УХВАЛА

попереднього засідання

м. Київ

03.04.2023Справа № 910/16249/21
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс" (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова,18/7, сектор О, офіс 1, ідентифікаційний номер 39785812)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трансмагістраль" (03680, м. Київ, вул. Академіка Заболотного,150,прим.17, ідентифікаційний номер 35982277)

про банкрутство

Суддя Яковенко А.В.

Представники учасників:згідно протоколу судового засідання від 03.04.2023.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс" звернулося до суду з заявою про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трансмагістраль".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2021 № 910/16249/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс" було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 25.10.2021.

21.10.2021 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трансмагістраль" на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.10.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трансмагістраль" (03680, м. Київ, вул. Академіка Заболотного,150,прим.17, ідентифікаційний номер 35982277). Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс" (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова,18/7, сектор О, офіс 1, ідентифікаційний номер 39785812) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трансмагістраль" (03680, м. Київ, вул. Академіка Заболотного,150,прим.17, ідентифікаційний номер 35982277) в розмірі 374 531 288,07 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трансмагістраль" (03680, м. Київ, вул. Академіка Заболотного,150,прим.17, ідентифікаційний номер 35982277). Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трансмагістраль" (03680, м. Київ, вул. Академіка Заболотного,150,прим.17, ідентифікаційний номер 35982277) за номером 67472 від 26.10.2021р. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю ""Торговий дім "Трансмагістраль" (03680, м. Київ, вул. Академіка Заболотного,150,прим.17, ідентифікаційний номер 35982277) арбітражного керуючого Ягічева Сергія Олексійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 550 від 03.07.2013). Визначено дату проведення попереднього судового засідання на 20.12.2021 р.

10.11.2021 року до Господарського суду м. Києва надійшла заява Національного банку України про визнання кредитором з грошовими вимогами на суму 3 047 945 330,40грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 вказану заяву прийнято та призначено до розгляду у попередньому засіданні на 20.12.2021.

26.11.2021 року до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгарант" про визнання кредитором з грошовими вимогами на суму 162 477 168,93грн.

26.11.2021 року до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгарант" про визнання кредитором з грошовими вимогами на суму 162 477 168,93грн.

30.11.2021 року до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс" про визнання кредитором з додатковими грошовими вимогами на суму 415 814 191,84грн.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 06.12.2021 вказані заяви прийнято та призначено до розгляду у попередньому засіданні на 20.12.2021.

Судове засідання, призначене на 20.12.2021 не відбулось у зв`язку з направленням матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 апеляційну скаргу Національного банку України залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 25.10.2021р. по справі №910/16249/21 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 331.08.2022 касаційну скаргу Національного банку України залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 по справі № 910/16249/21 залишено без змін.

Матеріали справи №910/16249/21 повернуто до Господарського суду міста Києва.

За час перебування матеріалів справи у апеляційній та касаційній інстанціях, до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінгарант" про визнання кредитором з грошовими вимогами на суму 162 477 168,93грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.11.2022 призначено розгляд справи у попередньому засіданні на 20.02.2023.

14.02.2023 до суду надійшло клопотання розпорядника майна про долучення доказів до матеріалів справи.

