ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"06" квітня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1518/22
За заявою Приватного акціонерного товариства Швейна фабрика «Воронін» б/н від 28.02.2023 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1518/22
за позовом Приватного акціонерного товариства Швейна фабрика «Воронін»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «САБ Ентерпрайз»
прo стягнення 4 886 542,92 грн.
Суддя А.Ю. Кошик
При секретарі судового засідання Фроль В.В.
За участю представників:
заявника (позивача): Хоменко В.В.
відповідача: не з`явився
Обставини справи:
Рішенням Господарського суду Київської області від 23.02.2023 року у справі № 911/1518/22 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Швейна фабрика «Воронін» до Товариства з обмеженою відповідальністю «САБ Ентерпрайз» прo стягнення 4 886 542,92 грн. задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «САБ Ентерпрайз» на користь Приватного акціонерного товариства Швейна фабрика «Воронін» грошові кошти, які утримуються без достатньої правової підстави у сумі 3 491 250 (три мільйони чотириста дев`яносто одну тисячу двісті п`ятдесят) грн. 00 коп., 1 196 800 (один мільйон сто дев`яносто шість тисяч вісімсот) грн. 50 коп. інфляційних втрат, 198 492 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста дев`яносто дві) грн. 42 коп. трьох процентів річних та 73 298 (сімдесят три тисячі двісті дев`яносто вісім) грн. 14 коп. витрат по сплаті судового збору.

До Господарського суду Київської області 02.03.2023 року від Приватного акціонерного товариства Швейна фабрика «Воронін» надійшла заява б/н від 28.02.2023 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1518/22, у якій заявник просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як визначено ч.ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.03.2023 року заяву Приватного акціонерного товариства Швейна фабрика «Воронін» б/н від 28.02.2023 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1518/22 призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.04.2023 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 04.04.2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «САБ Ентерпрайз» надійшли заперечення проти ухвалення додаткового рішення б/н від 31.03.2023 року.

У судовому засіданні 06.04.2023 року представник заявника (позивача) підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1518/22.

Відповідач у судове засідання 06.04.2023 року не з`явився, що не перешкоджає розгляду заяви.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України ).

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Як визначено ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 6 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, представник Приватного акціонерного товариства Швейна фабрика «Воронін» у заяві просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САБ Ентерпрайз» витрати на правничу допомогу у сумі 100 000,00 грн., згідно договору про надання правничої (правової) допомоги № 815-22 від 01.08.2022 року.

Рішення суду у справі № 911/1518/22 було ухвалено 23.02.2023 року, а отже п`ятиденний строк для подання до суду доказів, що підтверджують розмір та здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, сплинув 28.02.2023 року.

Суд установив, що заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу надійшла до канцелярії суду 02.03.2023 року, що підтверджується штампом Господарського суду Київської області про отримання вхідної кореспонденції. Однак, відповідно до відомостей з конверту, в якому надійшла вказана заява, вона була відправлена заявником 28.02.2023 року.

З огляду на викладене, Приватне акціонерне товариство Швейна фабрика «Воронін» вчасно та правомірно звернулося до господарського суду в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з заявою про відшкодування витрат на правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством Швейна фабрика «Воронін» та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська фірма «Грамацький і партнери» укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 815-22 від 01.08.2022 року.

Згідно з п. 1.1. розділу 1 вказаного договору клієнт доручає, а Адвокатська фірма приймає на себе зобов`язання здійснювати захист та представництво Клієнта, у тому числі, але не виключно у Господарському суді Київської області, Північному апеляційному господарському суді, Верховному Суді, інших судах, приватних та державних виконавців, надавати йому інші види правничої допомоги за позовом Клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю «САБ ЕНТЕРПРАЙЗ» про стягнення грошових коштів, сплачених Клієнтом Підряднику за договором підряду № 3137/VRN від 24 січня 2020 року, інфляційних втрат, трьох процентів річних та інших супутніх вимог.

Відповідно до розділу 3 договору за надані Адвокатською фірмою роботи (послуги), що стосуються спору, вказаного в п. 1.1 Договору, у суді першої інстанції Клієнт сплачує Адвокатській фірмі гонорар у фіксованому розмірі, що визначається з урахуванням необхідного часу для відповідної категорії спорів та становить 100 000 (сто тисяч) гривень 00 коп. без ПДВ. У розмір гонорару Адвокатської фірми входить:

3.1.1. Збір та підготовка доказів, складання та подання до відповідного суду позовної заяви та за необхідності відповіді на відзив;

3.1.2. Підготовка та участь Адвоката в підготовчих та/або судових засіданнях, у тому числі в режимі відеоконференції;

3.1.3. Підготовка (складання і оформлення) та подання за належністю будь-якого процесуального документа (чи іншого документа, необхідного для належного виконання цього Договору, у тому числі заяв по суті справи, клопотань, додаткових доказів);

3.1.4. Інші види послуг, що спрямовані на виконання цього Договору.

3.2. Гонорар, що сплачується Адвокатській фірмі за цим Договором, охоплює виконання робіт (надання послуг), що стосується розгляду судової справи, визначеної п. 1.1 Договору, в суді першої інстанції, та не стосується примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні, представництва інтересів Клієнта в судах апеляційної або касаційної інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України ).

