20.04.2023Справа № 910/2608/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Гаврищук К.М., розглянувши матеріали
заяви стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/2608/21
про визнання недійсним рішення наглядової ради
Представники сторін:
від позивача: не з`явився.
від відповідача: не з`явився.
від третьої особи: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова про визнання недійсними з моменту прийняття усіх рішень Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова, оформлених протоколом № 77 засідання Наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С.П.Корольова від 23.05.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оспорюване рішення Наглядової ради товариства не відповідає приписам законодавства та порушує корпоративні права позивача на участь в управлінні товариством, склад наглядової ради не відповідав вимогам ст. 53 Закону України "Про акціонерні товариства" та в голосуванні за питання, включені до порядку денного, голосували особи, які не є членами наглядової ради, а отже, за твердженням позивача, не мали права голосу, внаслідок чого зазначене рішення має бути визнано недійсним в судовому порядку.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Через відділ діловодства суду 26.02.2021 року від позивача на виконання вимог ухвали суду від 23.02.2021 року надійшла заява б/н б/д про усунення недоліків позовної заяви, розглянувши яку суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2608/21, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 року у справі №910/2608/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" задоволено повністю, визнано недійсними з моменту прийняття рішення Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова, оформлені протоколом № 77 засідання Наглядової ради ВАТ "Меридіан" ім. С.П. Корольова від 23.05.2019 року; стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" 2270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Так, через систему "Електронний суд" 08.12.2021 року надійшло клопотання/заява стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" б/н від 08.12.2021 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/2608/20 про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14000,00 грн.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.12.2021 року вищевказана заява була передана на розгляд судді Селівону А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 року заяву стягувача -Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Меридіан Союз" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/2608/21 залишено без руху згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України та встановлено заявнику строк для усунення недоліків заяви.

Через канцелярію суду 16.12.2021 року від позивача на виконання вимог ухвали суду від 13.12.2021 року надійшла заява № 518/21-К від 16.12.2021 року про усунення недоліків, за результатами розгляду якої суд встановив, що недоліки заяви, які зумовили залишення її без руху, заявником усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 20.12.2021 року прийнято до розгляду заяву позивача - ТОВ "Меридіан Союз" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/2608/21, судове засідання по розгляду заяви позивача призначено на 27.01.2022 року.

Поряд із цим, у зв`язку з витребуванням ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2021 року матеріалів справи № 910/2608/21 на наслідками надходження апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 року, матеріали справи 12.01.2022 року направлено до суду апеляційної інстанції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022 року у справі № 910/2608/21 задоволено апеляційну скаргу відповідача, скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 року та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меридіан Союз" (вул. Велика Васильківська 64, м. Київ, 03150, ) на користь Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П. Корольова (бул. В. Гавела 8, м. Київ, 03124, ) 3 405,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 29.11.2022 року постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022 року у справі № 910/2608/21 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 року прийнято справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова на рішення від 29.09.2021 року до провадження, судове засідання призначено на 24.04.2023 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 року направлено справу № 910/2608/21 для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки судове рішення у справі № 910/2608/21 ухвалено судом в порядку загального позовного провадження та під час винесення рішення від 29.09.2021 року питання про судові витрати позивача в частині витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось, суд дійшов висновку про необхідність розгляду заяви позивача в судовому засіданні з викликом учасників справи для розгляду питання щодо ухвалення відповідного додаткового рішення у справі № 910/2608/21 про стягнення судових витрат позивача, та, відповідно, ухвалою від 11.04.2023 року призначено заяву позивача про ухвалення додаткового рішення до розгляду в судовому засіданні 20.04.2023 року.

У судове засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення 20.04.2023 року уповноважені представники сторін та третьої особи не з`явилися.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси; .

З метою повідомлення позивача, відповідача та третьої особи про розгляд вказаної заяви, судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду від 11.04.2023 року була направлена рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адреси місцезнаходження позивача - вул. Велика Васильківська 64, м. Київ, 03150, відповідача - бул. В. Гавела 8, м. Київ, 03124 та третьої особи - вул. Дегтярівська, буд. 36, м. Київ, які співпадають з місцезнаходженням сторін та третьої особи за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, докази вручення позивачу, відповідачу та третій особі ухвали суду від 11.04.2023 року станом на час проведення судового засідання 20.04.2023 року в матеріалах справи відсутні.

