ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. Справа № 924/958/22

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О. за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" м.Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" смт. Теофіполь Хмельницької області

про стягнення 2 210 676,93 грн

Представники сторін:

позивача: Канюка Т.В. - адвокат, діє на підставі довіреності № 007.2Др-3-0123 від 02.01.2023

відповідача: Ромашин В.М. - діє на підставі Положення про самопредставництво та відомостей з ЄДР.

Рішення приймається 12.04.2023, оскільки в судовому засіданні 30.03.2023 оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 19.12.2022 надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" про стягнення 1317026,18 грн, з яких 1190109,36 грн заборгованість за послуги з розподілу природного газу, 105137,17 грн пеня, 6308,23 грн 3% річних та 15471,42 грн інфляційні втрати. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між сторонами укладено типовий договір розподілу природного газу № 09420Z28PXFP016 шляхом підписання заяви - приєднання від 01.01.2016. Позивач зазначає, що на виконання вимог абз. 8 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, відповідно до акту приймання-передачі за вересень 2021 року №ХМ00067745 від 30.09.2021, сторонами погоджено, що величина замовленої потужності на 2022 рік відповідно до спожитих обсягів у попередньому газовому році становить 2 575 994,27 м. куб., що складає 214 666,19 м. куб на місяць. Протягом січня - липня 2022 року вартість послуги розподілу природного газу, наданої АТ "Хмельницькгаз" споживачу ТОВ "Україна 2001" становить 2 776 921,79 грн, що підтверджується актами наданих послуг. Загальний розмір заборгованості за січень - липень 2022 року становить 1952603,59 грн, що є предметом судового розгляду у справі №924/576/22. Крім того, на виконання умов договору в період з серпня по жовтень 2022 року АТ "Хмельницькгаз" надало відповідачу послуги з розподілу природного газу на загальну суму 1 190 109,36 грн, що підтверджується підписаними споживачем актами наданих послуг № ХМЯ82024028 від 31.08.2022 на суму 396703,15 грн, № ХМЯ82027671 від 30.09.2022 на суму 396703,14 грн та № ХМЯ82030772 від 31.10.2022 на суму 396703,07 грн. За надані послуги відповідач не розрахувався, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення 1190109,36 грн заборгованості. Крім того, керуючись ст.625 ЦК України та п. 8.2 договору позивач нарахував 105137,17 грн пені, 6308,23 грн 3% річних та 15471,42 грн інфляційних втрат.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2022 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 03.01.2023 (після усунення недоліків) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/958/22 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11:30 год. 30 січня 2023 року.

На адресу суду 26.01.2023 надійшло клопотання позивача про збільшення розміру позовних вимог, в якому останній зазначає, що крім послуг, які є предметом спору у даній справі, на виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу у листопаді 2022 року на суму 396703,14 грн та у грудні 2022 року на суму 396703,12 грн, за які відповідач не здійснив оплату. Тому позивач збільшив свої вимоги та просив стягнути з відповідача 1983515,62 грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу, 191848,23 грн пені, 11510,89 грн 3% річних та 23802,19 грн інфляційних втрат.

До суду 30.01.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог. Вказує, що згідно з позовною заявою до переліку об`єктів АТ "ОГС "Хмельницькгаз" включило: адмінприміщення за адресою: Хмельницька область, Теофіпольський район, село Строки; сушарку за адресою: Хмельницька область, Теофіпольський район, село Строки; сушарку за адресою: Хмельницька область, Теофіпольський район, село Бережинці. Але відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 27.04.2021 до типового договору розподілу природного газу від 01.01.2016 вищевказані три газоспоживаючі об`єкти виключено з договору. Також ТОВ "Україна 2001" направило до АТ "ОГС "Хмельницькгаз" лист від 02.06.2022 вих. № 499, згідно з яким проінформувало позивача про необхідність припинення газопостачання з 06.06.2022 на об`єкт "Елеватор", величина приєднаної потужності точки комерційного обліку по якому складає 16639,3811 м.куб./ за год. Таким чином, на думку відповідача, при визначенні розміру заявлених позовних вимог необхідно було врахувати вищезазначені обставини. Крім того, відповідач звертає увагу на військовий стан, що запроваджений в Україні, та який є форс - мажорною обставиною. Зазначає, що прямими наслідками цих форс-мажорних обставин є вкрай критичне скорочення обсягу реалізації ТОВ "Україна 2001" сільськогосподарської продукції, значне обмеження фінансового ресурсу товариства і відповідно до цього значне зниження вартості фактично наданих послуг АТ "Хмельницькгаз" по забезпеченню доставки газу на ТОВ "Україна 2001" протягом лютого - вересня 2022 року у порівнянні з аналогічним періодом 2021 року, що має бути враховано при вирішенні справи. Відповідач вказує, що АТ "ОГС "Хмельницькгаз" здійснило розрахунок величини річної замовленої потужності за показниками минулого газового року, тобто до введення воєнного стану і відповідно до падіння обсягів господарської діяльності ТОВ "Україна 2001" за наслідками початку війни та відключення багатьох об`єктів від газопостачання. Посилається на п. 2 постанови НКРЕКП від 24.05.2022 за № 528 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів), що не є побутовим, в умовах воєнного стану" та вважає, що позивач не виконав свого обов`язку щодо інформування відповідача про можливість подання заявки на уточнення (зменшення) величини пічної потужності. Вказує, що обсяги фактичного споживання газу ТОВ "Україна 2001" за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 склали всього 82957,89 м.куб., тобто за цілий 2022 рік вони виявились меншими, ніж місячна розрахункова потужність. Відповідно до цього, фактична вартість наданих послуг за розподіл газу за 2022 рік становить лише 153 306,19 грн з ПДВ. Враховуючи вищенаведене, ТОВ "Україна 2001" змогло скористатися правом на подання заявки про зменшення річної замовленої потужності лише в загальному порядку, що передбачений Кдексом ГРМ. Така заявка за № 1910/1 була подана 19.10.2022 та передбачає, що газопостачання здійснюється лише на три об`єкта ТОВ "Україна 2001", а річна замовлена потужність на 2023 рік дорівнює всього 60000,00 м. куб. Отже, наслідками протиправної поведінки позивача щодо не виконання свого обов`язку по інформуванню ТОВ "Україна 2001" в період з 24 травня по 31 травня 2022 року про право ТОВ "Україна 2001" одноразово подати заявку на уточнення (зменшення) величини річної потужності сумарно по всіх об`єктах на 2022 рік стало те, що протягом 7 календарних місяців (червень - грудень 2022 року) позивач нараховував щомісячно до оплати за послуги по розподілу газу 396703 грн, тоді як згідно технічних параметрів, зазначених в заявці про зменшення річної замовленої потужності за №1910/1 від 19.10.2022, щомісячна плата за послуги за розподіл газу протягом червня - грудня 2022 року становила би лише 9240,00 грн з ПДВ. Також позивач не врахував припинення газопостачання на об`єкт "Елеватор", який має найбільшу величину приєднаної потужності точки комерційного обліку. Крім того, відповідач просить у випадку задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу врахувати, що вищевказані обставини є підставою для зменшення штрафних санкцій, а саме зменшення пені з 105137,17 грн до 1051,38 грн, а також зменшення інфляційних втрат з 15471 грн до 416,28 грн та 3% річних з 9801,02 грн до 98,01 грн.

