УХВАЛА

21 квітня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/11615/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Жукова С.В.

перевіривши касаційну скаргу ліквідатора Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023

у справі № 910/11615/18

за заявою Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго»

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі № 910/11615/18 у задоволенні заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням його до банкрутства відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 у справі № 910/11615/18 апеляційну скаргу ліквідатора Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» задоволено частково. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі №910/11615/18 змінено та викладено її мотивувальну частину в редакції даної постанови. В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі № 910/11615/18 залишено без змін. Справу № 910/11615/18 передано до Господарського суду міста Києва.

01.03.2023 до Верховного Суду від ліквідатора Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» арбітражного керуючого Чичви О.С. (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд поновити пропущений строк для подання касаційної скарги та скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 у справі № 910/11615/18 в повному обсязі. Прийняти нове рішення, в якому задовольнити заяву про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника, у зв`язку із доведенням його до банкрутства, а саме: покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Державного комунального підприємства «КИІВЖИТЛОТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» на Київську міську державну адміністрацію та Київську міську раду; стягнути солідарно з Київської міської державної адміністрації та Київської міської ради на користь Державного комунального підприємства «КИЇВЖИТЛОТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» суму у розмірі 47 464 059, 80 грн.

03.03.2023 від Київської міської ради надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження за скаргою ліквідатора Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» арбітражного керуючого Чичви О.С. з підстав невідповідності вимогам ст. ст. 287,288, 290, 291 ГПК України.

13.03.2023 від ліквідатора Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» арбітражного керуючого Чичви О.С. надійшов супровідний лист до якого додано докази направлення копії касаційної скарги Київській міській раді та Київській міській державній адміністрації.

20.03.2023 ухвалою Верховного Суду витребувано з Господарського суду міста Києва та/або Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/11615/18; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ліквідатора Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» арбітражного керуючого Чичви О.С., яка подана на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 у справі № 910/11615/18, повернення без розгляду касаційної скарги або залишення касаційної скарги без руху до надходження матеріалів справи до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Разом з тим, перевіривши матеріали касаційної скарги ліквідатора Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» арбітражного керуючого Чичви О.С., з урахуванням запереченням проти відкриття касаційного провадження Київської міської ради, суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху, з огляду на таке.

Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги, зокрема щодо обов`язкового та конкретного зазначення скаржником підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 287 ГПК України.

Так, частиною другою статті 287 ГПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується касатор, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах першій, третій статті 310 ГПК України та їх змістовне обґрунтування.

Так, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Зважаючи на наведене скаржник повинен усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених пунктами 1-4 частини другої статті 287 ГПК України випадків потребує належних, вичерпних обґрунтувань, позаяк відкриття касаційного провадження за відсутності або неточності таких обґрунтувань може призвести до порушено принципу "правової визначеності".

З урахуванням зазначеного, перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України вбачається, що касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки скаржником не наведено належного обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження, визначених частиною другої статті 287 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 291 ГПК України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Виходячи зі змісту наведеної норми, особа, яка оскаржує судове рішення, повинна надавати суду прямий доказ, який однозначно свідчив би про повідомлення сторін про оскарження особою судових рішень.

Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об`єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Між тим скаржником вказаних вимог не додержано. Як вбачається скаржником додано докази направлення копії касаційної скарги лише Київській міській раді та Київській міській державній адміністрації, проте відсутні докази надсилання копії касаційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладенням іншим учасникам у справи, а саме - Дочірній компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», ПрАТ «ДТЕК Київські електричні мережі», ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві, Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", ГУ ДФС у м. Києві.

Таким чином, касаційна скарга ліквідатора Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» арбітражного керуючого Чичви О.С. оформлена з порушенням вимог ст.290 ГПК України та підлягає залишенню без руху.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, суд зазначає, що касаційна скарга ліквідатора Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» арбітражного керуючого Чичви О.С. підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги, а саме:

- письмових пояснень в яких чітко зазначити підстави касаційного оскарження, а саме чітко вказати пункт частини другої статті 287 ГПК України; формулювання застосованого судами попередніх інстанцій висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується касатор; норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній або вичерпне обґрунтування іншої, передбаченої частиною другою статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження;

- надати докази надсилання копії касаційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладенням іншим учасникам у справи, а саме - Дочірній компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», ПрАТ «ДТЕК Київські електричні мережі», ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві, Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", ГУ ДФС у м. Києві.

Розгляд заперечення Київської міської ради проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ліквідатора Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» арбітражного керуючого Чичви О.С. що поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 у даній справі буде здійснено судом при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, у разі усунення недоліків, які допущені при поданні касаційної скарги.

Усунувши недоліки, касаційної скарги скаржнику необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, для визначення дотримання заявником касаційної скарги строку на усунення недоліків касаційної скарги, встановленого ч. 2 ст.174 ГПК України, а також надати суду докази надіслання копії заяви про усунення недоліків касаційної скарги іншим учасникам справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292, 304, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу ліквідатора Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» арбітражного керуючого Чичви О.С. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 у справі № 910/11615/18 залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

3. Ліквідатору Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» арбітражному керуючому Чичві О.С. усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:

- подати нову редакцію касаційної скарги, у якій чітко вказати пункт частини другої статті 287 ГПК України; формулювання застосованого судами попередніх інстанцій висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується касатор; норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній або вичерпне обґрунтування іншої, передбаченої частиною другою статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження;

- надати докази надсилання копії касаційної скарги та доданих до неї документів листом з описом вкладенням іншим учасникам у справи, а саме - Дочірній компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», ПрАТ «ДТЕК Київські електричні мережі», ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві, Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", ГУ ДФС у м. Києві.

4. Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали встановлені ст. 292 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.В. Жуков