Судом здійснено запити з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень на адреси сторін та третьої особи №701, №565, №557, в яких зазначено, що станом на 17.04.2023 року поштові відправлення «не вручено під час доставки», «у точці видачі доставки» та «вручено за довіреністю» відповідно.

Окрім того, про дату, час і місце розгляду заяви позивач, відповідач та третя особа додатково повідомлялись шляхом надсилання судом засобами електронного зв`язку на електронні адреси учасників справи, зазначені в матеріалах справи, а саме: , procenko@merуdian.kiev.ua, відповідно, копії ухвали суду від 11.04.2023 року про призначення судового засідання у справі № 910/2608/21, факт отримання яких 12.04.2023 року підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про доставку електронних листів до електронних скриньок.

Про поважні причини неявки в судове засідання 20.04.2023 року представників відповідача та третьої особи суд не повідомлено.

Судом встановлено, що до початку судового засідання через канцелярію суду від представника позивача 13.04.2023 року надійшло клопотання №158/23-К від 13.04.2023 року про проведення судового засідання, яке призначено на 20.04.2023 року, за відсутності представника позивача. Клопотання позивача судом долучено до матеріалів справи.

Будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час проведення судового засідання 20.04.2023 року суду не надано.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від відповідача станом на час винесення додаткового рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання пояснень/заперечень на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та/або про намір вчинення відповідних дій та/або продовження відповідних процесуальних строків.

Згідно із частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивач, відповідач та третя особа не скористалися наданими їй процесуальними правами, зокрема, представники сторін та третьої особи не прибули в судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, а також відповідачем не надано будь-яких письмових пояснень/заперечень на заяву позивача, враховуючи клопотання представника позивача про розгляд справи без участі заявника, суд здійснював розгляд заяви в судовому засіданні 20.04.2023 року виключно за наявними матеріалами за відсутності представників сторін та третьої особи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши надані сторонами суду докази, які мають значення для розгляду заяви, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених статтями 129, 130 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, як свідчать матеріали справи, під час прийняття рішення 29.09.2021 року у даній справі № 910/2608/21 судом не було вирішено питання розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до частини першої, другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, через канцелярію суду 30.07.2021 року у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України позивачем було подано заяву про розподіл судових витрат №341/21-К від 30.07.2021 року, відповідно до якої останнім зазначено про понесення у зв`язку з розглядом даної справи витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 14 000 грн., які позивач просив суд покласти на відповідача.

Окрім цього позивачем 08.12.2021 року через систему «Електронний суд» подано клопотання б/н від 08.12.2021 року про ухвалення додаткового судового рішення у справі №910/2608/21 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, у якому позивач також просить суд стягнути на його користь з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 14 000,00 грн.

При цьому, зважаючи на дату ухвалення рішення у даній справі № 910/2608/21 - 29.09.2021 року, звернення відповідача до суду 30.07.2021 року (згідно відмітки про реєстрацію вхідної кореспонденції суду) з заявою про розподіл судових витрат №341/21-К від 30.07.2021 року, до якої долучено докази понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, здійснене з дотриманням встановлених господарським процесуальним законодавством строків.

В свою чергу, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказами і доводам, що наводяться сторонами у справі, тобто суд не може діяти на корить будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам господарського судочинства.

Таким чином суд може зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони, яка і зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат.

Наразі, заперечення відповідача щодо розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи відсутні.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (статті 16, 126 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За приписами пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вказаного закону).

В статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» наведені види адвокатської діяльності, а також роз`яснено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За приписами частиною 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 року у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами розгляду заяви позивача щодо розподілу судових витрат по справі № 910/2608/21 в порядку статті 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України судом встановлено, що позивачем долучено до матеріалів справи докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копію Договору №15/21-К про надання правничої (правової) допомоги від 10.04.2021 року, копію Додаткової угоди від 31.05.2021 року, рахунок на оплату №42 від 16.07.2021 року на суму 14 000,00 грн., копію платіжного доручення №136 від 28.07.2021 року на суму 14 000,00 грн., копію акту №42 про приймання-передачу наданої правничої (правової) допомоги від 29.07.2021 року на суму 14 000,00 грн..

