ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про задоволення скарги

24.04.2023м. ДніпроСправа № 904/9871/21
За скаргою: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

на рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вх. №15768/23)

У справі:

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Шпорта Артема Ярославовича, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Золота Нива", м. Дніпро

про виселення з нежитлового приміщення

Суддя Євстигнеєва Н.М.

За участю секретаря судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від заявника (скаржника): Корольова Д.В., представник

Від боржника: не з`явився

Від третьої особи: не з`явився

Від відділу ДВС: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У :

31 березня 2023 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою,в якій просить:

- визнати рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Кірсанова Сергія Івановича про повернення виконавчого документу, а саме наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 у справі №904/9871/21, стягувачу без прийняття до виконання згідно повідомлення від 10.03.2023, неправомірним;

- зобов`язати державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служзи у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Кірсанова Сергія Івановича, провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 у справі № 904/9871/21 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2022 у вказаній справі щодо виселення фізичної особи-підприємця Шпорт Артема Ярославовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі гуртожитку літ. "А-5" по просп. Слобожанському, 44, м. Дніпро, прим. 1-4.

В обґрунтування скарги cкаржник посилається на те, що дії державного виконавця щодо повернення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2022 у справі №904/9871/21 з підстав передбачених п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" є неправомірними.

Ухвалою суду від 03.04.2023 скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях прийнято до розгляду та призначено у судове засідання на 13.04.2023.

З 13.04.2023 оголошено перерву до 24.04.2023.

19 квітня 2023 року від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до господарського суду надійшла уточнена скарга на рішення державного виконавця, якою просить:

- визнати рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Кірсанова Сергія Івановича про повернення виконавчого документу, а саме наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 у справі №904/9871/21, стягувачу без прийняття до виконання згідно повідомлення від 10.03.2023, неправомірним;

- скасувати повідомлення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Кірсанова Сергія Івановича, від 10.03.2023 про повернення виконавчого документу, а саме - наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 у справі № 904/9871/21, стягувачу без прийняття до виконання;

- зобов`язати державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служзи у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Кірсанова Сергія Івановича, відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022 по справі №904/9871/21 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2022 по справі №904/9871/21 згідно наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 у справі № 904/9871/21 щодо виселення фізичної особи-підприємця Шпорта Артема Ярославовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі гуртожитку літ. "А-5" по просп. Слобожанському, 44, м. Дніпро, прим. 1-4.

21 квітня 2023 року електронною поштою, а 25.04.2023 до канцелярії суду від державного виконавця надійшов відзив, в якому державний виконавець заперечує проти заявлених вимог. Кірсанов С.І. зазначає, що у виконавчому документі не зазначено дату народження боржника, чим порушено п. 3 ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження". Крім того, в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня технічна можливість для прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, без дати народження боржника та з`ясування вказаного питання.

Представники відповідача (боржника), третьої особи та відділу державної виконавчої служби у судове засідання не з`явилися.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (частина друга статті 342 Господарського процесуального кодексу України).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення скаржника (стягувача), сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить виселити Фізичну особу-підприємця Шпорт Артема Ярославовича та будь-яких інших осіб, які знаходяться у нежитловому приміщенні на першому поверсі будівлі гуртожитку літ. "А-5" по просп. Слобожанському, 44, м. Дніпро, прим. 1-4.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Фізичної особи-підприємця Шпорта Артема Ярославовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Золота Нива" про виселення з нежитлового приміщення задоволено частково; виселено Фізичну особу-підприємця Шпорта Артема Ярославовича з нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі гуртожитку літ. "А-5" по просп. Слобожанському, 44, м. Дніпро, прим. 1-4; в задоволенні вимоги про виселення будь-яких інших осіб з нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі гуртожитку літ. "А-5" по просп. Слобожанському, 44, м. Дніпро, прим. 1-4 відмовлено; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Шпорта Артема Ярославовича на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00грн.

15.11.2022 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022, яке набрало законної сили 15.11.2022 видано накази №904/9871/21.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2022 виправлено помилку, в тексті наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 №904/9871/21 про виселення Фізичної особи-підприємця Шпорта Артема Ярославовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі гуртожитку літ. "А-5" по просп. Слобожанському, 44, м. Дніпро, прим. 1-4, вказано дійсне найменування стягувача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

22.12.2022 наказ господарського суду про виселення, разом з відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2022, було направлено на виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

05.01.2023 головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломойцем Костянтином Васильовичем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 131).

В повідомленні зазначено про порушення ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме: у виконавчому документі та заяві стягувача не зазначено дату народження боржника у зв`язку із з чим Автоматизована система не допускає технічної можливості винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Регіональне відділення повторно надіслало на адресу відділу державної виконавчої служби заяву від 19.01.2023 №10-11-00328 про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 по справі № 904/9871/21.

03.02.2023 державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірсановим Сергієм Івановичем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 132).

В повідомленні зазначено про порушення ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме: у виконавчому документі та заяві стягувача не зазначено дату народження боржника у зв`язку із з чим Автоматизована система не допускає технічної можливості винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Повідомлення про повернення виконавчого документу отримано стягувачем 21.02.2023.

Не погодившись із прийнятим державним виконавцем рішенням, в порядку ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", Регіональне відділення звернулось із скаргою на дії державного виконавця від 02.03.2023 № 10-11-00964 до начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

У відповідь, на адресу Регіонального відділення втретє надійшло повідомлення від 10.03.2023 (вх. від 22.03.2023 № 10/01527) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, складеного на підставі відповідного рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірсанова Сергія Івановича, у зв`язку з відсутністю у поданому до виконання наказі та заяві стягувача дати народження боржника, що унеможливлює винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 133, 134).