14.02.2023 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання розпорядника майна арбітражного керуючого Ягічева С.О. про схвалення звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування його витрат за період з 25.10.2021 по 31.01.2023 у розмірі 294 754,24 грн. та здійснення сплати винагороди арбітражному керуючому з депозитного рахунку суду у розмірі 54 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2023 задоволено частково клопотання розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трансмагістраль» арбітражного керуючого Ягічева Сергія Олексійовича про схвалення звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування його витрат за період з 25.10.2021 по 31.01.2023 у розмірі 294 754,24 грн. та здійснення сплати винагороди арбітражному керуючому з депозитного рахунку суду у розмірі 54 000,00 грн. Здійснено сплату основної винагороди арбітражному керуючому Ягічеву Сергію Олексійовичу (свідоцтво арбітражного керуючого № 550 від 03.07.2013, ідентифікаційний код отримувача НОМЕР_1 ) на його рахунок № НОМЕР_2 за виконання ним повноважень розпорядника майна у справі № 910/16249/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монополіум Фінанс» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трансмагістраль» за період з 25.10.2021 по 25.01.2022 в розмірі 54 000 (п`ятдесят чотири тисячі) грн. 00 коп. з депозитного рахунку Господарського суду міста Києва UA0015332, відкритого у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, за рахунок коштів, авансованих Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Монополіум Фінанс» у відповідності до платіжного доручення № 63 від 04.10.2021. В іншій частині відмовлено. Відкладено розгляд справи у попередньому засіданні на 03.04.23.

22.03.2023 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання розпорядника майна про долучення доказів.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі.

Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

У ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у наступному порядку:

1) у першу чергу задовольняються:

вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;

вимоги кредиторів за договорами страхування;

витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;

витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються:

вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються:

вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);

вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

У судовому засіданні, що відбулось 03.04.2023, судом розглянуто заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника.

Так, за наслідками дослідження заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника, визнанню кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "Трансмагістраль» підлягає:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс"

У ході попереднього засідання, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.10.2021 визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трансмагістраль" в розмірі 374 531 288,07 грн.

Поряд із цим, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс" подано заяву про додаткові грошові вимоги в розмірі 415 814 191.84 грн.

Із вказаної заяви слідує, що 16.04.2014 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (Банк) та Публічним акціонерним товариством «Браїлівське» (далі - Позичальник) укладено Кредитний договір №35-2014 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав кредит у формі поновлюваної кредитної лінії у сумі 315 292 145,41 грн. Кінцевий термін погашення відповідно до умов договору про внесення змін від 30.04.2014 становив до 15.10.2020.

Надалі, 26.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтегріті» (новий кредитор) укладено договір №10660 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого право вимоги за Кредитним договором №35-2014 від 16.04.2014 перейшло до ТОВ «ФК «Інтегріті».

Після того, 27.02.2018 між ТОВ «ФК «Інтегріті» (первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Монополіум Фінанс» (новий кредитор) укладено Договір №02-2018 про відступлення (купівлі-продажу, факторингу) прав вимоги, відповідно до якого права вимоги за Кредитним договором перейшли до ТОВ «ФК «Монополіум Фінанс». Загальна сума зобов`язань Боржника на дату укладання даного Договору становила 428 327 652,59 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Монополіум Фінанс» на підставі Договору від 27.02.2018 №02-2018 про відступлення (купівлі-продажу, факторингу) прав вимоги набуло права вимоги за Кредитним договором №35-2014 від 16.04.2014.

20.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «ТД «Трансмагістраль» (заставодавець) та ТОВ «ФК «Монополіум Фінанс» (заставодержатель) укладено Договір застави №35-2014/3/8, відповідно до якого в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором Заставодавець передав в заставу рухоме майно, згідно з Додатком №1 до договору Застави, а саме: 1) Снігоприбирач PATRIOT PHG 72 Е, заставною вартістю 3 842,00 грн., 2) Обладнання пташника №13 (пром, стадо), заставною вартістю 6 836 143,20 грн., 3) Обладнання пташника №14 (пром, стадо), заставною вартістю 14 957 605,89 грн.; 4) Обладнання пташника №15 (пром, стадо), заставною вартістю 14 957 605,89 грн.; 5) Обладнання пташника №7 (пром, стадо), заставною вартістю 9 016 855,57 грн.; 6) ПФ ЧБ промзона обладнання Salm 6,2млн пташника №13, заставною вартістю 9 297 802,61 грн., 7) ПФ ЧБ промзона обладнання Salm 6,2млн пташника №14, заставною вартістю 118 984,00 грн.