Поряд із цим до матеріалів справи позивачем додано копію ордера №1097106 від 12.04.2021 року на надання правової допомоги у Господарському суді м. Києва адвокатом Король Дмитром Володимировичем, виданим адвокатським об`єднанням «Алтус Легал», а також копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №630 від 24.02.2021 року на ім`я адвоката Король Дмитра Володимировича.

Наразі, як підтверджується матеріалами справи, представництво інтересів ТОВ «Меридіан Союз» під час розгляду справи № 910/2608/21 здійснювалось адвокатським об`єднанням «Алтус Легал» в особі адвоката Король Дмитра Володимировича, яким було підготовано, підписано і подано від імені ТОВ «Меридіан Союз» відповідь на пояснення третьої особи №187/21-К від 25.04.2021 року, відповідь на відзив №225/21-К від 11.05.2021 року, заяву про зміну підстав позову №224/21-К від 11.05.2021 року, клопотання про залишення відзиву без розгляду №226/21-К від 11.05.2021 року, а також заяву про розподіл судових витрат №341/21-К від 30.07.2021 року.

За твердженням позивача, загальна сума понесених ТОВ «Меридиан Соз» судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з новим розглядом справи № 910/260/21, склала 14 000,00 грн.

Так, за умовами укладеного 10.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» (клієнт за договором, позивач у справі) та адвокатським об`єднанням «Алтус Легал» (адвокатське об`єднання за договором) Договору про надання правничої (правової) допомоги № 15/21-К (далі - Договір) сторони домовились, що клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надати клієнту захист, представництво та іншу правничу (правову) допомогу, передбачену цим Договором та чинним законодавством України, а саме: представляти інтереси клієнта в господарських судах всіх інстанцій, виключно по наступним судовим справам №910/2605/21, №910/2606/21, №910/2608/21, №910/2607/21, №910/3882/21, №910/6685/21, №910/6682/21 з питань захисту законних прав та інтересів клієнта з усіма процесуальними правами, наданими позивачу Господарським процесуальним кодексом України (пункт 1.1 Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 31.05.2021 року).

Правнича (правова) допомога надається адвокатом, який призначається адвокатським об`єднанням, безпосередньо на підставі цього Договору (пункт 1.2 Договору).

Згідно з пунктом 6.1 Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та і діє по 31.12.2021 року.

Відповідно до умов пункту 4.1 Договору з врахуванням складності справи, кількості витраченого адвокатом часу, розмір гонорару за надання правничої (правової) допомоги буде визначений в актах наданої правничої (правової) допомоги, виходячи з погодинної вартості 1 год. - 2 800 грн., які оплачуються клієнтом в безготівковій формі на поточний рахунок адвокатського об`єднання.

Як встановлено судом, між позивачем та адвокатським об`єднанням на виконання умов Договору про надання правничої (правової) допомоги № 15/21-К від 10.04.2021 року було погоджено та підписано Акт №42 про приймання-передачу наданої правничої (правової) допомоги від 29.07.2021 року, у якому відображено перелік фактично наданих адвокатом послуг в межах розгляду справи №910/2608/21 на загальну суму 14 000,00 грн.

Вказаний акт підписаний повноважним представником ТОВ «Меридіан Союз» (клієнта) та головою адвокатського об`єднання «Алтус Легал» Король Д.В. без зауважень щодо вартості, строків та якості послуг про надання правничої допомоги за Договором.

Окрім цього позивачем на підтвердження факту оплати правової допомоги за Договором надано суду копію платіжного доручення №136 від 28.07.2021 року на оплату послуг правової допомоги по справі №910/2608/21 згідно рахунку №42 від 16.07.2021 року по договору №15/21-К від 10.04.2021 року на суму 14 000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що в процесі розгляду справи № 910/2608/21 в Господарському суді міста Києва інтереси позивача представляв адвокат Адвокатського об`єднання «Алтус Легал» Король Д.В. на підставі ордеру про надання правничої допомоги серія №1097106 від 12.04.2021 року, який подавав заяви по суті справи та документи.

Таким чином, подані позивачем документи щодо вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу адвоката, в рамках розгляду спору у даній справі № 910/2608/21 є належними і допустимими доказами на підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених ст. 126 ГПК України.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009 року , п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року .

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 ч. 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Водночас, як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Окрім цього витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, від відповідача не надходило письмових заперечень щодо заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі їх змісту, обсягу та вартості.

Таким чином, виходячи з наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правової (правничої) допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатом документів.