В підготовчому засіданні 30.01.2023 суд постановив ухвали із занесенням до протоколу судового засідання про продовження відповідачу встановленого судом строку для подання відзиву на позов, продовження позивачу встановленого судом строку для подання відповіді на відзив, про прийняття до розгляду заяви позивача про збільшення позовних вимог та відкладення підготовчого засідання у справі на 15:00 год. 20 лютого 2023 року.

На адресу суду 08.02.2023 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що при поданні позовної заяви позивачем враховано, що згідно з додатковою угодою №1 від 27.04.2021 до типового договору розподілу природного газу були виключені з договору три газоспоживаючих об`єкти відповідача. Звертає увагу, що з урахуванням вимог Кодексу ГРМ та типового договору, позивачем було здійснено розрахунок величини річної замовленої потужності сумарно по всіх об`єктах відповідача на розрахунковий газовий 2022 рік, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу об`єктами відповідача за минулий газовий рік з 01.10.2020 по 30.09.2021 в розмірі 2 575 994,27 м.куб., що складає 214 666,19 м.куб на місяць. На виконання вимог абз.8 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, відповідно до акту приймання-передачі за вересень 2021 року №ХМ00067745 від 30.09.2021, сторонами погоджено, що величина замовленої потужності на 2022 рік відповідно до спожитих обсягів у попередньому газовому році становить 2575 994,27 м.куб, що складає 214 666,19 м.куб на місяць. Акт приймання-передачі за вересень 2021 року підписаний споживачем. Уточненої заявки на величину річної замовленої потужності на 2022 рік споживачем до 20.10.2021, як це передбачено абз.10 п. 2 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ, не подано. Також вказує, що фактичні обсяги споживання природного газу об`єктами відповідача за минулий газовий рік додатково підтверджуються підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу та підписаними сторонами актами наданих послуг з розподілу природного газу. Зазначає, що відповідач не є споживачем, який замовив річну потужність на 2022 календарний рік відповідно до абз.10 п. 2 або абз. 2 п. 5 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРМ, а тому на нього не поширюються норми постанови НКРЕКП від 24.05. 2022 за № 528 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів), що не є побутовим, в умовах воєнного стану". А відтак відсутній обов`язок позивача повідомляти такого споживача. Крім того, відповідна інформація була розміщена на сайті оператора ГРМ. Також позивач звертає увагу, що заява відповідача №1910/1 від 19.10.2022 не є предметом позовних вимог. Розрахунок величини річної замовленої потужності сумарно по всіх об`єктах відповідача на розрахунковий газовий 2023 рік оператором ГРМ здійснено виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу об`єктами відповідача за минулий газовий рік з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року. При проведенні даного розрахунку враховано акт про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) від 07.06.2022.

Відповідно до ухвал суду від 20.02.2023, які постановлені із занесенням до протоколу судового засідання, суд продовжив строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, встановив відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 01.03.2023 включно та відклав підготовче засідання на 12:00 год. 13 березня 2023 року.

В підготовчому засіданні 13.03.2023 суд постановив ухвали, які занесено до протоколу судового засідання, про відмову у задоволенні клопотання відповідача про витребування інформації у позивача, про закриття підготовчого провадження у справі №924/958/22 та призначення справи до судового розгляду по суті на 10:00 год. 30.03.2023.