Таким чином, загальна заставна вартість обладнання, що передається в заставу ТОВ «ФК «Монополіум Фінанс» становить 55 188 839,16 грн.

Відповідно до cтатті 572 ЦК України, у силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою статті 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України "Про заставу", за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини першої статті 584 ЦК України, частини першої статті 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (частина друга статті 589 ЦК України, стаття 19 Закону України "Про заставу").

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Частинами п`ятою, шостою статті 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно ч.2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що вартість предмета застави, в тому числі і розмір вимог заставного кредитора, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника, визначаються у розмірі вартості предмета застави, який визначений між кредитором та боржником у договорі застави.

Оскільки вартість предмету застави становить 55 188 839,16 грн. то з урахуванням приписів ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, вимоги ТОВ "ФК "Монополіум Фінанс" є забезпеченими лише в частині вартості предмета застави, а залишок вимог вважається незабезпеченим.

Такий висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладений 15.05.2018 в постанові у справі №902/492/17, оскільки з набранням чинності Кодексу України з процедур банкрутства (з 21.10.2019) порядок визначення забезпечених вимог було конкретизовано законодавцем в ч. 2 ст. 45 Кодексу та визначено, що кредитор є забезпеченим лише в частині вартості предмета застави.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду № 905/2028/18 від 17.06.2020 року.

Ураховуючи наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс" кредитором боржника на суму 790 345 479,91грн., з яких 735 156 640,75грн.-вимоги четвертої черги, 55 188 839,16грн.-вимоги забезпечені майном боржника.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 81 240,00грн.-які пов`язані зі сплатою судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, витрати на авансування винагороди арбітражного керуючого та заяви з додатковими грошовими вимогами.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант»

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» звернулося до суду із заявою кредитора боржника на суму 162 477 168,93 грн.

Із заяви кредитора слідує, що 20.12.2012 між Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (далі - Банк або Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Захід», Товариством з обмеженою відповідальністю «ім.Кл.Петровського», Товариством з обмеженою відповідальністю «НИВА» (далі разом - позичальники) укладено Договір про надання банківських послуг № 254CL (далі - Кредитний договір - 1).

16.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ-ЗАХ1Д», , Товариством з обмеженою відповідальністю «ім.Кл.Петровського», , Товариством з обмеженою відповідальністю «Нива», , укладено Договір про надання банківських послуг № 254CL2 (далі - Кредитний договір - 2).

За умовами Кредитного договору-1, Банк надав ліміт користування банківською послугою ПАТ «Браїлівське», ТОВ «ім.Кл.Петровського», ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт», на суму еквівалентну 4 000 000,00 (чотири мільйони) доларів США строком до 01.12.2013 року.

28.01.2015 року, згідно Договору про переведення боргу ПАТ «Браїлівське» та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» перевели борг за Кредитним договором 1 на ТОВ «Нива» та ТОВ «Райз-Захід» відповідно.

27.10.2015 року Договором про зміну до Кредитного договору-1, Банком зменшено ліміт банківської послуги до 180 000 000,00 грн. на строк до 15.10.2015 року.

За умовами Кредитного договору-2, Банк надав ліміт користування банківською послугою ТОВ «Нива», ТОВ «ім.Кл.Петровського», ТОВ «Райз-Захід» на суму 60 000 000, 00грн., строком до 30.10.2015 року.

24.01.2017 між Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» укладено Договір № 1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого, права вимоги за Кредитним договором-1 та Кредитним договором-2.

24.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» (новий кредитор) укладено Договір №24/01-17/2 про відступлення прав вимоги (із додатком № 1), відповідно до якого, права вимоги за Кредитним договором - 1 та Кредитним договором - 2, в сумі 260 688 930,96 грн. та 403 081,95 дол. США перейшли до нового кредитора.

