ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" квітня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1573/13

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Босової Ю.С., розглянувши у відкритому засіданні скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С., у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "ОДЕСЬКА ТЕЦ",

до: Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси",

про стягнення 194 202 048,52 грн.

за участю представників

від позивача - не прибув

від відповідача - Чехлов Ю.В.

від Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - не прибули

встановив:

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.03.2014р. по справі №916/1573/13 позов публічного акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ до комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси задоволено шляхом присудження до стягнення із відповідача суму основного боргу в розмірі 210 890 918, 66 грн., 3% річних в сумі 2 584 255, 05 грн., штрафу 7 % у розмірі 14 762 364,30 грн., пені у розмірі 7 301 032,27 грн., судового збору у розмірі 68 820,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.05.2014р. рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2014р. було змінено, шляхом викладення резолютивної частини в наступній редакції: позов задовольнити частково, стягнути із відповідача основний борг у розмірі 210 890 918,66 грн., 3% річних у розмірі 2584255,05грн., пеню у розмірі 7 301 032,27 грн., судовий збір у розмірі 68 820,00 грн., в решті вимог відмовлено.

19.05.2014р. господарським судом було видано наказ про примусове виконання судового рішення.

03.04.2023 до суду від Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" надійшла скарга на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. по справі №916/1573/13, якою скаржник просить суд:

- поновити строк на подання скарги,

- визнати неправомірним рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. про відмову у знятті арештів з майна КП "Теплопостачання міста Одеси" в межах викноавчого провадження № 45122980,

- зобов"язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. винести постанову про зняття арешту з коштів КП "Теплопостачання міста Одеси", накладеного на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.11.2014 про арешт коштів боржника по ВП № 45122980 та направити примірники даної постанови до АТ КБ "Приватбанк" та АТ "АБ Укргазбанк",

- зобов"язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. винести постанову про зняття арешту з майна КП "Теплопостачання міста Одеси", накладеного на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.10.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 45122980,

- зобов"язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. вчинити дії по реєстрації припинення обтяження нерухомого майна КП "Теплопостачання міста Одеси", внесеному Державний реєстр речових прав на нерухоме майно: номер запису про обтяження 7595265, дата та час реєстрації 0611.2014 14:58:40 на підставі постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.10.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по ВП № 45122980.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ст. 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Статтею 341 ГПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника.

З огляду на викладене, суд ухвалою від 06.04.2023 призначив скаргу до розгляду в засіданні 21.04.2023. Ухвалу надіслано на поштові адреси сторін та Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Позивач в засідання не прибув, надіславши до суду пояснення, в яких зазначив, що скарга відповідача підлягає задоволенню.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не направив в засідання свого представника, що не перешкоджає розгляду скарги відповідно до ст. 342 ГПК України. Відзиву на скаргу Відділ не надав.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що постановою відділу примусового виконання рішень ДВС України від 20.10.2014 відкрито виконавче провадження № 45122980 щодо виконання наказу у справі № 916/1573/13.

Постановою від 20.10.2014 накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно КП "Теплопостачання міста Одеси".

Постановою від 20.11.2014 накладено арешт на кошти боржника.

Ухвалою від 13.08.2021 судом затверджено мирову угоду на стадії виконання рішення.

Постановою від 18.08.2021 закінчено виконавче провадження № 45122980 через затвердження судом мирової угоди.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження (в редакції станом на 18.08.2021) виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження судом угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження (в редакції станом на 18.08.2021) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на викладене, 18.08.2021 відділом ДВС винесено постанову про стягнення з відповідача 158760,70 грн виконавчого збору, а 06.09.2021 відкрито виконавче провадження № 66704390 про стягнення 158760,70 грн виконавчого збору.

