ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.05.2023р. Справа №905/29/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., розглянувши матеріали справи за позовом: першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури (87501, Донецька область, м. Маріуполь, пл.Мічмана Павлова, 10, ) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях (61057, м. Харків, майдан Театральний, 1, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі» (87506, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Свободи, 20; )

про стягнення 4 101,92 грн. з яких: 3339,00 грн. заборгованість з орендної плати, 429,02 грн. пеня, 333,90 грн. - штраф

без повідомлення (виклику) учасників справи

С У Т Ь С П О Р У

Перший заступник керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі» про стягнення 4 101,92 грн. з яких: 3339,00 грн. заборгованість з орендної плати, 429,02 грн. пеня, 333,90 грн. штраф.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором оренди №0191Д/2020 від 31.01.2020 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 3339,00 грн., що стало підставою для нарахування прокурором пені в розмірі 429,02 грн. та штрафу в розмірі 333,90 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 09.01.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі (суддя Бокова Ю.В.). Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06.02.2023.

У зв`язку з обранням судді Бокової Ю.В. членом Вищої ради правосуддя та відрядженням для роботи на постійній основі на час виконання нею повноважень члена Вищої ради правосуддя, розпорядженням керівника апарату Господарського суду Донецької області від 18.01.2023 № 02-01/27 призначено повторний автоматизований розподіл справи між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 905/29/23 визначено суддю Зельман Ю.С.

Ухвалою суду від 23.01.2023 прийнято до провадження справу №905/29/23; визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією станом на 14 квітня 2023 року, що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за N 1668/39004, Маріупольська міська територіальна громада відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.

Факт тимчасової окупації м.Маріуполь визнається судом загальновідомим, тому згідно приписів ст. 75 ГПК України не потребує доведення.

Згідно даних офіційного сайту ДП «Укрпошта» поштові відділення, які знаходяться на території м.Маріуполь тимчасово не обслуговуються, як наслідок, направлення поштової кореспонденції є неможливим.

З огляду на наведене, до відома відповідача на офіційній сторінці Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України» (розділ «Повідомлення для учасників судового процесу») 24.01.2023 розміщено оголошення про факт прийняття до провадження справи №905/29/23, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Також з метою повідомлення сторін про розгляд справи, у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати та тимчасовим припиненням відправлення поштової кореспонденції в Господарському суді Донецької області, ухвали Господарського суду Донецької області по справі №905/29/23 було направлено на електронні адреси учасників справи, зазначені у позовній заяві.

Суд зазначає, що з 20.06.2022 відновлено відкритий доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень та сайту Господарського суду Донецької області, який був обмежений внаслідок введення в Україні воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Ухвали суду від 09.01.2023 та від 23.01.2023 оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є офіційними та відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України, а тому сторони мали можливість ознайомитися з ними у вказаному реєстрі.

16.03.2023 на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких останній підтримав позовні вимоги прокурора та просив їх задовольнити. 12.04.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява, в якій позивач зазначив про допущену арифметичну помилку у наданих раніше поясненнях, та просив задовольнити позовні вимоги прокурора повністю, а саме у розмірі 4 101,92 грн. з яких: 3339,00 грн. заборгованість з орендної плати, 429,02 грн. пеня, 333,90 грн. штраф.

Відповідачем відзив на позовну заяву не був наданий.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України № №58/2023 від 06.02.2023, який затверджено Законом України № 2738-IX від 16.11.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

В той же час, судом враховано, що ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Тобто, навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

З наведених приписів закону вбачається, що запровадження військового стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту, з урахуванням основних засад (принципів) господарського судочинства, встановлених ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (п. 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

На думку суду, враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

31.01.2020 між орендодавцем Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях) та орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю Управління громадського харчування та торгівлі укладено договір оренди №0191Д/2020 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, відповідно до умов пункту 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно нежитлове приміщення загальною площею 12,8 кв.м. будівлі пожежного депо (реєстровий номер 38242758.2.ААААЖА029) (далі - майно), розташованого за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул.Флотська, б. 66, що обліковується на балансі 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області () (далі Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30.09.2019р. і становить за незалежною оцінкою 80 900,00грн. (без ПДВ).