У пункті 3 договору передбачено, що новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитним договором, та одержує право замість первісного кредитора вимагати від клієнта належного виконання ними боргових зобов`язань за кредитним договором. Права кредитора за кредитним договором переходять до нового кредитора в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. Загальний розмір боргових зобов`язань клієнта перед первісним кредитором за кредитним договором визначений в додатку № 1 до цього договору цесії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» на підставі Договору №24/01-17/2 про відступлення прав вимоги від 24.01.2017 набуло права вимоги за Кредитним договором - 1 та Кредитним договором - 2 в сумі 260 688 930,96 грн. та 403 081,95 дол. США.

24.01.2017 року Договором про зміну до Кредитного договору-1, продовжено строк ліміту банківської послуги до 04.03.2019 року.

01.03.2019 року Договором про зміну до Кредитного договору-1, продовжено строк ліміту банківської послуги до 01.10.2020 року.

Також, 24.01.2017 року Договором про зміну до Кредитного договору-2, продовжено строк ліміту банківської послуги до 04.03.2019 року.

Надалі, 01.03.2019 року Договором про зміну до Кредитного договору-2, продовжено строк ліміту банківської послуги до 01.10.2020 року.

31.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трансмагістраль» (іпотекодавець, боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» (іпотекодержатель, кредитор) укладено Договір іпотеки, який посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. за реєстраційним номером 11612, згідно якого в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором - 1 та Кредитним договором - 2 Боржник передав в іпотеку нерухоме майно, а саме, птахофабрику на 6,2 млн. кур-несучок промислового стада (3-й пусковий комплекс), загальною площею 10 137,70 кв.м, що знаходиться за адресою :Херсонська обл., Білозерський р-н, Східненська с/рада, комплекс будівель 26.

У пункті 1.2 договору іпотеки визначено, що вартість предмета іпотеки відповідно до протоколу № 2 від 31.10.2019 становить 10 162 100,00 грн.

Згідно з пунктом 1.3 договору іпотеки сторони погодили, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки його вартість буде визначатися на розсуд іпотекодержателя, або згідно з п. 1.4 договору, або на підставі належної експертної оцінки, проведеної на момент звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель має право самостійно визначати суб`єкта оціночної діяльності.

Після набуття ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» прав кредитора в період з 24.01.2017 здійснювалося часткове погашення заборгованості, відтак станом на 26.10.2021 сума заборгованості за кредитами, які забезпечено вищезазначеним договором іпотеки від 31.10.2019, становить 162 477 168,93 грн.

Арбітражним керуючим та боржником вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» визнані в повному обсязі.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до cтатті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою статті 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України "Про заставу", за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини першої статті 584 ЦК України, частини першої статті 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (частина друга статті 589 ЦК України, стаття 19 Закону України "Про заставу").

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Частинами п`ятою, шостою статті 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Відповідно до викладеної в постанові Верховного Суду від 04.02.2021 у справі № 904/1360/19 правової позиції вимоги забезпеченого кредитора, якщо інше не обумовлено договором застави (іпотеки) та немає заяви такого кредитора про повну чи часткову відмову від забезпечення, до майнового поручителя, який не є боржником в основному зобов`язанні, є забезпеченими в цілому незалежно від облікової оцінки заставного (іпотечного) майна визначеної сторонами в договорі застави (іпотеки).

Ураховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» кредитором боржника на суму 162 477 168,93 грн., що забезпечені заставою боржника.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 540,00 грн.

Національний банк України

Національний банк України звернувся до суду із заявою кредитора на суму 3 047 945 330,40 грн.

Дана заява обґрунтована тим, що між Національним банком та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» (позичальник) укладено низку кредитних договорів.

14.08.2008 між сторонами укладено Кредитний договір № 38/08-08/СТ, до якого в подальшому внесені зміни на підставі договорів про внесення змін від 01.07.2010, 21.07.2010, 12.08.2009, 07.10.2011, 07.06.2012, 31.10.2012, 28.11.2012, 26.02.2014, 19.09.2014, 01.12.2014, 10.12.2014, 23.12.2014, 26.02.2015 та 12.03.2015 (далі - Кредитний договір 1).

Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору 1 Кредитор надає Позичальнику кредит на суму 150 000 000,00 грн. на строк з 14.08.2008 по 10.06.2015 з оплатою 21,5% річних.

На підставі договору про внесення змін від 12.03.2015 до Кредитного договору 1 домовились поповнити пункт 1.1 розділу 1 Кредитного договору передостаннім такого змісту: «На період з 02.03.2015 по 10.06.2015 процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 21,5% (двадцять одна ціла п`ять десятих процентів) річних.".

13.05.2014 між Національним банком та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» укладено кредитний договір № 12/09/5, до якого в подальшому внесені зміни на підставі додаткових договорів № 1 - № 5 відповідно від 28.05.2014, 04.06.2014, 01.12.2014, 23.12.2014, 26.02.2015 (далі - Кредитний договір 2).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору 2 Кредитор надає Позичальнику кредит на суму 2 000 000 000,00 грн. на строк з 13.05.2014 до 30.12.2016.

Процентна ставка за користування кредитом не підлягає коригуванню, а її розмір встановлюється на рівні подвійної облікової ставки Національного банку та становить 19,0 % річних. Повернення кредиту здійснюється за графіком наведеним в пункті 1.2 Кредитного договору 2.

Позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день місяця та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту.

Пунктом 2.1.1 Кредитного договору 2 передбачено, що після його підписання Кредитор зобов`язується перерахувати на рахунок Позичальника кошти відповідно до п. 1.1 Кредитного договору 2.

23.10.2008 між Національним банком та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» укладено Кредитний договорів № 52, до якого в подальшому були внесені зміни на підставі договорів про внесення змін від 18.03.2010, 09.04.2010, 11.06.2010, 07.10.2011, 28.11.2008, 07.06.2012, 31.10.2012, 28.11.2012, 26.02.2014, 01.12.2014, 23.12.2014, 26.02.2015, 12.03.2015 (Кредитний договір 3).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору 3 Кредитор надає Позичальнику кредит на суму 700 000 000,00 грн. на строк з 23.10.2008 до 30.09.2016 з оплатою 17,5 % річних.

Відповідно до договору про внесення змін від 26.02.2015, сторони домовилися викласти пункт 1.4 розділу 1 Кредитного договору 3 в такій редакції: "Позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту. Сторони домовилися перенести з лютого - травня 2015 року до 10.06.2015 термін нарахованих відсотків за користування кредитом за січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015 року, квітень 2015 року, травень 2015 року».

Відповідно до пункту 2.1 Кредитного договору 3 після його укладення, а також укладення договорів застави, Кредитор перераховує на рахунок позичальника кредит в сумі 680 000 000,00 грн.

20.02.2009 між Національним банком та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» укладено Кредитний договір № 12/09/2, до якого в подальшому були внесені зміни на підставі договорів про внесення змін від 10.12.2009, 30.03.2010, 09.04.2010, 11.06.2010, 07.10.2011, 07.06.2012, 31.10.2012, 28.11.2012, 26.02.2014, 19.09.2014, 01.12.2014, 23.12.2014, 26.02.2015, 12.03.2015 (далі - Кредитний договір 4).

Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору 4, Кредитор надає Позичальнику кредит на суму 200 000 000,00 грн. на строк з 20.02.2009 по 30.06.2015 з оплатою 21,50 % річних.

Згідно з пунктом 2.1 Кредитор зобов`язався у день підписання Кредитного договору 4 перерахувати на рахунок Позичальника кредит у сумі 200 000 000,00 грн.

21.05.2008 між Національним банком та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» укладено Кредитний договорів № 16/05-08/СТ, до якого в подальшому були внесені зміни на підставі договорів про внесення змін від 13.05.2009, 04.09.2009, 05.10.2009, 01.07.2010, 02.07.2010, 07.10.2011, 07.06.2012, 31.10.2012, 28.11.2012, 26.02.2014, 01.12.2014, 23.12.2014, 26.02.2015 та 12.03.2015 (далі - Кредитний договір 5).

Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору 5 Кредитор надає Позичальнику кредит на суму 130 000 000,00 грн. на строк з 21.05.2008 до 30.11.2016 з оплатою 21,5% річних.

Відповідно до пункту 2.1 Кредитор зобов`язався у день підписання Кредитного договору 5 перерахувати на рахунок Позичальника кредит у сумі 130 000 000,00 грн.

Разом із цим, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» порушило умови Кредитних договорів 1-5, з огляду на що станом на 26.10.2021 перед Національним банком України утворилась наступна заборгованість: за Кредитним договором від 14.08.2008 № 38/08-08/СТ у розмірі 4 168 666,94 грн., за Кредитним договором від 13.05.2014 № 12/09/5 у розмірі 2 073 745 809,89 грн., за Кредитним договором від 23.10.2008 № 52 у розмірі 658 939 974,08 грн., за Кредитним договором від 21.05.2008 № 16/05-08/СТ у розмірі 125 973 818,58 грн., за Кредитним договором від 20.02.2009 № 12/09/2 у розмірі 185 117 060,91 грн., всього 3 047 945 330,40 грн.

У той же час, 07.10.2011 в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами між Національним банком України та ТОВ "ТД "Трансмагістраль" укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О. та зареєстровано в реєстрі за № 3609 (далі - Іпотечний договір).

У подальшому до Іпотечного договору внесені зміни та доповнення на підставі Договорів про внесення змін до Іпотечного договору від 07.06.2012 № 1, від 28.11.2012 №2 та від 19.08.2014 №3.

Відповідно до пункту 1.1 Іпотечного договору (у редакції від 19.08.2014) цей договір забезпечує вимоги Національного банку України, що випливають з Кредитних договорів та будь-яких додаткових правочинів, які можуть бути укладені після укладання Іпотечного договору (у тому числі, щодо продовження строку користування кредитними коштами, збільшення суми кредиту, процентів за користування тощо) з: повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені Кредитними договорами; сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому Кредитними договорами;

Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 Іпотечного договору у забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитними договорами Боржник передав в іпотеку Національному банку комплекс, будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: місто Київ. проспект Перемоги, будинок 121в, літера А (в тому числі кабінет сімейного лікаря площею 280, 30 кв. м.) (далі - Предмет іпотеки, нерухоме майно).

Нерухоме майно належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва (наказ №508-В від 11.08.2011) від 11.08.2011, серія САЕ 300252, та зареєстровано КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" 19 серпня 2011 року, номер запису 10618-П в книзі 224п-10, реєстраційний номер 34439757; на підставі договору купівлі - продажу від 23.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповська О.В., за реєстровим номером №5711 та зареєстрованого КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" 30.08.2011, номер запису 10618-П в книзі 224п-10, реєстраційний номер 34439757.

У пункті 9 Іпотечного договору сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 467 999 359,00 грн. (без урахування ПДВ).

Згідно з пунктом 15.8.1 Іпотечного договору Національний банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених Кредитними договорами, вони не будуть виконані.

Відповідно до пункту 15.8.2 Іпотечного договору Національний банк має звернути стягнення на Предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань за Кредитними договорами у випадках: порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами Кредитних договорів; прийняття власником або компетентним органом рішення про ліквідацію Боржника Позичальника.

07.10.2011 інформацію про реєстрацію іпотеки вказаного вище нерухомого майна внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №6712616.

Арбітражним керуючим вимоги кредитора визнані в повному обсязі.