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру» встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, понесені стороною у справі витрати на професійну правничу допомогу адвоката не є безумовною підставою для їх відшкодування судом в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З огляду на наведені в ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України критерії, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони (в даному випадку відповідача), відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а також чи була їх сума обґрунтованою.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Положеннями господарського процесуального законодавства з урахуванням висновків наведених у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, передбачено право на відшкодування витрат на правову допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, чим спростовуються доводи відповідача про протилежне.

У постанові від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 Верховний Суд дійшов висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/16322/18.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Так, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам у сукупності з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи з характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за розгляд справи має бути зменшений.

Згідно з актом здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої (правової) допомоги № 815-22 від 01.08.2022 року Об`єднання надало, а Клієнт отримав всі необхідні послуги з професійної правничої (правової) допомоги щодо розгляду справи № 911/1518/22.

Так, адвокатом надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), відповідно до якого адвокатом було здійснено:

- збір та підготовку доказів, підготовку правової позиції, складання та подання до суду позовної заяви та додатків до неї (12 год. 25 хв.);

- участь адвоката у судових засіданнях 22.09.2022 року (1 год. 25 хв.), 03.11.2022 року (1 год. 15 хв.), 01.12.2022 року (1 год. 45 хв.), 15.12.2022 року (1 год. 25 хв.), 12.01.2023 року (1 год. 30 хв.), 02.02.2023 року (1 год. 20 хв.), 23.02.2023 року (1 год. 35 хв.);

- підготовка та подання клопотання про відкладення підготовчого засідання (35 хв.);

- аналіз відзиву відповідача, підготовка правової позиції, аналіз судової практики (40 хв.);

- збір додаткових доказів, підготовка та подання до суду відповіді на відзив (7 год. 35 хв.);

- підготовка та подання до суду клопотання про приєднання додаткових доказів (2 год. 25 хв.);

- підготовка та подання клопотання про ознайомлення із матеріалами справи (30 хв.) та ознайомлення із матеріалами справи (40 хв.);

- аналіз заперечень на відповідь на відзив відповідача, підготовка правової позиції по нових аргументах (35 хв.);

- підготовка та подання до суду письмових пояснень на заперечення відповідача (5 год. 50 хв.);

- моніторинг стану судової справи протягом розгляду у суді, комунікація із секретаріатом суду (35 хв.).

Так, наданий адвокатом детальний опис правових послуг містить опис наданих послуг з правової допомоги з зазначенням кількості витраченого адвокатом часу для надання вказаних послуг.

Разом з цим, суд враховує, що за даними протоколів судових засідань, які проводились під час розгляду справи, тривалість судових засідань, в яких брав участь представник Приватного акціонерного товариства Швейна фабрика «Воронін», (3 судових засідання) складає 2-3 хвилини (22.09.2022 року 2 хв., 01.12.2022 року 3 хв., 15.12.2022 року 2 хв.), ще 3 судових засідання тривали від 7 до 20 хвилин (12.01.2023 року 20 хв., 02.02.2023 року 13 хв., 23.02.2023 року 7 хв.), в одному судовому засіданні (03.11.2022 року) представник позивача взагалі не брав участі.

Щодо наведених в розрахунку витрат на збір та підготовку доказів, підготовку правової позиції, опрацювання матеріалів справи, складення документів у справі (позовної заяви, відповіді на відзив, письмових пояснень, клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи) та моніторинг стану судової справи протягом розгляду у суді, суд вважає заявлену до відшкодування вартість послуг адвоката неспівмірною та такою, що не відповідає обсягу необхідних та наданих адвокатських послуг з огляду на складність справи та обсягу правової допомоги, який дійсно був необхідним у даному спорі.

Також, під час вирішення питання про розподіл витрат на послуги адвоката суд враховує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, до якого наявна стала практика Верховного Суду у подібних правовідносинах. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Як вбачається з матеріалів справи, остання за своєю суттю не відноситься до категорії складних та не викликає значного публічного інтересу, обсяг наданих адвокатом послуг не є значним.

Таким чином, з огляду на складність справи, необхідний обсяг адвокатських послуг та витрат часу адвоката, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 100 000,00 грн., стосовно якої подано заяву про розподіл, не відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а їх стягнення з відповідача становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат, з огляду на що суд дійшов висновку про покладення на відповідача відшкодування позивачу 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, заява Приватного акціонерного товариства Швейна фабрика «Воронін» б/н від 28.02.2023 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «САБ Ентерпрайз» судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/1518/22 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині відшкодування за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «САБ Ентерпрайз» 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Вимоги щодо відшкодування решти заявлених Приватним акціонерним товариством Швейна фабрика «Воронін» 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства Швейна фабрика «Воронін» б/н від 28.02.2023 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1518/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САБ Ентерпрайз» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Чорновола, буд. 52, ) на користь Приватного акціонерного товариства Швейна фабрика «Воронін» (01033, м. Київ, вул. Короленківська, буд. 3, ) 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ.

4. Відмовити в задоволенні решти заяви щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «САБ Ентерпрайз» 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту додаткового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст додаткового рішення складено 26.04.2023 року