ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023м. ДніпроСправа № 904/943/23

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

без повідомлення (виклику) учасників справи,

дослідивши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №904/943/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СТРІМ ЕНЕРДЖІ"

до Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Товариство з обмеженою відповідальністю "НЬЮ СТРІМ ЕНЕРДЖІ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 16.02.2023 за вих. №б/н до Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради (далі - відповідач) про стягнення 539.347,06 грн заборгованості за спожиту електроенергію.

Фактичною підставою позовних вимог визначено договір про закупівлю електричної енергії від 09.08.2021 № 09/08-4.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/943/23 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2023.

Ухвалою від 23.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).

Через відділ документального забезпечення 21.04.2023 від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

Позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору поставив відповідачу електричну енергію, яку останній оплатив лише частково, а тому позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач заперечив заявлені позовні вимоги та звернув увагу на відсутність первинних документів у матеріалах справи та на відсутність відомостей про показники засобів обліку.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять обставини: укладення договору; строку його дії; поставки товару відповідачу; настання строку оплати товару; наявності/відсутності заборгованості у відповідача перед позивачем.

Суд встановив, що 09.08.2021 між позивачем (далі позивач, постачальник) та відповідачем (далі відповідач, споживачем) був укладений договір №09/08-4 про закупівлю електричної енергії (далі - договір), відповідно до п. 1.1 умов якого за цим договором постачальник продає електричну енергію для забезпечення електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Найменування товару: Електрична енергія (код згідно Національного класифікатора ДК 021:2015: 09310000-5) (далі - товар або електрична енергія). Постачання товару за цим договором передбачає поставку електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача за допомогою технічних засобів розподілу електричної енергії (п. 1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору визначено, що очікуваний обсяг постачання електричної енергії у період до 31.12.2021 становить 23.143.862 кВт*год у тому числі:

для споживачів 2 класу напруги, приєднаних до оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» 22.348.942 кВт*год;

для споживачів 2 класу напруги, приєднаних до оператора системи розподілу «ПЕЕМ ЦЕК» - 794.920 кВт*год

та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи.

Обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

У пункті 2.1 договору визначено строк (термін) поставки товару до 31.12.2021.

Місце поставки (передачі) товару: 49000, Україна, Дніпропетровська область, місто Дніпро, за об`єктами споживача (п. 2.2 договору).

Цей договір, відповідно до п. 12.1, набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2021, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Між сторонами було укладено дев`ять додаткових угоди, якими вносилася зміни до пункту 1.3 договору в частині очікуваних обсягів постачання електричної енергії, а також в частині порядку оплати поставленої електричної енергії.

Довідкою від 17.08.2022 Приватного акціонерного товариства «Підприємства з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» на запит позивача надано відомості про обсяги розподіленої електричної енергії по точках обліку споживача відповідача за період з серпня 2021 року до грудня 2021 року (арк. 46-47, том 1).

Крім цього довідкою ДТЕК Дніпропетровські електромережі також позивачу повідомлено про обсяги розподіленої електричної енергії з урахуванням коригування відповідачу у період з серпня 2021 року до грудня 2021 року (арк. 48-54, том 1).

До матеріалів справи позивачем долучено акт приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2021 року, складений 31.10.2021, на суму 539.347,06 грн (арк. 55, том 1), який не підписаний з боку відповідача.

Також до справи позивач долучив рахунок на оплату №391 від 31.10.2021 на суму 539.347,06 грн (арк. 56, том 1) без доказів його направлення та вручення відповідачу.

В якості доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з вимогою від 05.08.2022 за №208/08-22 про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію у жовтні 2021 року на суму 539.347,06 грн (арк. 57, том 1). Вказана вимога не містить доказів вручення/направлення відповідачу.

Оскільки спір не вирішено між сторонами мирним шляхом позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом позову позивач визначив 539.347,06 грн заборгованості за електроенергію.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НЬЮ СТРІМ ЕНЕРДЖІ" у відповідності до законів України «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та «Про ринок електричної енергії», згідно з Постановою НКРЕКП №2171 від 24.10.2019 отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ч. 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Оцінивши зміст договору, господарський суд встановив, що сторонами погоджено його істотні умови.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 ЦК України та § 3 глави 30 ГК України.

Відповідно до пункту 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Згідно з пунктом 4.13. Правил роздрібного ринку електричної енергії для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Таким чином, згідно з пунктами 4.3, 4.13, підпункту 30 пункту 5.1.2. ПРРЕЕ обсяги споживання електричної енергії підтверджуються адміністратором комерційного обліку, функції якого, згідно з пунктом 10 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, виконує відповідний оператор систем розподілу.