У свою чергу, боржник вимоги Національного банку України не визнав, проте обґрунтованих заперечень не навів.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується виконання Національним банком України своїх зобов`язань за Кредитними договорами від 14.08.2008 № 38/08-08/СТ, від 13.05.2014 № 12/09/5, від 23.10.2008 № 52, від 21.05.2008 № 16/05-08/СТ, від 20.02.2009 № 12/09/2 та надання в установлених розмірах кредитних коштів Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк «Фінансова Ініціатива».

Водночас, доказів повернення Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» в повному обсязі кредиту Національному банку України матеріали справи не містять, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості за Кредитними договорами від 14.08.2008 № 38/08-08/СТ, від 13.05.2014 № 12/09/5, від 23.10.2008 № 52, від 21.05.2008 № 16/05-08/СТ, від 20.02.2009 № 12/09/2 становить 3 047 945 330,40 грн.

Відповідно до cтатті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною першою статті 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України "Про заставу", за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини першої статті 584 ЦК України, частини першої статті 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (частина друга статті 589 ЦК України, стаття 19 Закону України "Про заставу").

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Частинами п`ятою, шостою статті 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною, зокрема, до припинення основного зобов`язання.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Відповідно до викладеної в постанові Верховного Суду від 04.02.2021 у справі № 904/1360/19 правової позиції вимоги забезпеченого кредитора, якщо інше не обумовлено договором застави (іпотеки) та немає заяви такого кредитора про повну чи часткову відмову від забезпечення, до майнового поручителя, який не є боржником в основному зобов`язанні, є забезпеченими в цілому незалежно від облікової оцінки заставного (іпотечного) майна визначеної сторонами в договорі застави (іпотеки).

Ураховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання Національного банку України кредитором боржника на суму 3 047 945 330,40 грн., що забезпечені заставою боржника.

Поряд з вищеописаною заборгованістю, визнанню також підлягають судові витрати кредитора у розмірі 4 540,00 грн.

Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

Відповідно до абзацу 2 ч. 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника.

Заяви з вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян до суду не надходили.

Станом на 03.04.2023 заяв від кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, додатково перевіривши правові підстави заявлення кредиторами грошових вимог до боржника, господарський суд вважає за доцільне закінчити попереднє засідання.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати кредитором у справі № 910/16249/21 по відношенню до боржника:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс" з грошовими вимогами на суму 790 426 719,91грн., з яких 81 240,00грн.-вимоги першої черги, 790 345 479,91грн., з яких 735 156 640,75грн.-вимоги четвертої черги, 55 188 839,16грн.-вимоги забезпечені майном боржника.

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінгарант» з грошовими вимогами на суму 162 481 708,93грн., з яких 4540,00грн.-вимоги першої черги, 162 477 168,93 грн., що забезпечені заставою боржника.

- Національний банк Україн з грошовими вимогами на суму 3 047 949 870,40грн., з яких 4540,00грн.-вимоги першої черги, 3 047 945 330,40 грн., що забезпечені заставою боржника.

3.Зобов`язати розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трансмагістраль" проаналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках; надати письмові докази про розмір активу та пасиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трансмагістраль", наявну дебіторську заборгованість.

4.Зобов`язати розпорядника майна організувати проведення зборів кредиторів у відповідності до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства, вирішити питання відносно подальшого розгляду справи та відповідні протоколи надати суду.

5.Встановити дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів: 13.04.2023.

6.Зобов`язати розпорядника майна надати суду звіт про свою діяльність в процедурі розпорядження майном з врахуванням вимог ст.ст. 44-49 Кодексу України з процедур банкрутства.

7.Визначити дату проведення підсумкового судового засідання у справі № 910/16249/21 на 22.05.2023 11:40. Засідання відбудеться у приміщені господарського суду м. Києва в залі судових засідань № 7 (корпус Б).

8.Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного для їх подання, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

9.Ухвалу направити учасникам провадження у справі та розпоряднику майна.

Ухвала набирає законної сили в порядку ч.ч. 4, 5 ст.9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє провадження у справі про банкрутство

Повний текст ухвали складено 26.04.2023

Суддя А.В. Яковенко