ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

01.05.2023м. ДніпроСправа № 904/3941/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейдойл", м. Хорол Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ем Груп Україна", смт Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області

про стягнення 4 975 488,00 грн.

Суддя Колісник І.І.

Без участі представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейдойл" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ем Груп Україна" попередньої оплати в сумі 4975488,00 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 74632,33 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір поставки № 2001/21 від 20.01.2021, за умовами якого позивач сплатив на користь відповідача попередню оплату в сумі 4975488,00 грн за товар (аміачна селітра), який останній зобов`язаний був передати позивачу. У зв`язку з подіями, що відбулися на території Харківської області, позивач звернувся до відповідача з відповідним листом щодо повернення сплаченої ним суми. Однак, сплачена позивачем сума 4 975 488,00 грн не була повернена відповідачем.

Ухвалою суду від 14.11.2022 було відкрито провадження у справі № 904/3941/22 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 12.12.2022.

Ухвалою суду від 12.12.2022 (суддя Бондарєв Е.М.) затверджено мирову угоду у запропонованій сторонами редакції та закрито провадження у справі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2023 задоволено апеляційну скаргу відповідача на ухвалу суду від 12.12.2022 у справі №904/3941/22; ухвалу скасовано, а справу направлено до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду по суті.

Справа надійшла до господарського суду 17.04.2023.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 904/3941/22 передано для розгляду судді Коліснику І.І.

Ухвалою суду від 20.04.2023 прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, яке призначено на 23.05.2023 об 11:00 год (з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 21.04.2023).

27.04.2023 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на банківські рахунки відповідача за переліком згідно з прохальною частиною заяви, у межах суми заявлених позовних вимог.

При цьому заявник зазначає, що на сьогоднішній день сума попередньої оплати зменшилась до 3 872 330,00 грн у зв`язку з відступленням позивачем права вимоги на частину спірної попередньої оплати, а саме 1 103 158,00 грн на користь ТОВ "Агро-Технолоджи".

Обгрунтовуючи подану заяву, позивач зазначає про таке:

- відповідач безпідставно ухиляється від вирішення питання щодо повернення передоплати за селітру аміачну, а тому існують ризики свідомого невиконання рішення суду щодо повернення грошових коштів;

- відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру розмір статутного капіталу відповідача становить 1600000 грн, який не достатній для покриття розміру повернення грошових коштів, що створює додаткові ризики для виконання судового рішення;

- невжиття запропонованого позивачем заходу забезпечення позову може призвести до того, що протягом судового розгляду справи відповідач може перерахувати наявні на розрахункових рахунках грошові кошти на рахунки третіх осіб або ухилитися від повернення грошових коштів позивачу.

За загальним правилом, унормованим частиною першою статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

ВИСНОВКИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

За таких обставин, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, в першу чергу, повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За змістом статей 2, 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною першою статті 170 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що будь-яка письмова заява з процесуальних питань повинна містити, окрім іншого, перелік доказів (за наявності), що додаються до заяви.

За змістом частин першої, другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник жодного доказу на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суду не надав.

Доводи заявника про невиконання відповідачем договірних зобов`язань в частині повернення попередньої оплати за товар й про значну суму заборгованості, сумніви позивача у фінансовій спроможності відповідача, припущення стовно можливих перерахувань відповідачем наявних на його банківських рахунках грошових коштів на рахунки третіх осіб не є правовою підставою для висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Посилання позивача на розмір статутного капіталу відповідача, який за його оцінкою є недостатнім для погашення заборгованості, не свідчить про фактичний розмір активів останнього, на які у разі задоволення позову й можливе звернення стягнення в порядку примусового виконання рішення суду.

Повторне звернення заявника до суду з аналогічною заявою, підтвердженою належними й допустимими доказами, протягом усього часу розгляду справи чинним законодавством не заборонене.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агротрейдойл" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 01.05.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Колісник