Зокрема, суд оцінює та досліджує подані позивачем документи та встановлює, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не подавав адвокат під час розгляду справи явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами здійсненого судом аналізу наданих позивачем доказів, в тому числі Акту про приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги від 29.07.2021 року за Договором №15/21-К від 10.04.2021 року на суму 14 000,00 грн. суд наголошує, що згідно приписів чинного господарського процесуального законодавства вартість наданої учаснику справи професійної правничої допомоги оцінюється судом виходячи з критеріїв складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Наразі, згідно наданої позивачем заяви № 341/21-К від 30.07.2021 року витрати на професійну правничу допомогу, що пов`язані з підготовкою та направленням відповіді на відзив, заяви про зміну підстав, залишення відзиву без розгляду складають 5 600,00 грн. (2 години), представництво інтересів клієнта у судових засіданням 12.05.2021 року (1 година), 01.07.2021 року (1 година) та 29.07.2021 року (1 година) у Господарському суді міста Києва - 8 400,00 грн. (2 800,00 грн. *3), які позивач просить покласти на відповідача - Відкрите акціонерне товариство «Меридіан» ім. С.П. Корольова.

При цьому, як встановлено судом, вартість витрат на професійну правничу допомогу позивачем визначалась з урахуванням часу, витраченого адвокатом на надання певних послуг, при цьому вартість однієї години дорівнює 2 800,00 грн.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, до складу витрат позивача на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення з відповідача, включені витрати на представництво інтересів клієнта в судових засіданнях 12.05.2021 року, 01.07.2021 року та 29.07.2021 року у Господарському суді м. Києва - загальною вартістю 8 400,00 грн. (3 години), в той час як відповідно до протоколів судових засідань від 12.05.2021 року, 01.07.2021 року та 29.07.2021 рок тривалість засідань за участю адвоката Король Д.В. становила 13 хвил., 14 хвил. та 5 хвил., що не відповідає даним, врахованим позивачем при визначенні вартості відповідних послуг.

Також судом під час оцінки обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу враховано кількість, обсяг та зміст підготованих адвокатом документів, а саме: клопотання про залишення відзиву без розгляду (викладеної на 2 стор.), відповідь на відзив відповідача (викладеної на 8 стор.), заява про зміну підстав позову (викладеної на 16 сторінках), загальна вартість яких визначена відповідачем у акті від 29.07.2021 року у сумі 5 600,00 грн., що, на думку суду, не відповідає критеріям співрозмірності та розумності.

Суд також відзначає, що з урахуванням предмету позову та фактичних обставин справи, зважаючи на час, необхідний для дослідження наявної в матеріалах справи кількості доказів, нескладний характер спору та відсутність складних арифметичних розрахунків, суд приходить до висновку про те, що розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу позивачем значно завищено.

В контексті понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з позиції обґрунтованості, співмірності витрат із складністю справи, відповідності критерію реальності таких витрат та обсягом наданих послуг, а також розумності їхнього розміру.

Таким чином, господарський суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом фактичні обставини справи не є безумовною підставою для стягнення судом витрат на професійну правничу допомогу з відповідача саме в розмірі 14 000,00 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної дійсності та необхідності таких витрат, співмірності з ціною позову та ринковими цінами на правничу допомогу і адвокатські послуги.

Додатково судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно якого стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

При цьому згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані представником позивача докази, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом ТОВ «Меридіан Союз» документів, а також їх значення для спору, суд приходить до висновку, що зменшення розміру витрат відповідача до 7500,00 грн. від попередньо заявленої суми 14 000,00 грн., яка є завищеною, відповідатиме критерію пропорційності і розумності. Аналогічну позицію виклав у своїх постановах Верховний Суд від 07.08.2018 року у справі № 916/1283/17 та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Як вказано в колегією суддів касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 30.11.2020 року у справі № 922/2869/19, висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена також у постанові від 11.11.2021 року у справі № 910/7520/20.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведених висновків суду про зменшення витрат, заява позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 7500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Заяву позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/2608/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Меридіан» ім. С.П. Корольова (бул. В. Гавела 8, м. Київ, 03124, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Союз» (вул. Велика Васильківська 64, м. Київ, 03150, ) 7 500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні заяви позивача в частині решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 25 квітня 2023 року.

Суддя А.М.Селівон