Верховний Суд зазначає, що наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановленні інших обставин, у тому контексті, який, на думку скаржника, свідчить про наявність підстав для скасування судових рішень і направлення справи до суду першої інстанції.

8.70. Зі змісту судових рішень вбачається, що у справі, яка розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій надали оцінку наданим сторонами доказам, якими вони обґрунтовують свої вимоги та/або заперечення і які мають значення для розгляду даного господарського спору, до переоцінки яких в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

8.71. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 зі справи №373/2054/16-ц).

8.72. Отже, відповідачем не мотивовано та не доведено, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права щодо порядку та оцінки доказів, зокрема, отримання доказів та/або дослідження доказів, з огляду на статі 76 - 79 ГПК України

8.73. З огляду на викладене доводи касаційної скарги, не знайшли свого підтвердження, та підстави для скасування оскаржуваних судових рішень та передачі справи на новий розгляд відсутні.

8.74. Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, з огляду на вказані вище висновки Верховного Суду, наведені у цій постанові.

8.75. Верховний Суд окремо вважає за необхідне вказати, що у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

8.76. Верховний Суд зазначає, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявність яких скаржником у цій справі аргументовано не доведено.

8.77. ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

8.78. У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

8.79. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

9.2. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

9.3. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.4. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, про неврахування висновків щодо застосування норми права, викладених у постановах Верховного Суду, не підтвердилися та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а тому касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства в частині підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно закрити, а в частині підстав, передбачених пунктами 3 та 4 частини другої статті 287 ГПК України, касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

10. Судові витрати

10.1. Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладаються на скаржника, оскільки Суд касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства в частині підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, закриває, а в частині підстав, передбачених пунктами 3 та 4 частини другої статті 287 310 ГПК України, касаційну скаргу відповідача залишає без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 129, 296, 300, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "КАРИОТА" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 у справі №910/3162/22 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "КАРИОТА" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 у справі №910/3162/22 з підстав касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктами 3 та 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 у справі №910/3162/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос