ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023м. ДніпроСправа № 904/568/23
За позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Приватного акціонерного товариства "Суха балка", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 12 520 938,35грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Шульга Д.В., адвокат

Від відповідача: Заклецький В.В., адвокат

С У Т Ь С П О Р У :

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха балка" заборгованість у розмірі 12 520 938,35грн, з яких:

- основний борг у розмірі 7 724 843,53грн;

- пеня у розмірі 2 346 717,11грн;

- 7% штрафу у розмірі 540 739,05грн;

- 3 % річних у розмірі 192 880,86грн;

- інфляційні втрати у розмірі 1 715 757,80грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №132/2886 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 29 листопада 2010 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлену теплову енергію.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на те, що позивач не виконав умови договору щодо досудового врегулювання спору та передчасно звернувся до суду. Крім того, згідно п.9.1. договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань, якщо воно є результатом дії обставин непереборної сили. Листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 було офіційно підтверджено настання форс-мажорних обставин, які фактично тривають з 24.02.2022 року і по теперішній час, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що між сторонами здійснювалось листування щодо заборгованості за надану послугу, однак так і не було досягнуто згоди, оскільки відповідач не зміг запропонувати забезпечення виконання зобов`язання. Відповідач не навів норму закону, відповідно до якої є обов`язковим дотримання сторонами порядку досудового способу врегулювання спору за договором про надання комунальної послуги.

Крім того, сам факт наявності форс-мажорних обставин і посилання на відкритий лист ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не є достатньою правовою підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання грошових зобов`язань.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2023 справу №904/568/23 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського Дніпропетровської області від 06.02.2023 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

08 лютого 2023 року від позивача на виконання вимог ухвали суду до господарського суду надійшла заява та долучено відповідні докази.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07.03.2023.

20 лютого 2023 року електронною поштою до господарського суду надійшло клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2023 в задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про участь представника позивача, Шульги Д.В., в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

З 07.03.2023 відкладено підготовче засідання у справі на 04.04.2023.

03 квітня 2023 року від позивача електронною поштою до господарського суду надійшло клопотання, яким долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень №7307 від 21.03.2023 на суму 1 557 295,99грн (оплата за січень 2022 року) та №1464 від 28.03.2023 на суму 1 557 295,96грн (оплата за січень 2022 року).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2023 закрито підготовче провадження у справі №904/568/23 та призначено справу до судового розгляду по суті у судове засідання на 26.04.2023.

Ухвалою суду від 24.04.2023 задоволено заяву представника відповідача, адвоката Заклецького Володимира Віталійовича про участь в судовому засіданні 26.04.2023, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

24 квітня 2023 року від відповідача електронною поштою до господарського суду надійшло клопотання, яким долучено до матеріалів справи копії платіжних інструкцій (доручень): №3896 від 18.04.2023 на суму 2 305 125,79грн (оплата за березень 2022 року); №7552 від 04.04.2023 на суму 2 305 125,79грн (оплата за березень 2022 року); №7307 від 21.03.2023 на суму 1 557 295,99грн (оплата за січень 2022 року); №1464 від 28.03.2023 на суму 1 557 295,96грн (оплата за січень 2022 року).

26 квітня 2023 року від позивача електронною поштою до господарського суду надійшло клопотання, яким долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень №23582 від 04.04.2023 на суму 2305125,79грн (оплата за березень 2022 року) та №18664 від 18.04.2023 на суму 2305125,79грн (оплата за березень 2022 року).

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 26 квітня 2023 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2010 року (15 жовтня 2010 року) між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація, позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Суха балка", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Суха балка" (споживач, відповідач) укладений договір №132/2886 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (а.с. 15-17),

За цим договором теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1 договору).

Сторони зобов`язуються керуватись цим договором, діючим законодавством України та наступними правовими і нормативно-технічними документами: Закон України "Про житлово-комунальні послуги"; Закон України "Про теплопостачання"; "Правила технічної експлуатації електричних станцій і мереж" ГКД 34-20.507-2003; "Правила технічної експлуатації теплових установок і мереж" №71 від 14.02.2007; "Правила користування тепловою енергією" затверджені Постановою КМУ "1198 від 03.10.2007; Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №295 від 13.10.2010; Постанова Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України №11 від 30.09.2011 (п. 1.2 договору в редакції додаткової угоди №5 від 07.10.2011).

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального періоду; гаряче водопостачання протягом року (п. 2.1 договору).

За умовами п. 3.2 договору споживач зобов`язується, зокрема забезпечувати належний стан обслуговування та безпечну експлуатацію власної системи тепло споживання тепловикористовуючих установок відповідно до проекту; виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

В пункті 4.2 договору визначені обов`язки теплопостачальної організації, зокрема забезпечувати протягом зазначеного в договорі часу безперервне (за винятком нормативно встановлених перерв), або за затвердженим уповноваженим органом місцевого самоврядування режимом постачання теплової енергії для потреб опалення, гарячого водопостачання, вентиляції, кондиціювання та інші технологічні потреби (4.2.1); повідомляти споживача у письмовій формі або засобами масової інформації про зміну тарифів (4.2.3); виписувати рахунки споживачеві для оплати спожитої ним теплової енергії у звітному періоді не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а також направляти акти здач і-прийняття послуг, які підтверджують обсяг отриманої теплової енергії та які повинні бути повернуті в підписаному або в не підписаному вигляді до 20 числа місяця наступного за розрахунковим (п. 4.2.5 в редакції протоколу розбіжностей від 02.12.2010).

Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю

сторін в іншому місці.

У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень по опалюванню та гарячому водопостачанню з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді (п. 5.1 договору).

Споживач, що має прилади комерційного обліку, щомісячно подає до теплопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку 1 до договору, веде журнал обліку споживання

теплової енергії у відповідності з вимогами "Правил користування тепловою енергією" (п. 5.4 договору).

Додатковою угодою №5 від 07.10.2011 до договору №132/2886 від 15.10.2010 сторони узгодили викласти розділ 6 договору "Порядок та умови проведення розрахунків" у новій редакції.

Так, оплата за теплову енергію здійснюється покупцем-споживачем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 (тридцяти) відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п`ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується покупцем-споживачем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії (п. 6.1 договору).

Тариф на постачання теплової енергії з 01.01.2011 складає 844,82грн за 1Гкал з ПДВ (п. 6.2 договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.3 договору).

Звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитої теплової енергії покупцем-споживачем та акта приймання-передачі теплової енергії протягом 10-ти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою (п. 6.9 договору).

За невиконання або неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором винна сторона відшкодовує іншій завдані збитки без врахування неустойки. Відшкодування збитків та сплата неустойки не звільняє від виконання зобов`язань за цим договором (розділ 7 договору).

За умовами пункту 7.2.7 договору споживач несе відповідальність, за порушення строків оплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі 0,1% вартості послуг, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплачується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми.

Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань, якщо воно є результатом дії обставин непереборної сили. Строк виконання зобов`язань за цим договором у такому разі відкладається на період існування таких обставин (п. 9.1 договору).

Сторона, для якої виконання зобов`язань стало неможливим унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна негайно, не пізніше п`яти календарних днів, письмово повідомити іншу сторону про початок, можливий строк дії та про припинення дії таких обставин (п. 9.2 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання до 14 жовтня 2011 року. Договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття відповідного рішення господарським судом; ліквідації однієї із сторін (п. 10.1 договору).

Припинення дії договору не звільняє споживача від обов`язку повної сплати за спожиту теплову енергію (п. 10.2 договору).

Відповідно до п. 10.3 договору договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

Додатками до цього Договору є: дислокація споживача ВАТ "Суха балка" з тепловим навантаженням до договору №132 від 15.10.2010 з визначенням адрес та об`єктів споживача; Додаток № 1 "Обсяги та порядок постачання теплової енергії споживачу"; Додаток №2 "Умови припинення постачання теплової енергії" (перелічені Додатки містяться в матеріалах справи, а.с. 17 на зворотному боці 18 на зворотному боці).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір №132/2886 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 29.11.2010 (15.10.2010) був чинним протягом спірного періоду.

Додатковою угодою №11 від 29.10.2013 до договору №132/2886 від 15.10.2010 сторони узгодили до включити до договору №132/2886 від 15.10.2010 (згідно рішення №343 від 12.10.2011 Криворізької міської ради, лист вих. №3585 від 23.10.2013) приміщення за адресою: вул. Ватутіна, 31- благодійне товариство; вул. Фрунзе, 12 житловий будинок (а.с. 24).

Додатковою угодою №33 від 25.02.2019 до договору №132/2886 від 29.11.2010 сторони узгодили внести зміни до дислокації договору №132/2886 від 29.11.2010, відповідно до теплових навантажень, наданих споживачем-покупцем. Зазначено про будівлю АТС по вул. Тихвінська, 15а та про спеціалізовану електротехнічну лабораторію по вул. Тихвінська, 15а (а.с. 25).

На виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради № 490 від 22.09.2021 "Про початок опалювального сезону 2021/2022 років", № 158 від 23.03.2022 "Про закінчення опалювального сезону 2021-2022 років", позивачем своєчасно розпочато та закінчено опалювальний сезон 2021-2022 у м. Кривому Розі (а.с. 49-50).

Належне виконання зобов`язань АТ "Криворізька теплоцентраль" стосовно надання послуги з теплопостачання у період з 28.10.2021 по 01.04.2022 підтверджується Актами подачі теплоносія та припинення подачі теплоносія, а саме:

- Акт від 29.10.2021 (про подачу теплоносія) та Акт від 01.04.2021 (про припинення подачі теплоносія) на об`єкт за адресою: вул. Тихвінська, 15-А (а.с. 44);

- Акт від 28.10.2021 (про подачу теплоносія) та Акт від 01.04.2021 (про припинення подачі теплоносія) на об`єкт за адресою: вул. Монастирська,2 (а.с. 45);

- Акт від 28.10.2021 (про подачу теплоносія) та Акт від 01.04.2021 (про припинення подачі теплоносія) на об`єкт за адресою: вул. Монастирська,2 (а.с. 46);

- Акт від 28.10.2021 (про подачу теплоносія) та Акт від 01.04.2021 (про припинення подачі теплоносія) на об`єкт за адресою: вул. Тихвінська, 15-А (а.с. 47);

- Акт від 04.11.2021 (про подачу теплоносія) та Акт від 01.04.2021 (про припинення подачі теплоносія) на об`єкт за адресою: вул. Кропивницького, 40 (а.с. 48).

На виконання умов договору, позивач у січні-березні 2022 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 13 251 393,51грн.

На підтвердження зазначеного факту АТ "Криворізька теплоцентраль" суду надано акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

№265 від 31.01.2022 за січень 2022 року у кількості 1 499,76Гкал на суму 11 476 025,54грн (а.с. 34);

№3629 від 28.02.2022 за лютий 2022 року у кількості 779,2Гкал на суму 6 001 816,06грн (а.с. 37);

№3629 від 02.03.2022 за січень-лютий 2022 року на суму - 9 836 699,67грн (а.с. 39);

№10045 від 31.03.2022 за березень 2022 року у кількості 811,35Гкал на суму 5 610 251,58грн (а.с. 42).

Зазначені акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) містять посилання на договір №132/2886 від 29.11.2010 та підписи сторін скріплені печатками підприємств.

Також позивачем були виставлені відповідачу рахунки-фактури на оплату:

№265 від 31.01.2022 за січень 2022 року на суму 11 476 025,54грн (а.с. 35);

№3629 від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 6 001 816,06грн (а.с. 38);

№3629 від 02.03.2022 за січень - лютий 2022 року на суму - 9836 699,67грн (а.с. 40);

№1045 від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 5 610 251,58грн (а.с. 43).

Приватне акціонерне товариство "Суха балка" частково розрахувалося за поставлену теплову енергію, що підтверджується платіжними дорученнями:

№15521 від 23.12.2021 на суму 1 714 171,30грн (передоплата у січні 2022 року) (а.с. 8);

№222899 від 10.05.2022 на суму 1 000 000,00грн (оплата за лютий 2022 року) (а.с. 10);

№17026 від 25.01.2022 на суму 1 741 159,36грн (передоплата за лютий 2022 року) (а.с. 11);

№2232423 від 28.07.2022 на суму 1 000 000,00грн (оплата за січень 2022 року) (а.с. 12);

№3496 від 18.10.2022 на суму 1 000 000,00грн (оплата за березень 2022 року) (а.с. 13).

Станом на час звернення позивача з позовом до суду (24.01.2023) заборгованість за договором №132/2886 від 29.11.2010 у сумі 7 724 843,53грн відповідачем не сплачена.

Позивач просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 7 724 843,53грн, пеню у розмірі 2 346 717,11грн, штраф 7% у розмірі 540 739,05грн, 3 % річних у розмірі 192 880,86грн та інфляційні втрати у розмірі 1 715 757,80грн, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про постачання теплової енергії, строк дії договору, строк та порядок надання послуг, загальна вартість наданих за договором послуг, порядок оплати за надані послуги, наявність оплати, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається (ч. 2 ст. 275 ГК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до п. 6.1 договору остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

З огляду на положення спірного договору відповідач повинен був оплатити вартість поставленої теплової енергії:

за січень 2022 року не пізніше 14 лютого 2022 року, прострочка виконання настає з 15.02.2022;

за лютий 2022 року не пізніше 14 березня 2022 року, прострочка виконання настає з 15.03.2022.

за березень 2022 року не пізніше 14 квітня 2022 року, прострочка виконання настає з 15.04.2022.

У встановлений договором строк, умови договору щодо оплати вартості наданих послуг відповідачем не виконані.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог по стягненню заборгованості у розмірі 7 724 843,53грн, строк оплати якої на дату звернення з позовом до суду настав.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем була сплачена сума 7 724 843,53грн, що підтверджується платіжними дорученнями (інструкціями):

№3896 від 18.04.2023 на суму 2 305 125,79грн (оплата за березень 2022 року);

№7552 від 04.04.2023 на суму 2 305 125,79грн (оплата за березень 2022 року);

№7307 від 21.03.2023 на суму 1 557 295,99грн (оплата за січень 2022 року);

№1464 від 28.03.2023 на суму 1 557 295,96грн (оплата за січень 2022 року) (а.с. 135-138).

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Вчинення будь-яких дій, які не є способом припинення зобов`язання, що становить предмет спору, не свідчить про відсутність спору. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми можливе лише в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення спору та припинив існування вже після відкриття судом провадження у справі та перебування справи у суді. Якщо ж предмет спору був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина не тягне за собою такий наслідок, як закриття провадження у справі.

Оскільки відповідачем сплачено основний борг після звернення позивача з позовом до суду (позивач звернувся до суду 24.01.2023 (відмітка пошти), а відповідач перерахував загальну суму 7 724 843,53грн - 21.03.2023, 28.03.2023, 04.04.2023, 18.04.2023, тобто після відкриття провадження у справі), провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу 7 724 843,53грн підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2.7 договору сторони погодили, що за порушення строків оплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі 0,1% вартості послуг, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплачується штраф у розмірі семи відсотків вказаної суми.

Позивач нарахував та просить стягнути пеню у розмірі 2 346 717,11грн за загальний період із 15.02.2022 до 19.01.2023 та штраф 7% у розмірі 540 739,05грн (а.с. 14).

Перевіркою наданого позивачем розрахунку пені встановлено, що пеня розрахована відповідно до умов п. 7.2.7 договору, не суперечить вимогам наведених вище положень діючого законодавства в частині її нарахування. Розрахунок є арифметично вірним.

Розрахунок штрафу у сумі 540 739,05грн є вірним.

Загальна сума штрафних санкцій складає 2 887 456,16грн (2 346 717,11грн +540 739,05грн).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зробила наступні висновки.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Суд звертає увагу, що розмір заявлених нарахувань (пені, штрафу, відсотків річних, інфляційних втрат у загальному розмірі 4 796 094,82грн) складає 62,1% суми основного боргу.

Господарський суд зазначає, що загальна сума нарахувань не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у позивача можливості стягувати із відповідача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Крім цього суд враховує повне погашення відповідачем заборгованості та те, що строк оплати в певній частині боргу настав вже в період введення воєнного стану.

На підставі викладеного, враховуючи приписи статті 551 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір пені та штрафу на 50% від розміру, яка підлягає до стягнення.

Відтак, розмір пені, що підлягає до стягнення становить 1 173 358,55грн (2 346 717,11грн * 50%) та розмір штрафу, що підлягає до стягнення становить 270 369,52грн (540 739,05грн * 50%).

Враховуючи дотримання балансу інтересів сторін, суд зазначає про неможливість зменшення розміру пені та штрафу більше, ніж на 50%. Порушення строків оплати мало місце і відповідач не навів обґрунтування наявності обставин, які б суттєво перешкоджали здійснити своєчасну оплату (хоча б частково) у визначений договором строк. Умови договору, в тому числі порядок та строк оплати, були відповідачу відомі, і відповідач міг, здійснивши своєчасну оплату, уникнути цих нарахувань, або суттєво зменшити їх. За таких обставин подальше зменшення штрафних санкцій зможе привести до втрати неустойкою засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання.