В судовому засіданні 30.03.2023 оголошено перерву до 11:00 год. 12.04.2023, інформацію про що занесено до протоколу судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні 12.04.2023 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково у надісланих до суду поясненнях по справі від 21.03.2023 позивач звертає увагу на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18.02.2021 у справі №922/1703/20, згідно з яким починаючи з 01.01.2020 розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, яка визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог Кодексу ГРМ. Зазначає, що твердження відповідача, що розподіл природного газу не надається на об`єкт "Елеватор", так як актом від 07.06.2022 газопостачання до нього припинено, суперечать вимогам Кодексу ГРМ та висновкам Верховного Суду. Відповідно до акту про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності), складеного сторонами 07.06.2022, на підставі заяви відповідача, на об`єкті ТОВ "Україна 2001" елеватор було припинено (обмежено) газопостачання шляхом встановлення пломби на засувці. Тобто газопостачання до об`єкта було припинено шляхом опломбування. Обставин проведення 07.06.2022 чи іншою датою механічного від`єднання об`єкта відповідача від газових мереж не встановлено, так само як і не встановлено факту подання відповідачем заяви про остаточне припинення користування природним газом та ініціювання припинення договору розподілу природного газу від 01.01.2016 в цілому або щодо виключення даного об`єкта. Припинення (обмеження) газопостачання до інших об`єктів відповідача, які визначені в заяві-приєднанні, зокрема додатками №4, відсутнє. Позивач зазначає, що обов`язковою умовою надання послуг розподілу є фізичне підключення (з`єднання) об`єкта споживача до газорозподільних систем оператора ГРМ. Крім того, позивач звертає увагу на постанови Верховного Суду у справах № 922/1703/20 від 18.02.2020, №920/1114/20 від 26.10.2021, №903/719/20 від 08.07.2021.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.04.2023 заперечив проти позову у повному обсязі з підстав, що викладені у відзиві на позов.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (далі - оператор ГРМ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" (далі - споживач) 01.01.2016 укладено договір розподілу природного газу (далі - договір) шляхом підписання заяви-приєднання №09420Z28PXFP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим). Підписавши вказану заяву, Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" приєдналось до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498.

Згідно з п. 1.1 договору, цей типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3 договору).

У п. 1.4 договору визначено:

- оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи в особі Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", що здійснює розподіл природного газу на підставі ліцензії на розподіл природного газу, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 року №857;

- підтверджений обсяг природного газу - об`єм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, підтверджений оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) та доведений оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Регулятора від 30 вересня 2015 року №2493;

- послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача;

- споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ.

За умовами п. 2.1 договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до п. 2.3 договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (п. 6.2 договору).

Відповідно до п. 6.3 договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Згідно з п. 6.4 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 6.6 договору передбачено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ. Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн-переказ, внесення готівки через касу оператора ГРМ та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Відповідно до п. 6.8 договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

За умовами п. 7.3 договору споживач має право на отримання цілодобового доступу до газорозподільної системи та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з належним рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання ним вимог цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п.п. 1 п. 7.4 договору).

У разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором (п. 8.2 договору).

Цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1 договору).

Згідно з п.12.2 договору, якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

Цей договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України (п. 12.3 договору).

Відповідно до п. 12.4 договору якщо в установленому порядку відбуваються зміни персоніфікованих даних до заяви - приєднання, споживач повинен у місячний строк звернутися до оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін.

Відповідно до заяви-приєднання відповідача №09420Z28PXFP016 від 01.01.2016 до умов договору розподілу природного газу, назва та опис об`єкта, його адреса, величина приєднаної потужності об`єкта, параметри вузла обліку зазначаються в додатку № 4.

Матеріали справи містять додатки №4 до Типового договору розподілу природного газу "Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача", в яких зазначені наступні об`єкти:

- адмінприміщення у с.Гаврилівка, найменування ГСО: конвектор АКОГ-3-СП, величина приєднаної потужності точки комерційного обліку суб`єкту 6,1776 м.куб./год.;

- адмінприміщення, відділок № 7 у с.Волиця-Польова, найменування ГСО: конвектор АКОГ-3-СП, величина приєднаної потужності - 6,1776 м.куб./год.;

- відділок №16 в с.Корчівка, вул.Комунарів, 16, найменування ГСО: сушка DPSL 14080 (DELUX), величина приєднаної потужності - 990,1924 м.куб./год.;

- відділок № 3 столова в с.Гаврилівка, вул.Гагаріна, 3, найменування ГСО: ПГ - 4, величина приєднаної потужності - 6,1776 м.куб./год.;

- столова в с. Лідихівка, вул.Центральна, найменування ГСО: ПГ - 4 та АКОГ-5-СП, величина приєднаної потужності - 6,1776 м.куб./год.;

- відділок "Елеватор" в смтТеофіполь, вул.Жовтнева, 12, найменування ГСО: сушка Strabl 9000FR/8, величина приєднаної потужності - 16639,3811 м.куб./год.;

- адмінприміщення, відділок № 2 в смтТеофіполь, вул.Шевченка, найменування ГСО: конвектор АКОГ-2,5-СП, величина приєднаної потужності - 4,1184 м.куб./год.;

