Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні
клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ"
про відшкодування витрат на правничу допомогу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ"
до Державного підприємства "Гарантований покупець"
про стягнення 1 343 730,70 грн
За участю представників сторін:
від позивача: Левковська К.Ю. (в режимі відеоконференції);
від відповідача: Прохоров Ю.Г. (в залі суду),
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 1 343 730,70 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 1521/01 від 26.12.2019 в частині повної та своєчасної оплати поставленої електричної енергії.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2023 у справі № 910/13735/22 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" інфляційні втрати в сумі 473 046 грн 72 коп., 3% річних - 79 101 грн 46 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 8282 грн 22 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

27.03.2023 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом у даній справі.

Враховуючи, що справа № 910/13735/22 розглядалась в порядку загального позовного провадження та рішення ухвалювалось в судовому засіданні за участю представників сторін, з огляду на приписи ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд ухвалою від 03.04.2023 призначив на 20.04.2023 розгляд клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в судовому засіданні з повідомленням учасників судового процесу про дату і час проведення судового засідання.

10.04.2022 від відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення на клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Присутній у судовому засіданні 20.04.2023 представник позивача повністю підтримав подане ним клопотання про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача заперечив проти клопотання позивача, посилаючись на необґрунтованість заявленої до стягнення суми витрат.

Розглянувши клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про його часткове задоволення з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Суд зазначає, спір у даній справі є корпоративним, а отже є таким, що віднесений до категорії складних справ та розглядається виключно в порядку загального позовного провадження.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача 45 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження вимоги про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 45 000,00 грн позивачем надано суду: копію Договору про надання правничої допомоги № 02/12-1 від 02.12.2022, укладеного між Адвокатським об`єднанням «КД-ГРУП» та ТОВ "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ"; копію Угоди до Договору про надання правничої допомоги № 02/12-1 від 02.12.2022 про встановлення вартості послуг від 02.12.2022; копію Акту прийому-передачі наданих послуг від 23.03.2023 до договору про надання правничої допомоги №02/12-1 від 02.12.2022; копії рахунків № 1 від 02.12.2022 на суму 22500,00 грн та № 2 від 08.12.2022 на суму 22500,00 грн; копії платіжних інструкцій на підтвердження сплати коштів № 782 від 02.12.2022 на суму 22500,00 грн та № 784 від 08.12.2022 на суму 22500,00 грн; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ДП № 4381 від 05.07.2019, видане на ім`я Левковської Катерини Юріївни; копію ордера серії АЕ № 1146876 від 05.12.2022.

Водночас, судом встановлено, що відповідач подав заперечення на клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якому зазначив, що враховуючи предмет та підстави позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи відповідач вважає, що кількість год, витрачених для надання кожного із зазначених виду послуг, відображених в акті позивача прийому-передачі наданих послуг від 23.03.2023, а також їх вартість є явно завищеними.

За приписами ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини іn основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N9 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.

Суд звертає увагу, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наразі, оцінюючи надані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також заперечення відповідача, судом враховано, що згідно з переліком виконаних робіт, наведеного в Акті прийому-передачі наданих послуг від 23.03.2023, послуги зазначені у пунктах 1, 2, 3, 6 вказаного акту взагалі не були необхідними для розгляду справи. При цьому, судом враховано, що у провадженні Господарського суду міста Києва у цей же час розглядалася справа № 910/9098/22, предметом якої є стягнення суми основної заборгованості за Договором № 1521/01 від 26.12.2019, відповідно адвокат вже був ознайомлений з усіма документами та обставинами, що стосуються правовідносин сторін у даній справі.

Крім того, суд вважає завищеною вартість послуг за участь адвоката в кожному судовому засіданні. Так, судове засідання 16.0.2023 продовжувалося 17 хвилин, час його очікування складав 35 хвилин; судове засідання 02.03.2023 продовжувалося 6 хвилин (розпочалося вчасно); судове засідання 23.03.2023 продовжувалося 25 хвилин (розпочалося вчасно). Отже, загальний час, витрачений адвокатом на участь у судових засідання, становив 83 хвилини.

Судом також враховано, що представник приймав участь в судових засіданнях у режимі відеоконференції, що не потребувало додаткового часу для проїзду до суду.

Відтак, враховуючи, що предметом спору є стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає за необхідне стягнути витрати за підготовку, складання та подання позовної заяви в сумі 15000,00 грн; участь представника в судових засіданнях - 5000,00 грн; підготовка, складання та подання відповіді на відзив по справі - 2500,00 грн; складання та подання інших заяв, клопотань та пояснення - 1500,00 грн, враховуючи, що оформлення деяких заяв було пов`язано з неналежним їх оформленням самим позивачем.

Таким чином, враховуючи складність справи та розумну необхідність витрат для даної справи у суді першої інстанції, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, на переконання суду, клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню в сумі 24000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 232, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ СОЛАР ІСТЕЙТ" (52001, Дніпропетровська область, Дніпровський район, місто Підгородне, вулиця Коротка, будинок 46, ідентифікаційний код 42226449) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000,00 грн.

3. В іншій частині вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до апеляційного господарського суду суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано: 02.05.2023

Суддя А.І. Привалов