Пунктом 1.2. договору визначено, що майно передається в оренду з метою розміщення закладу ресторанного господарства з постачання страв, приготовлених централізовано для споживання в інших місцях.

Стан майна на момент укладання договору (потребує/не потребує поточного або капітального чи поточного і капітального ремонту) визначається в акті приймання-передавання (пункт 1.3. договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди (пункт 2.2. договору).

Згідно з пунктами 2.4., 2.5. договору обов`язок щодо складання акта приймання-передачі покладається на орендодавця. Майно передається без права приватизації та передачі орендованого майна в суборенду.

Відповідно до пункту 3.1. договору орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі Методика розрахунків), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку грудень 2019 року 881,66грн. Розмір орендної плати за перший місяць оренди січень 2020 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за січень місяць 2020 року.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (пункт 3.2. договору).

За умовами пункту 3.3. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному веб-сайті централізованого органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

У разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування (пункт 3.4. договору).

Згідно з пунктом 3.5. договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики розрахунку, зміни орендної ставки, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 3.6. договору визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропозицій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до пункту 3.7. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати, включаючи день оплати.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (пункт 3.8. договору).

За умовами пункту 3.11. договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Пунктами 5.3. та 5.10 договору визначені обов`язки орендаря, в тому числі, своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та Балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується «Призначення платежу» за зразком, який надає орендодавець листом при укладанні договору оренди). У разі припинення або розірвання договору повернути Балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Цей договір укладено строком на 2 роки 360 днів, що діє з 31.01.2020р. до 25 січня 2023р. включно (пункт 10.1. договору).

Згідно з пунктом 10.8. договору сторонами погоджено, що цей договір буде достроково розірвано на вимогу орендодавця, якщо орендар: - користується майном не відповідно до умов цього договору; - погіршує стан майна; - не сплачує оренду плату протягом трьох місяців підряд; - не робить згідно з умовами цього договору поточний ремонт майна; - без письмового дозволу орендодавця передав майно, його частину у користування іншій особі; - перешкоджає співробітникам орендодавця та/або уповноваженого органу управління здійснювати контроль за використанням майна, виконанням умов цього договору.

У разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів орендар повертає Балансоутримувачу (пункт 10.10. договору).

Майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання між орендарем та Балансоутримувачем акта приймання-передавання про повернення майна. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (пункт 10.11. договору).

Відповідно до пункту 10.12. договору якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за весь час прострочення, порядок нарахування та сплати якої передбачено розділом 3 даного договору. Укладаючи даний договір, сторони дійшли до взаємної згоди та наголошують на тому, що положення ст.232 Господарського кодексу України щодо припинення нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання через шість місяців від дня, коли таке зобов`язання мало бути виконане, не розповсюджується на строк нарахування неустойки, яку орендодавець, відповідно до умов даного пункту та приписів ст.785 Цивільного кодексу України, має право нараховувати та вимагати до сплати від орендаря.

Договір підписаний представниками орендаря та орендодавця, підписи представників скріплені печатками сторін.

Сторонами договору підписано акт приймання-передавання від 31.01.2020, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв державне майно нежитлові приміщенні загальною площею 12,8 кв.м. будівлі пожежного депо (реєстровий номер 38242758.2.ААААЖА029), розташованого за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул.Флотська, б. 66, що обліковується на балансі 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області.

В подальшому, рішенням Господарського суду Донецької області від 03.11.2021 по справі № 905/1495/21 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі» на користь Державного бюджету України заборгованість з орендної плати в сумі 6869,27грн., пеню у сумі 245,30грн., штраф в сумі 686,93грн.; розірвано договір оренди №0191Д/2020 від 31.01.2020, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій області та Луганській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі», та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі повернути державне окреме індивідуально визначене майно нежитлові приміщенні загальною площею 12,8 кв.м. будівлі пожежного депо (реєстровий номер 38242758.2.ААААЖА029), розташованого за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул.Флотська, б. 66, шляхом підписання акту приймання-передавання з Балансоутримувачем - 3 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.11.2021 ТОВ «Управління громадського харчування та торгівлі сплачено за рішенням Господарського суду Донецької області від 03.11.2021 по справі № 905/1495/21 заборгованість з орендної плати у розмірі 6869,27 грн., пені в сумі 245,30 грн. та штрафу в сумі 686,93 грн.