При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 192 880,86грн за період із 15.02.2022 по 19.01.2023 та інфляційні втрати за період із лютого 2022 року до січня 2023 року у розмірі 1 715 757,80грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, судом встановлено його арифметичну вірність (тобто помилок не виявлено).

Разом з тим, суд не погоджується з визначенням позивачем величини приросту індексу споживчих цін 126,6 % (з лютого 2022 року по січень 2023 року), 119,2% (за період з квітня 2002 року по лютий 2023 року), який має заокруглюватися до десяткового числа після коми, та становить 126,0% та 118,7% (саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України, про що зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26 червня 2020 року у справі № 905/21/19).

Сума інфляційних втрат складає 1 671 910,95грн виходячи з наступного розрахунку:

3 114 591,95грн* 126,0% (сукупний індекс інфляції за лютий 2022 року січень 2023 року) = 3 924 385,85грн 3 114 591,95грн = 809 793,90грн;

4 610 251,58грн* 118,7% (сукупний індекс інфляції за квітень 2022 року січень 2023 року) = 5 472 368,62грн 4 610 251,58грн = 862 117,05грн.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 1 173 358,55грн, штраф 7% у розмірі 270 369,52грн, 3% річних у розмірі 192 880,86грн, втрати від інфляції у розмірі 1 671 910,95грн, а всього 3 308 519,88грн.

Стосовно форс-мажорних обставин, то відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У п. 9.2 договору визначено, що сторона, для якої виконання зобов`язань стало неможливим унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна негайно, не пізніше п`яти календарних днів, письмово повідомити іншу сторону про початок, можливий строк дії та про припинення дії таких обставин.

Листом від 28.02.2022 Торгово-Промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини, зокрема, військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 28.02.2022 "Про ведення воєнного стану".

Загальний лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, яким з 24.02.2022 було засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) на всій території України, не є належним і допустимим доказом наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання за договором, оскільки згідно зі статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) шляхом видачі сертифіката про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Інших доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань з оплати наданих послуг матеріли справи не містять, а відповідачем суду не надано.

Щодо розподілу судового збору.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Частиною третьою статті 231 цього Кодексу встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним.

Так, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема у разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (п.1); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п. 5) (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Під час звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості у сумі 12 520 938,35грн позивач сплатив судовий збір у сумі 187 814,12грн згідно платіжної інструкції №539 від 30.01.2023, замість 187 814,08грн (12 520938,35грнх1,5%) (а.с. 63 на зворотному боці). Надходження судового збору у сумі 187 814,12грн підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 69).

Оскільки наявні підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення 7 724 843,53грн у зв`язку із відсутністю предмета спору, сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачу із державного бюджету у розмірі 115 872,65грн (7 724 843,53грн*1,5%).

Оскільки клопотання про повернення судового збору на час розгляду справи від позивача не надходило, питання повернення сплаченої суми судового збору у розмірі 115 872,69грн (115 872,65грн+0,04грн) судом не розглядається.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 71 283,72грн (4 752 247,97грн*1,5%).

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 231, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Приватного акціонерного товариства "Суха балка" про стягнення 12 520 938,35грн - задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Суха балка" на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" заборгованості у розмірі 7 724 843,53грн у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха балка" (вул. Конституційна, буд. 5, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50031; ідентифікаційний код 00191329) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (вул. Електрична, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50014; ідентифікаційний код 00130850) пеню у розмірі 1 173 358 (один мільйон сто сімдесят три тисячі триста п`ятдесят вісім)грн 55коп, штраф 7% у розмірі 270 369 (двісті сімдесят тисяч триста шістдесят дев`ять)грн 52коп, 3% річних у розмірі 192 880 (сто дев`яносто дві тисячі вісімсот вісімдесят)грн 86коп, втрати від інфляції у розмірі 1 671 910 (один мільйон шістсот сімдесят одна тисяча дев`ятсот десять)грн 95коп. та витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 71 283 (сімдесят одна тисяча двісті вісімдесят три)грн 72коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.05.2023

Суддя Н.М. Євстигнеєва