Постановою від 08.11.2021 зупинено виконавче провадження № 66704390 про стягнення 158760,70 грн виконавчого збору на підставі п. 10 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження, оскільки відповідача включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

Відповідно до п. 10 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження (в редакції станом на 08.11.2021) виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", оператор газотранспортної системи, оператори газорозподільних систем, електропостачальники, оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), у тому числі їхні правонаступники у разі заміни стягувача у виконавчому провадженні, а також теплогенеруючі організації, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Відповідач, посилаючись на відсутність заборгованості перед позивачем, звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з листом від 01.02.2023 № 02-01-01-35 з проханням щодо виключення з відповідних державних реєстрів записів про обтяження майна боржника та направити до АТ КБ Приватбанк та АТ АБ Укргазбанк належним чином оформлені постанови про скасування арешту з коштів.

17.03.2023 (відповідно до штемпелю вхідної кореспонденції відповідача) відповідач отримав лист за підписом начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України І.Нещадим № 26234/17342-33-23/20.1 від 03.03.2023, яким відмовлено у знятті арешту, оскільки у відділі відсутня інформація щодо сплати виконавчого збору

Відповідач, відповідно до вимог ст. 341 ГПК України у 10-денний строк з моменту отримання відмови ДВС, подав електронною поштою до Господарського суду Одеської області скаргу.

Однак, ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.03.2023 зазначену скаргу було повернуто через відсутність доказів надіслання скарги іншим учасникам.

Відповідач зазначає, що дізнався про повернення скарги 03.04.2023 з Єдиного державного реєстру судових рішень і в цей же день ним було подано скаргу до суду з клопотанням про поновлення строку для подання скарги.

Згідно з ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Також відповідно до ст. 341 ГПК України пропущений з поважних причин строк для звернення зі скаргою може бути поновлений.

Враховуючи, що відповідач спочатку звернувся до суду зі скаргою у встановлений ст. 341 ГПК України строк, а повернення скарги ухвалою від 29.03.2023 не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою, то суд поновлює відповідачу строк для звернення зі скаргою на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Розглянувши зазначену скаргу відповідача, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідач вважає, що арешт з майна та коштів відповідача незаконно не знятий виконавчою службою, оскільки відповідно до п. 6) ч. 5 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження (в редакції станом на день закінчення виконавчого провадження №.08.2021) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом виконавчий збір не стягується.

А в даному випадку, відповідач вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем відсутня за рішенням у справі № 916/1573/13 саме через врегулювання відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Однак, наразі постанова про стягнення виконавчого збору з відповідача чинна, не скасована, і відповідач не ставить вимог про її скасування у даній скарзі.

З огляду на викладене, відсутні підстави для визнання неправомірним рішення начальника Відділу про відмову у знятті арешту.

Суд враховує, що ст. 59 Закону України Про виконавче провадження врегульовано питання зняття арешту.

Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

2. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

3. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

4. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У постанові від 16.11.2022 у справі № 910/7310/22 (п. 10.1) Верховний Суд зазначив, що передбачений частиною першою статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» та статтею 339 Господарського процесуального кодексу України судовий захист прав та законних інтересів, порушених рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд.

Згідно з ст. 5, 14 Закону України Про виконавче провадження виконавчі дії здійснює саме виконавець (державний чи приватний).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Отже, з наведених норм права вбачається, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець не накладає і не знімає арешт з майна та коштів боржників, а лише в порядку контролю може скасувати постанову, яка суперечить вимогам закону, та зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Скаржник просить у скарзі зобов`язати начальника відділу винести постанови про зняття арешту з коштів та майна відповідача та вчинити дії по реєстрації припинення обтяження нерухомого майна відповідача.

Однак, з огляду на вищевикладене, суд не має права зобов`язувати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанови про зняття арешту з коштів та майна відповідача та вчинити дії по реєстрації припинення обтяження нерухомого майна відповідача, оскільки такі дії начальника не передбачені Законом України Про виконавче провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 234, 339-342 ГПК України, суд -

постановив:

1. В задоволенні скарги Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" на рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І.С. відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.04.2023.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня складення її повного тексту до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя В.В. Литвинова