- столова в с.Турівка, найменування ГСО: ПГ4, величина приєднаної потужності - 6,1776 м.куб./год.;

- столова в с.Корчівка, вул.Колгоспна, найменування ГСО: конвектор АКОГ-3-СП та конвектор АКОГ-4-СП, величина приєднаної потужності - 6,1776 м.куб./год.;

- відділок № 1 сушарка в с.Бережинці, вул.Польова, 12, найменування ГСО: АВМ та режимні печі, величина приєднаної потужності - 164,7372 м.куб./год.;

- відділок №17 сушарка в с. Строки, вул.Леніна, 2, найменування ГСО: режимні печі, величина приєднаної потужності - 164,7372 м.куб./год.;

- адмінприміщення в с.Строки, найменування ГСО: ПГ4, величина приєднаної потужності - 6,1776 м.куб./год.;

- адмінприміщення в с. Воронівці, вул.Центральна, 5А, найменування ГСО: конвектор eskale-3, величина приєднаної потужності - 4,1184 м.куб./год.;

- офіс в смтТеофіполь, вул.Небесної сотні, найменування ГСО: колві - 4Б, величина приєднаної потужності - 16,4737 м.куб./год.;

- відділ 23 в смтБілогір`я, вул.Залізнична, 19, найменування ГСО: горелка NG-140, котел Данко 12 та конвектор АКОГ-3-СП, величина приєднаної потужності - 99,03 м.куб./год. та 6,18 м.куб./год.

27.04.2021 між сторонами підписано додаткову угоду №1 до типового договору розподілу природного газу №09420Z28PXFP016 від 01.01.2016, в якій сторони дійшли згоди, починаючи з 01.05.2021 виключити з договору:

- додаток 4 до типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви - приєднання №09420228РХРР016 під 01.01.2016 року ЕІС-код: 56ХО0000Z28РХ00В "Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача" точку (и) комерційного обліку за адресою: Хмельницька обл., Теофіпольський р-н, с. Строки, вул. Молодіжна буд. 47: (Україна-2001 ТОВ, адмінприміщення с. Строки) лічильник побутовий ВК...МТ G2,5 № 12279010;

- додаток 4 до типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви -приєднання №09420Z28РХFР0І6 від 01.01.2016 року ЕІС-код: 56ХО0000Z28РХ00В "Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача" точку (и) комерційного обліку за адресою: Хмельницька обл./Теофіпольський р-н, с. Строки: (Україна 2001 ТОВ Відділення № 17, с.Строки сушарка) Лічильник промисловий РГК G100 № 0326; Коректор (обчислювач) ТАНДЕМ- №2418;

- додаток 4 до типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви-приєднання №09420Z28РХFР016 від 01.01.2016 року ЕІС-код: 56ХО0000Z28РХ00В "Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача" точку (и) комерційного обліку за адресою: Хмельницька обл., Теофіпольський р-н, с.Бережинці: (Україна-2001 ТОВ, Відділення №1 с.Бережинці сушарка) Лічильник промисловий РГК G-100 № 8155; Коректор (обчислювач) ТАНДЕМ ТР № 2450.

Матеріали справи містять додатки № 4 до типового договору, підписані сторонами з врахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 27.04.2021.

На підтвердження виконання умов договору позивач долучив акти наданих послуг, в яких зазначено, що відповідно до договору розподілу природного газу від 01.01.2016, укладеного шляхом підписання заяви-приєднання №09420Z28PXFP016, оператор ГРМ надав послуги з розподілу природного газу, а споживач прийняв їх, тариф на послуги розподілу природного газу 1,54 грн за 1 м.куб. на місяць (без урахування ПДВ), а саме: № ХМЯ82024028 від 31.08.2022 на суму 396703,15 грн (величина замовленої потужності об`єктів споживача дорівнює 214666,21 м.куб.), №ХМЯ82027671 від 30.09.2022 на суму 396703,14 грн (величина замовленої потужності - 214666,20 м.куб.), № ХМЯ82030772 від 31.10.2022 на суму 396703,07 грн (величина замовленої потужності - 214666,16 м.куб.), № ХМЯ82033766 від 30.11.2022 на суму 396703,14 грн (величина замовленої потужності - 214666,2м.куб.), № ХМЯ82036715 від 31.12.2022 на суму 396703,12 грн (величина замовленої потужності - 214666,19 м.куб.)

Акти за серпень-жовтень 2022 року підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток без будь-яких зауважень. Акти за листопад - грудень 2022 року підписані лише позивачем та скріплені відтиском його печатки.

Позивач надсилав на адресу відповідача із супровідним листом № 290-Сл-12257-1222 від 16.12.2022 для підписання акт наданих послуг за листопад2022 року та рахунок на оплату №62028765 від 16.12.2022, а також із супровідним листом № 290-Сл-69-0123 від 03.01.2023 - акт наданих послуг за грудень 2022 року та рахунок на оплату № 62029491 від 31.12.2022, що підтверджується фіскальними чеками відділення поштового зв`язку від 16.12.2022 та від 03.01.2023, описами вкладення у цінний лист та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Однак відповідач вказані акти не підписав та не здійснив оплату за послуги з розподілу природного газу, в зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