Як встановлено судом, обсяги поставленої позивачем відповідачу електричної енергії позивачем отримано від Приватного акціонерного товариства «Підприємства з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» та від ДТЕК Дніпропетровські електромережі.

Отже, у жовтні 2021 року відповідач отримав від позивача 137,5106294 МВт*год, загальною вартістю 539.347,06 грн.

Як слушно вказує відповідач, акт приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2021 року, складений 31.10.2021, на суму 539.347,06 грн (арк. 55, том 1) не підписаний з боку відповідача, проте довідки Приватного акціонерного товариства «Підприємства з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» та ДТЕК Дніпропетровські електромережі щодо обсягів поставленої позивачем відповідачу електричної енергії суд визнає належними доказами, що підтверджують фактичне споживання відповідачем електричної енергії та її кількість.

Більш того, суд врахував, що договір діяв до 31.12.2021, а тому у жовтні 2021 року з великою вірогідністю було споживання відповідачем електроенергії поставленої позивачем. Докази зворотного відповідач суду не надав.

Суд також взяв до уваги, що відповідно до п. 4.8 договору за вимогою однієї із сторін /тобто такою стороною може бути відповідач/ здійснюється звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії.

Доказів ініціювання з боку відповідача процесу звіряння обсягів фактично спожитої електричної енергії матеріали справи не містять.

Між тим, в силу п. 4.3 договору розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць. Отже, не отримавши інформації про обсяги спожитої у жовтні електричної енергії, відповідач не був позбавлений можливості звірити з позивачем вказані обсяги у тому числі і в листопаді 2021 року, проте і на час вирішення спору по суті (01.05.2023) такі ініціативи з боку відповідача відсутні.

Основні положення про докази та доказування, наведені у главі 5 ГПК України, передбачають, що докази мають бути досліджені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Згідно із статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Допустимість доказів за статтею 77 ГПК України полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (статті 78 ГПК України).

Слід наголосити, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

У частині 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Водночас сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Подібну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що факт поставки електричної енергії у жовтні 2021 року на суму 539.347,06 грн з більшою вірогідністю мав місце, аніж його не було, про що стверджує відповідач у відзиві на позов (без долучення жодних доказів на спростування позиції позивача).

При цьому суд відхиляє зазначені твердження відповідача як такі, що побудовані на концепції негативного доказу, яка, як зазначалося вище, суперечить принципу змагальності, не містять доказів на спростування відповідних тверджень позивача про поставку відповідачу у жовтні 2021 року електроенергії в обсязі 137,5106294 МВт*год, загальною вартістю 539.347,06 грн (на підтвердження чого позивач надав суду відповідні довідки Приватного акціонерного товариства «Підприємства з експлуатації електричних мереж «Центральна енергетична компанія» та ДТЕК Дніпропетровські електромережі).

В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 4.3 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №8 від 24.09.2021, розрахунковим періодом за цим договором є один календарний місяць. Сторони за домовленістю можуть встановити інший розрахунковий період з 1 числа по 15 число, та з 16 числа по останній день місяця, розрахунки здійснюються на підставі підписаного акта прийому-передачі.

Дійсно, докази вручення/направлення/підписання з боку відповідача акта приймання-передачі електричної енергії за жовтень 2021 року, складеного 31.10.2021 на суму 539.347,06 грн матеріали справи не містять, проте це не позбавляє позивача права на отримання оплати за поставлену відповідачу електричну енергію, а звернення з даним позовом до суду фактично є вимогою про сплату спірної суми.

Оскільки доказів оплати електричної енергії в сумі 539.347,06 грн відповідач не надав, а належних доказів на спростування факту постачання електричної енергії (підтвердженого позивачем доказами) матеріали справи не містять, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 539.347,06 грн заборгованості за електричну енергію визнаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ДЕПАРТАМЕНТУ БЛАГОУСТРОЮ ТА ІНФРАСТРУКТУРИ ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ВИКОНКОМІВСЬКА, будинок 6; ідентифікаційний код 40506232) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НЬЮ СТРІМ ЕНЕРДЖІ" (Україна, 08141, Київська обл., Бучанський р-н, село Софіївська Борщагівка, вул.Кошова, будинок 122, приміщення 57/6; ідентифікаційний код 43091830) 539.347,06 грн (п`ятсот тридцять дев`ять тисяч триста сорок сім грн 06 к.) основної заборгованості за електричну енергію, 8.090,21 грн (вісім тисяч дев`яносто грн 21 к.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Дупляк