В подальшому, 22.11.2021 між сторонами було підписано акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до державної власності між ТОВ «Управління громадського харчування та торгівлі» та 3 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби охорони Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області.

Листом від 26.01.2022 №11-03-02-00233 (а.с. 36) Регіональне відділення повідомило орендаря та Балансоутримувача про те, що станом на 25.01.2022 у орендаря залишився борг з орендної плати у розмірі 3339,00 грн. (за період з 21.05.2021 по 22.11.2021) та нарахованої у зв`язку з несвоєчасним перерахуванням орендної плати пені в сумі 104,00 грн. за період з 21.05.2021 по 25.01.2022, а також штрафу у розмірі 333,90 грн. Разом із тим, вказаний лист залишений без відповіді та задоволення.

Як зазначає прокурор, відповідач обов`язок щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого за період з травня 2021 по 22.11.2021 виникла заборгованість з орендної плати в сумі 3339,00 грн.

Щодо підстав звернення прокурора з позовом до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. При цьому передумовою участі органів та осіб, зазначених у цій статті, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, і наявність процесуальної правосуб`єктності, яка охоплює процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

За змістом частин 3-5 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами.

Частиною 4 статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII Про прокуратуру. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої).

Звертаючись до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, суд зазначає, що системне тлумачення положень статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Якщо прокурору відомо причини не звернення компетентним органом самостійно до суду із позовом за захистом інтересів держави, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові (правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 38-40, 42, 43 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у т.ч. корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 зазначеного Закону до основних завдань Фонду державного майна України належить реалізація державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» у сфері оренди державного майна Фонд виступає орендодавцем цілісних (єдиних) майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств у процесі приватизації (корпоратизації), що перебувають у державній власності та здійснює контроль за надходженням до Державного бюджету України плати за оренд) державного майна.

Відповідно до п. 1 Положення «Про регіональне відділення Фонду державного майна України», затвердженого наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012 № 678, регіональне відділення Фонду державного майна України (далі - регіональне відділення) утворюється в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і є територіальним органом Фонду державного майна України (далі - Фонд), що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління.

На території Донецької області повноваження у вказаній сфері реалізовувались Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, в тому числі і на момент укладення Договору № 0191Д/2020 від 31.01.2020.

В подальшому, Наказом Фонду державного майна України Про утворення юридичної особи №783 від 13.05.2021утворено нову юридичну особу - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області шляхом виділу частини майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях.

Наказом Фонду державного майна України Про внесення зміни до назви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях №796 від 13.05.2021 змінено назву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях.

За змістом п.2 цього наказу встановлено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях є правонаступником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях згідно з розподільчим балансом.

З огляду на викладене, судом встановлено, що здійснено реорганізацію юридичної особи Регіонального Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях шляхом виділу.