На підтвердження фактичного обсягу споживання відповідачем природного газу за попередній газовий рік, позивач долучив до матеріалів справи підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток акти приймання - передачі природного газу, зокрема: №ХМ00044316 від 31.10.2020 про споживання 226563,71 м. куб. природного газу, №ХМ00045941 від 30.11.2020 - 1236141,48 м. куб. природного газу, №ХМ00047533 від 31.12.2020 - 721969,80 м. куб. природного газу, №ХМ00051169 від 31.01.2021 про споживання 163215,37 м. куб. природного газу, №ХМ00053108 від 28.02.2021 про споживання 7358,55 м. куб. природного газу, №ХМ00055901 від 31.03.2021 - 3001,80 м. куб., №ХМ00056583 від 30.04.2021 - 1168,04 м. куб. природного газу, №ХМ00059114 від 31.05.2021 - 481,23м.куб., №ХМ00061485 від 30.06.2021 - 65,01 м. куб. природного газу, №ХМ00063732 від 31.07.2021 - 7538,23 м. куб., №ХМ00065646 від 31.08.2021 - 127885,03 м. куб. природного газу. №ХМ00067745 від 30.09.2021 про споживання 27869,6 м. куб. природного газу.

У акті №ХМ00067745 від 30.09.2021 вказано, що на виконання Кодексу ГРМ позивач інформує, що фактичний обсяг споживання природного газу об`єктами Україна 2001 ТОВ за попередній газовий рік (з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року) склав 2575994,27 куб.м. Величина річної замовленої потужності у 2021 році становила 1298364,08 м.куб., місячна замовлена потужність - 108197,02 м.куб. Величина річної замовленої потужності на 2022 рік становить 2575994,27 куб.м. та не може бути менше обсягів, визначених абз. 7 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ; величина потужності, що розрахована для місячної плати у 2022 році складає 214666,19 куб.м. Також зазначено, що не пізніше, ніж до 20 жовтня поточного року відповідач має право подати оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту на розрахунковий календарний рік.

Відповідач на підтвердження доводів, викладених у відзиві на позов, долучив уточнену заявку на величину річної замовленої потужності споживання природного газу на 2023 рік вих. № 1910/1 від 19.10.2022, згідно з якою зменшено величину річної замовленої потужності на 2023 рік до 60000 м.куб. (місячна замовлена потужність - 5000 м.куб.) та визначено перелік об`єктів.

Також матеріали справи містять акти звіряння розрахунків, які підписані лише позивачем, оборотно-сальдові відомості по рахунку 361за 2022 рік, скріншоти з сайту позивача, акти наданих послуг з розподілу природного газу за жовтень 2020 року-вересень 2021 року, постанову НКРЕКП № 2774 від 22.12.2021 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Хмельницькгаз" з додатком (структура тарифу), згідно з якою з 01.01.2022 тариф визначений у розмірі 1,54 грн за 1 м.куб. на місяць (без урахування ПДВ).

Аналізуючи надані докази та пояснення представників сторін, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2494, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/27824, затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі - Кодекс ГРМ), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем (пункт 2 глави 1 розділу І).

Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників (пункт 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Відповідно до пунктів 3, 4 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Суд встановив, що між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (далі - оператор ГРМ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" (далі - споживач) 01.01.2016 укладено договір розподілу природного газу (далі - договір) шляхом підписання заяви-приєднання №09420Z28PXFP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим). Підписавши вказану заяву, Товариство з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" приєдналось до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498.

Відповідно до пункту 2.1 договору позивач зобов`язався надати відповідачу послугу з розподілу природного газу, а відповідач - прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

У пункті 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається Оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу (пункт 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ).

Положення аналогічного змісту закріплені також у п. 6.1-6.3 договору.

При цьому газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року (пункт 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРМ).

З аналізу долучених позивачем до матеріалів справи актів приймання - передачі природного газу за період з жовтня 2020 року по вересень 2021 року, які підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток, вбачається, що фактичний обсяг споживання природного газу об`єктами відповідача за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, становив 2575994,27 м.куб. При цьому при визначенні вказаного обсягу позивач врахував, що згідно з додатковою угодою №1 від 27.04.2021 до договору, починаючи з 01.05.2021 були внесені зміни до переліку точок комерційного обліку споживача та виключені такі об`єкти, як: адмінприміщення за адресою: Хмельницька обл., Теофіпольський р-н, с. Строки, вул.Молодіжна буд. 47, відділення № 17, с.Строки сушарка за адресою: Хмельницька обл./Теофіпольський р-н, с. Строки, відділення №1 с.Бережинці сушарка за адресою: Хмельницька обл., Теофіпольський р-н, с.Бережинці, що відображено у актах приймання - передачі природного газу за травень-вересень 2021 року. Вказаним спростовуються доводи відповідача, що дані обставини не були враховані при визначенні розміру заявлених позовних вимог.

Згідно з абзацами 8, 9 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні Оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів). Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік (абзац10 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ).

На виконання вищевказаних положень Кодексу ГРМ позивач у акті приймання - передачі природного газу №ХМ00067745 від 30.09.2021 зазначив, що фактичний обсяг споживання природного газу об`єктами відповідача за попередній газовий рік (з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2021 року) склав 2575994,27 куб.м. Величина річної замовленої потужності у 2021 році становила 1298364,08 м.куб., місячна замовлена потужність - 108197,02 м.куб. Величина річної замовленої потужності на 2022 рік становить 2575994,27 куб.м.; величина потужності, що розрахована для місячної плати у 2022 році складає 214666,19 куб.м. Також вказано, що не пізніше, ніж до 20 жовтня поточного року відповідач має право подати оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту на розрахунковий календарний рік.

