РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.04.2023Справа № 910/1892/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., при секретарі судового засідання П`янковській Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" про стягнення 1 359 755,83 грн., за участю представників позивача - Куниці В.Ю., відповідача - Борісової Ю.Г.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 915 353,83 грн. пені та 444 402 грн. штрафу за порушення строків поставки товару за договором № 155/ВЗЗ-2022 від 02.05.2022 року на підставі ст. ст. 525, 526, 532, 549, 610, 611, 629, 651, 662, 712 ЦК України та ст. ст. 193, 197, 231, 268 ГК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.03.2023 року.

15.03.2023 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що починаючи з 30.08.2022 року відповідач здійснював прострочення поставки товару у зв`язку з обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України. Також вказав, що під час укладання договору такої обставини, як терористичні дії щодо цивільного населення України з боку Російської Федерації не існувало та відповідач не міг передбачити такі обставини під час укладання договору.

15.03.2023 року в судовому засіданні оголошено перерву на 29.03.2023 року.

20.03.2023 року позивач подав до суду відповідь на відзив.

27.03.2023 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.04.2023 року.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

02.05.2022 року між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Приватним акціонерним товариством "Трикотажна фабрика "Роза" (учасник) укладено договір № 155/ВЗЗ-2022 (далі - договір), за умовами якого учасник зобов`язується поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2 договору визначено, що найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару зазначена в додатку № 1 до цього договору Код ДК 021:2015 Спідня білизна (18310000-5) Білизна для холодної погоди (сорочка зимова та кальсони зимові).

Відповідно до пункту 3.1 договору ціна договору складає 76 183 200 грн., єдиний податок 2% - 1 523 664 грн.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, сканкопія якої надсилається замовником з його офіційної електронної пошти на електронну пошту учасника , вказану у розділі 13 цього договору. Учасник зобов`язаний засобами телефонного зв`язку підтвердити замовнику (його уповноваженій особі) отримання заявки.

За умовами п. 5.6 договору право власності на товар переходить від учасника до замовника після прийняття товару на склад замовника, факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб замовника та учасника на видатковій накладній.

Пунктом 7.3 договору погоджено, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у заявці замовника, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки Товару понад 30 календарних днів чи ненадання товарно-супровідних документів у термін, визначений у пункті 5.7 договору, позивач залишає за собою право на одностороннє розірвання цього договору.

За умовами п. 8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотiя, війна, інша небезпечна подія).

Пунктом 8.2 договору визначено, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 (трьох) днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовженого Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", від 14.04.2022р. № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", а в частині оплати за поставлений товар до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", але не довше ніж до 31.12.2022 року (п. 10.1 договору).

Відповідно до додатку № 1 до договору (специфікації) найменування товару (асортимент): Білизна для холодної погоди (сорочка зимова та кальсони зимові), загальна кількість товару 120 000 компл., загальною вартістю 76 183 200 грн.

15.07.2022 року позивач оформив заявку №78/8/2-1025 до договору на поставку товару за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська 8-А, у кількості:

- 15 000 компл. (дата поставки 30.06.2022 року);

- 25 000 компл. (дата поставки 30.08.2022 року);

- 45 000 компл. (дата поставки 30.09.2022 року);

- 35 000 компл. (дата поставки 25.10.2022 року).

Поясненнями позивача, частково відповідача, видатковими накладними: №3583 від 07.06.2022 року на суму 9 522 900 грн. (15 000 компл.), №5692 від 30.08.2022 року на суму 10 500 584,40 грн. (16 540 компл.), №6326 від 20.09.2022 року на суму 10 157 760 грн. (16 000 компл.), №6495 від 29.09.2022 року на суму 6 348 600 грн. (10 000 компл.), №6701 від 06.10.2022 року на суму 6 919 974 грн. (10 900 компл.), №6875 від 11.10.2022 року на суму 8 215 088,40 грн. (12 940 компл.), №7271 від 24.10.2022 року на суму 6 602 544 грн. (10 400 компл.), №8129 від 15.11.2022 року на суму 5 205 852 грн. (8 200 компл.), №8312 від 23.11.2022 року на суму 6 361 297,20 грн. (10 020 компл.), №9135 від 20.12.2022 року на суму 6 348 600 грн. (10 000 компл.), які підписані уповноваженими представниками обох сторін та копії яких містяться в матеріалах справи, підтверджується факт поставки відповідачем позивачу товару на виконання умов договору у кількості 120 000 комплектів на загальну суму 76 183 200 грн. та стверджується факт порушення строків поставки цього товару, який визначено умовами договору та заявки №78/8/2-1025 від 15.07.2022 року.

Порушення строків поставки товару, які погоджено сторонами у заявці №78/8/2-1025 від 15.07.2022 року, також визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву.

13.01.2023 року позивач направив на адресу відповідача претензію № 78/6-25 від 05.01.2023 року про сплату 915 353,83 грн. пені та 444 402 грн. штрафу за порушення строків поставки товару.

Доказів поставки товару у строк визначений умовами заявки №78/8/2-1025 від 15.07.2022 року, так само, як і доказів сплати пені та штрафу за порушення строків поставки товару відповідачем суду не надано.

Ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язань має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом було надано належну оцінку доводам відповідача викладеним у відзиві на позовну заяву, проте доводи стосовного того, що починаючи з 30.08.2022 року відповідач здійснював прострочення поставки товару у зв`язку з обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 року у справі № 908/2287/17, зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Отже, для звільнення від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставинами непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.10.2022 року у справі № 927/25/21.

Доводи відповідача стосовно того, що такої обставини, як терористичні дії щодо цивільного населення України з боку Російської Федерації не існувало та відповідач не міг передбачити такі обставини під час укладання договору також є необґрунтованими, оскільки спірний договір № 155/ВЗЗ-2022 від 02.05.2022 року укладено сторонами після початку повномасштабної військової агресії Російської Федерації та введення воєнного стану на території України (після 24.02.2022 року).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 915 353,83 грн. пені та 444 402 грн. штрафу за порушення строків поставки товару обґрунтовані.

У той же час, відповідач зобов`язання зі спірної поставки товару за договором за заявкою позивача №78/8/2-1025 від 15.07.2022 року виконав до звернення з даним позовом до суду в повному обсязі.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, за змістом наведених норм суд має право зменшити розмір санкцій зокрема з таких підстав, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Такий перелік не є вичерпним, оскільки частина третя статті 551 ЦК України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 24.05.2022 року у справі № 910/10675/21.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач зобов`язання зі спірної поставки товару виконав в повному обсязі до звернення з даним позовом до суду, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, пропорційності та співмірності, суд дійшов висновку про зменшення розміру заявлених до стягнення з відповідача пені та штрафу на 50 %, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково на суму 457 676,92 грн. пені та 222 201,20 грн. штрафу.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 231, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, 2/1; код 30.07.2001) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_2 ) 457 676 (чотириста п`ятдесят сім тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 92 коп. пені, 222 201 (двісті двадцять дві тисячі двісті одну) грн. штрафу та 20 396 (двадцять тисяч триста дев`яносто шість) грн. 33 коп. судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено 24.04.2023р.

Суддя С.О. Чебикіна