Регіональне відділення вважає прийняте державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання необгрунтованим і таким, що не відповідає нормам чинного законодавства України, а також позиції Верховного Суду України щодо подібних правовідносин.

Розглянувши скаргу, дослідивши наявні у справі матеріали суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтями 6, 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, в тому числі виконавчої, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Приписами статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначені права та обов`язки виконавців, закріплена обов`язковість вимог виконавців.

Так, відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частинами 1, 3 статті 4 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Відповідно до п. 6 ч. 4. ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є відповідним рішенням державного виконавця, а тому таке повідомлення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Так, на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022, яке набрало законної сили 15.11.2022 видано наказ №904/9871/21 про виселення Фізичної особи-підприємця Шпорта Артема Ярославовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі гуртожитку літ. "А-5" по просп. Слобожанському, 44, м. Дніпро, прим. 1-4.

Зазначений наказ господарського суду разом з відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження, було направлено на виконання до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

10.03.2023 державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кірсановим Сергієм Івановичем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 133).

В повідомленні зазначено про порушення ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", а саме: у виконавчому документі та заяві стягувача не зазначено дату народження боржника у зв`язку із з чим Автоматизована система не допускає технічної можливості винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Проаналізувавши зміст наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 у даній справі на відповідність вимогам ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку, що виконавчий документ містить усі обов`язкові реквізити і дані, які передбачені цим Законом.

Статтею 24 Цивільного кодексу України передбачено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У відповідності до частини першої, другої статті 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом (положення частини першої статті 58 ГК України).

Відповідно до ст. 50 Цивільного кодексу України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.

В силу приписів частини першої статті 128 ГК України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Отже, статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) за умови їх державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Із системного аналізу пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що законодавець передбачив різні вимоги щодо оформлення виконавчого документа стосовно боржника як фізичної особи і стосовно фізичної особи-підприємця. У випадку, якщо боржником є фізична особа, ідентифікуючою ознакою такої є дата народження (пункт 3). Якщо судовий наказ видано щодо суб`єкта господарювання - фізичної особи-підприємця, ідентифікуючою ознакою останнього виступає ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Зі змісту наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 по справі №904/9871/21 та матеріалів справи вбачається, що боржником за вказаним виконавчим документом є не фізична особа, а Фізична особа-підприємець Шпорт Артем Ярославович (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Враховуючи викладене, в розумінні п.3 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" зазначення дати народження стосується виключно боржника-фізичної особи, у спірному випадку боржником за наказом є фізична особа-підприємець.

Таким чином відсутність у наказі господарського суду відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №471/283/17-ц та від 27.12.2018 у справі №469/1357/16-ц).

Законом України "Про виконавче провадження" та нормами Господарського процесуального кодексу України не встановлено вимогу про зазначення відомостей, на відсутність яких вказав державний виконавець в оскаржуваному повідомленні, щодо фізичної особи-підприємця. Таким чином, винесення Повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з зазначених підстав: відсутності дати народження фізичної особи-боржника з огляду на те, що боржником у даній справі є фізична особа-підприємець, є необґрунтованим та безпідставним.

Частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавці.

Обмеження стягувача у справі на отримання присудженого за наказом суду через відсутність у його та й суду відомостей про дату народження боржника, за висновками суду, є порушенням основних засад виконавчого провадження, а також права на справедливий суд та принципу доступу до правосуддя, встановленим у практиці Європейського суду з прав людини і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Керуючись однією з аксіом цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", що означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права", суд вважає, що стягувач не може бути незаконно позбавлений закріпленого в Конституції України права на обов`язкове виконання рішення суду (постанова Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 2-42/11).

За змістом статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Водночас належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду.

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому господарський суд не в праві самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Відповідно до статті 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Приймаючи до уваги викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання неправомірними і таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невжиттям державним виконавцем заходів щодо неупередженого, ефективного, своєчасного вчинення виконавчих дії для примусового виконання рішень.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки державний виконавець вже вчинив певні дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", та прийняв неправомірне повідомлення про від 10.03.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, то найбільш ефективним способом захисту права позивача (скаржника) на виконання судового рішення в даному випадку буде саме визнання такого рішення (повідомлення) неправомірним та скасування.

Враховуючи наведені норми законодавства, досліджені обставини з урахуванням доказів, поданих стягувачем, у їх сукупності на відповідність приписам Закону України "Про виконавче провадження", суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 345 ГПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись статтями 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати неправомірним та скасувати повідомлення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Кірсанова Сергія Івановича, від 10.03.2023 про повернення виконавчого документу, а саме - наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 у справі № 904/9871/21, стягувачу без прийняття до виконання.

3. Зобов`язати державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служзи у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Кірсанова Сергія Івановича, відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022 по справі №904/9871/21 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2022 по справі №904/9871/21 згідно наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 у справі №904/9871/21 у вказаній справі щодо виселення фізичної особи-підприємця Шпорт Артема Ярославовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі гуртожитку літ. "А-5" по просп. Слобожанському, 44, м. Дніпро, прим. 1-4.

4. На виконання вимог ст. 345 ГПК України, зобов`язати Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомити Господарський суд Дніпропетровської області та стягувача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про виконання ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили 24.04.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені статтями 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 28.04.2023

Суддя Н.М. Євстигнеєва