Однак відповідач не скористався своїм правом на подання уточненої заявки на величину річної замовленої потужності на 2022 рік. Доказів на спростування вказаного матеріали справи не містять.

За таких обставин позивач визначив величину річної замовленої потужності об`єктів відповідача на 2022 рік на рівні 2575994,27 куб.м.

Доводи відповідача з приводу неврахування позивачем припинення газопостачання з 06.06.2022 на об`єкт "Елеватор", який має найбільшу величину приєднаної потужності точки комерційного обліку, суд до уваги не приймає, оскільки зважаючи на абзац 1 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ при визначені величини річної замовленої потужності на 2022 рік враховується виключно фактичний обсяг споживання природного газу об`єктами відповідача за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року (жовтень 2020 року - вересень 2021 року), тобто вказані обставини не стосуються спірного періоду.

Із вказаних підстав також не приймаються і посилання відповідача на значне зменшення обсягу фактично наданих послуг АТ "Хмельницькгаз" по забезпеченню доставки газу на ТОВ "Україна 2001" протягом лютого - вересня 2022 року, в зв`язку з падінням обсягів господарської діяльності ТОВ "Україна 2001" за наслідками початку війни та відключенням багатьох об`єктів від газопостачання.

Суд зазначає, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єктів споживача, яка визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року.

Згідно із абз. 1, 2 п. 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У разі розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, у якому сталося розірвання договору або вилучено об`єкт із заяви-приєднання. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Отже, сам факт зменшення обсягів споживання природного газу відповідачем у 2022 році не звільняє останнього від обов`язку сплатити за послуги з розподілу природного газу, вартість яких розрахована виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу об`єктами за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, оскільки згідно з п. 1.4 договору, крім розподілу (переміщення) природного газу газорозподільною системою, вказані послуги включають в себе і забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи.

Щодо посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин, то суд зазначає, що обставинна введення на території України воєнного стану не є автоматичною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання умов договору.

У контексті приписів ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Верховний Суд в постанові від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними, (3) для конкретного випадку.

Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Отже окрім наявності обставин непереборної сили, для звільнення від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе за договором зобов`язань відповідач має довести, що саме введення воєнного стану стало причиною неможливості виконання ним обов`язків по оплаті наданих послуг, проте належних доказів на підтвердження вказаних обставини відповідачем до матеріалів справи долучено не було.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача на постанову НКРЕКП від 24.05. 2022 за № 528 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів), що не є побутовим, в умовах воєнного стану", оскільки остання поширює свою дію виключно на споживачів, що не є побутовими, які замовили річну потужність на 2022 календарний рік відповідно до абзацу 10 пункту 2 або абзацу 2 пункту 5 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ.

Водночас, відповідач не є новим споживачем, а також не скористався своїм правом на подання уточненої заявки на величину річної замовленої потужності на 2022 рік відповідно до абзацу 10 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ.

Отже, дана постанова не поширює свою дію на відповідача, тому позивач не порушив п.2 постанови НКРЕКП від 24.05. 2022 за № 528 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів), що не є побутовим, в умовах воєнного стану".

З огляду на усі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що визначена позивачем величина річної замовленої потужності об`єктів відповідача, яка становить 2575994,27 куб.м., є правомірною та обґрунтованою.

Відповідно до постанови НКРЕКП № 2774 від 22.12.2021 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Хмельницькгаз", з 01.01.2022 тариф визначений у розмірі 1,54 грн за 1 м.куб. на місяць (без урахування ПДВ).

З врахуванням вказаного позивач визначив місячну вартість послуги з розподілу природного газу, яка відображена у актах наданих послуг та становить: у серпні 2022 року - 396703,15 грн, у вересні 2022 року - 396703,14 грн, у жовтні 2022 року - 396703,07 грн, у листопаді 2022 року - 396703,14 грн, у грудні 2022 року- 396703,12 грн.

За умовами п. 6.8 договору, надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

На підтвердження надання відповідачу послуг з розподілу природного газу позивач долучив до матеріалів справи акти наданих послуг № ХМЯ82024028 від 31.08.2022 на суму 396703,15 грн, №ХМЯ82027671 від 30.09.2022 на суму 396703,14 грн, № ХМЯ82030772 від 31.10.2022 на суму 396703,07 грн, які підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток без будь-яких зауважень.

Також позивач надав акти наданих послуг № ХМЯ82033766 від 30.11.2022 на суму 396703,14 грн та №ХМЯ82036715 від 31.12.2022 на суму 396703,12 грн, які підписані лише позивачем та скріплені відтиском його печатки.

З метою підписання відповідачем вищевказаних актів позивач надсилав на адресу відповідача із супровідним листом № 290-Сл-12257-1222 від 16.12.2022 акт наданих послуг за листопад 2022 року та рахунок на оплату №62028765 від 16.12.2022, а також із супровідним листом № 290-Сл-69-0123 від 03.01.2023 - акт наданих послуг за грудень 2022 року та рахунок на оплату № 62029491 від 31.12.2022, що підтверджується фіскальними чеками відділення поштового зв`язку від 16.12.2022 та від 03.01.2023, описами вкладення у цінний лист та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Однак відповідач вказані акти не підписав, а також не направив на адресу позивача мотивовану відмову від їх підписання.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи встановлені судом обставини щодо правомірності визначення позивачем вартості послуг з розподілу природного газу за спірний період, суд дійшов висновку, що факт непідписання актів відповідачем не спростовує позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктами 6, 7 глави 6 розділу VI Кодексу передбачено, що періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць. Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання.