Таким чином, органом державної влади, до компетенції якого віднесені повноваження у спірних правовідносинах, та який зобов`язаний вживати заходи з метою захисту порушених інтересів держави, є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях, а відтак позов подається в інтересах держави в особі вказаного органу.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами опрацювання листів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях від 01.02.2022 №10-07-00342, від 21.09.2022 №10-07-176ВС, від 28.10.2022 №10-07-244ВС та від 11.11.2022 № 10-07-277ВС встановлено наявність заборгованості у ТОВ «Управління громадського харчування та торгівлі» за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Враховуючи невжиття Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях протягом розумного строку заходів, спрямованих на захист інтересів держави, після отримання інформації про їх порушення, внаслідок чого відбулося ненадходження коштів до бюджету, судом встановлено право на звернення першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури до суду із даним позовом.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань і застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення пені та штрафу.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ним, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України, Законом України Про оренду державного та комунального майна та умовами укладеного між ними договору оренди №0191Д/2020 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 31.01.2020.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як встановлено ч. 1 ст. ст. 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно приписів ч. 1 ст. 283, ч. 3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна та ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач не мав правових підстав ухилятися від сплати орендної плати згідно визначених умов договору.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Водночас згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Донецької області від 03.11.2021 по справі № 905/1495/21, яке в установленому законом порядку не оскаржено та набрало законної сили 24.11.2021, розірвано договір оренди №0191Д/2020 від 31.01.2020, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій області та Луганській областях та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі», та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі повернути державне окреме індивідуально визначене майно нежитлові приміщенні загальною площею 12,8 кв.м. будівлі пожежного депо (реєстровий номер 38242758.2.ААААЖА029), розташованого за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул.Флотська, б. 66, шляхом підписання акту приймання-передавання з Балансоутримувачем - 3 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області.

Згідно приписів ст. 188 Господарського кодексу Україні зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Враховуючи, що рішенням Господарського суду Донецької області від 03.11.2021 по справі № 905/1495/21 не встановлено іншого строку набрання чинності, договір оренди №0191Д/2020 від 31.01.2020 є розірваним з 24.11.2021.

Як вже зазначалося, прокурор просив стягнути орендну плату за період з травня 2021 по 22.11.2021 в сумі 3339,00 грн.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" правильність розрахунку заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості в частині стягнення орендної плати за визначений прокурором період, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично вірним.

Відповідачем правової позиції по суті спору не висловлено, належних та допустимих доказів у розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували факт наявності заборгованості перед позивачем, не представлено, що кваліфікується судом як порушення відповідних зобов`язань у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач - таким, що їх прострочив відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

У зв`язку з викладеним позовні вимоги в частині стягнення орендної плати в сумі 3339,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення пені у розмірі 429,02 грн. за період з 21.05.2021 по 15.06.2022 суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог, прокурор просить стягнути донараховану пеню на заборгованість з листопада 2020 по квітень 2021 за період з 21.05.2021 по 09.11.2021 в сумі 125,00 грн., а також пеню на заборгованість з травня 2021 по 22.11.2021 за період з 16.06.2021 по 15.06.2022 в сумі 304,02 грн.

Стаття 230 Господарського кодексу України встановлює, що штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалося, відповідно до пункту 3.7. договору оренди, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п.3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати, включаючи день оплати.

Згідно з пунктом 3.8. договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок пені за визначений період, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично та методологічно невірним, на підставі чого зробив власний розрахунок. Так, прокурором помилково включено до розрахунку період нарахування пені за квітень 2021 з 16.05.2021 по 20.05.2021, оскільки пеня за вказаний період вже була стягнута рішенням Господарського суду Донецької області від 03.11.2021.

Згідно здійсненого судом розрахунку загальна сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 395,14 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 333,90 грн. підлягають задоволенню.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача, відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на його неправильні дії, що призвели до виникнення спору та змусили прокурора звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління громадського харчування та торгівлі» про стягнення 4 101,92 грн. з яких: 3339,00 грн. заборгованість з орендної плати, 429,02 грн. пеня, 333,90 грн. штраф, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Управління громадського харчування та торгівлі (87506, Донецька область, місто Маріуполь, Жовтневий район, вулиця Свободи, будинок 20; код ЄДРПОУ: 3779366) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях (61057, м. Харків, майдан Театральний, 1, ) заборгованість з орендної плати в сумі 3339,00 грн., штраф у розмірі 333,90 грн., пеню в сумі 395,14 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Управління громадського харчування та торгівлі (87506, Донецька область, місто Маріуполь, Жовтневий район, вулиця Свободи, будинок 20; код ЄДРПОУ: 3779366) на користь Донецької обласної прокуратури (87500, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Університетська, 6; рахунок UA0016251, , отримувач Донецька обласна прокуратура) судовий збір в сумі 2460,51 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 01.05.2023.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.С. Зельман