Згідно з п. 6.6 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Положеннями ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За приписами ст. 252 ЦК України строк визначається, зокрема днями, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною 5 ст. 254 ЦК України передбачено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання слід враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання.

З урахуванням положень ст. 253 ЦК України щодо початку перебігу строку, період у часі, упродовж якого має місце прострочення відповідача щодо виконання зобов`язання з оплати перед позивачем, починається з наступного дня після встановленого п. 6.6. строку остаточного розрахунку (десятого числа місяця, наступного за звітним).

Якщо останній день строку для оплати послуг припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то в силу ч.5 ст. 254 ЦК України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Враховуючи викладене, положення п. 6.6 договору, відповідач повинен був провести розрахунок за надані послуги у наступні строки:

- по акту № ХМЯ82024028 від 31.08.2022 в сумі 396703,15 грн по 12 вересня 2022 року, оскільки 10 та 11 вересня 2022 року є вихідними днями;

- по акту №ХМЯ82027671 від 30.09.2022 в сумі 396703,14 грн по 10 жовтня 2022 року;

- по акту № ХМЯ82030772 від 31.10.2022 в сумі 396703,07 грн по 10 листопада 2022 року;

- по акту № ХМЯ82033766 від 30.11.2022 в сумі 396703,14 грн по 12 грудня 2022 року, оскільки 10 та 11 грудня 2022 року є вихідними днями;

- по акту № ХМЯ82036715 від 31.12.2022 в сумі 396703,12 грн по 10 січня 2023 року.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач не розрахувався за отримані послуги, доказів протилежного матеріали справи не містять.

За таких обставин позивач обґрунтовано заявив до стягнення 1983515,62 грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Доводи відповідача з приводу того, що підписавши заяву-приєднання №09420Z28PXFP016 від 01.01.2016, ТОВ "Україна 2001" приєдналось до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 в редакції, яка була чинною саме на дату підписання, тому долучений позивачем до позовної заяви типовий договір із змінами (редакція станом на 03.05.2022) не підлягає застосуванню до спірних відносин сторін, суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Згідно з п.12.2 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, в редакції, яка була чинною на дату підписання відповідачем заяви-приєднання, а також і у чинній редакції, якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції типового договору розподілу природного газу, оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін.

У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

Суд враховує, що усі зміни, які внесені до редакції типового договору розподілу природного газу, були опубліковані позивачем на сторінці свого вебсайту. При цьому з огляду на те, що зазначені доводи заявлені відповідачем під час розгляду справи по суті, то позивач був позбавлений права надати в матеріали справи докази розміщення вказаних змін в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Зважаючи на усе вищевикладене, приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів незгоди відповідача зі змінами, внесеними до типового договору розподілу природного газу, суд дійшов висновку, що спірні відносини сторін регулюються договором розподілу природного газу в редакції, що долучена до позовної заяви.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань з оплати наданих послуг, позивач з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути 23802,19 грн інфляційних втрат, які нараховані на суму заборгованості з врахуванням часу її виникнення за загальний період з жовтня по грудень 2022 року та 11510,89 грн 3% річних, що розраховані за період з 11.09.2022 по 20.01.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що позивач правомірно в межах максимально можливого розміру заявив до стягнення 23802,19 грн інфляційних втрат.

Водночас, надавши оцінку розрахунку 3 % річних, суд встановив, що позивач невірно визначив строк оплати послуг за актом надання послуг № ХМЯ82024028 від 31.08.2022 на суму 396703,15 грн, оскільки не врахував, що останній день строку припав на вихідні дні, а також допустив арифметичні помилки.

З огляду на викладене та зважаючи на встановлені судом вище строки здійснення розрахунку за послуги, суд провів перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та встановив, що правомірним буде нарахування 3% річних в сумі 11477,23 грн, з яких:

- 4238,75 грн за період з 13.09.2022 по 20.01.2023 на суму боргу 396703,15грн;

- 3325,79 грн за період з 11.10.2022 по 20.01.2023 на суму боргу 396703,14грн;

- 2315,01 грн за період з 11.11.2022 по 20.01.2023 на суму боргу 396703,07грн;

- 1271,62 грн за період з 13.12.2022 по 20.01.2023 на суму боргу 396703,14грн;

- 326,06 грн за період з 11.01.2023 по 20.01.2023 на суму боргу 396703,12грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що правомірним буде нарахування 3% річних в сумі 11477,23 грн. Нарахування 33,66 грн є безпідставним.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За умовами п. 8.2 договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

На підставі п. 8.2 договору позивач нарахував 191848,23 грн пені на заборгованість за загальний період з 11.09.2022 по 20.01.2023.

Однак під час розрахунку позивач невірно визначив строк оплати послуг за актом надання послуг №ХМЯ82024028 від 31.08.2022 на суму 396703,15 грн, оскільки не врахував, що останній день строку припав на вихідні дні, а також допустив арифметичні помилки.

З огляду на встановлені судом строки оплати послуг, суд провів перерахунок заявленої до стягнення пені та встановив, що правомірним буде нарахування в сумі 191286,99 грн, з яких:

- 70645,77 грн за період з 13.09.2022 по 20.01.2023 на суму боргу 396703,15грн;

- 55429,75 грн за період з 11.10.2022 по 20.01.2023 на суму боргу 396703,14грн;

- 38583,45 грн за період з 11.11.2022 по 20.01.2023 на суму боргу 396703,07грн;

- 21193,73 грн за період з 13.12.2022 по 20.01.2023 на суму боргу 396703,14грн;

- 5434,29 грн за період з 11.01.2023 по 20.01.2023 на суму боргу 396703,12грн.

Отже, позивач обґрунтовано нарахував 191286,99 грн пені. У стягненні 561,24 грн пені суд відмовляє, в зв`язку з безпідставністю.

Відповідач у відзиві на позов та в судовому засіданні просив зменшити розмір заявленої до стягнення пені до 1051,38 грн, а також зменшити інфляційні втрати до 416,28 грн та 3% річних до 98,01 грн.

Згідно з ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вказана стаття кореспондується зі ст.233 ГК України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Таким чином, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18 суд вказав, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена також у рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приймає до уваги, що відповідно до положень пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ визначення вартості послуг по розподілу природного газу здійснювалось виходячи з величини річної замовленої потужності об`єктів споживача, тобто за показниками споживання природного газу об`єктами відповідача за минулий газовий рік.

В зв`язку з запровадженням воєнного стану внаслідок військової агресії РФ, фактичний обсяг споживання відповідачем природного газу значно зменшився, що не заперечується позивачем, та додатково підтверджується уточненою заявкою відповідача вих. № 1910/1 від 19.10.2022.

Однак як було встановлено судом вище, вказані обставини не можуть бути підставою для зміни величини річної замовленої потужності та, відповідно, вартості послуг з розподілу природного газу.

З огляду на значне скорочення виробництва та зменшення обсягів господарської діяльності відповідача, останній не мав можливості своєчасно здійснювати оплату наданих послуг з розподілу природного газу у такому значному розмірі, що свідчить про відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання.

При цьому враховується, що відповідач сумлінно виконував свої зобов`язання з оплати послуг з розподілу природного газу у 2021 році та у січні 2022 року, тобто до введення воєнного стану, що підтверджується актами звіряння розрахунків та оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 361 за 2022 рік.

Суд зазначає, що основним видом діяльності ТОВ "Україна 2001" є виробництво сільськогосподарської продукції, тому в умовах воєнного стану є важливим збереження господарської діяльності відповідача.

В свою чергу, стягнення з відповідача пені у заявленому позивачем розмірі значно погіршить фінансово-економічне становище підприємства, спричинить для нього додаткові витрати, які не мають джерел покриття.

Також суд враховує, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору розподілу природного газу.

Пеня є лише фінансовою санкцією за невиконання зобов`язання, спрямованою на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення. Тому оскільки пеня не є основним боргом, то будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, а, відповідно, при зменшенні її розміру не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані. При цьому також враховується, що стягнення на користь позивача суми 3% річних та інфляційних втрат в певній мірі компенсують знецінення несплачених відповідачем коштів.

Зважаючи на викладене, суд з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості вважає за можливе скористатись правом, наданим ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, та зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на 50% - до 95643,50 грн.

Таке зменшення розміру пені суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Щодо зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, то суд зазначає, що згідно з усталеною судовою практикою нарахування на суму боргу 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Відтак, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та у отриманні компенсації від боржника.

Отже, заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, а тому не можуть бути зменшені судом на підставі ст.233 Господарського кодексу України, ст.551 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача 1983515,62 грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу, 11 477,23 грн 3% річних, 23802,19 грн інфляційних втрат, 95643,50 грн пені. У стягненні 33,66 грн 3% річних, 96204,73 грн пені суд відмовляє.

Згідно з ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат враховано, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" м.Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" смт. Теофіполь Хмельницької області про стягнення 2 210 676,93 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" (Хмельницька обл., смт Теофіполь, вул.Небесної сотні, буд. 37В, код 35080933) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (м.Хмельницький, пр.Миру, буд. 41, код 05395,62 грн (один мільйон дев`ятсот вісімдесят три тисячі п`ятсот п`ятнадцять гривень 62 коп.) заборгованості за послуги з розподілу природного газу, 11 477,23 грн (одинадцять тисяч чотириста сімдесят сім гривень 23 коп.) 3% річних, 23802,19 грн (двадцять три тисячі вісімсот дві гривні 19 коп.) інфляційних втрат, 95 643,50 грн (дев`яносто п`ять тисяч шістсот сорок три гривні 50 коп.) пені, 33150,20 грн (тридцять три тисячі сто п`ятдесят гривень 20 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У стягненні 33,66 грн 3% річних, 96204,73 грн пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 24.04.2023.

Суддя Л.О. Субботіна

Виготовлено у 4 примірниках:

1 - до справи,

2 - позивачу на електронну адресу: ,

3- відповідачу на ел. адресу: ,

4 - представнику відповідача Камінському О.П. на ел. адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,