РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.05.2023Справа № 910/20072/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Булава Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна архітектура міст"

про стягнення 48182,69 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Булава Транс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна архітектура міст" про стягнення 48182,69 грн. заборгованості з орендної плати за укладеним між сторонами договором оренди від 12.07.2019 № ДОП 12-07/19. Також позивач просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Дана ухвала суду направлялася, зокрема, відповідачу на юридичну адресу, вручення якої підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням із відміткою про вручення.

Разом із цим, у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.07.2019 між відповідачем (орендар) та позивачем (орендодавець) укладено договір оренди № ДОП 12-07/19, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, яке є об`єктом власності орендодавця. Орендар використовує отримане за цим договором обладнання у власній господарській діяльності дотримуючись вимог законодавства України та положень цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування обладнання, яке передається орендарю за цим договором, його комплектність, технічні характеристики (інші особливості в разі необхідності) зазначаються в акті прийому-передачі, який є додатком до цього договору та складає єдиний документ.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що орендар набуває право на отримання в оренду (фактичну передачу в його тимчасове володіння та користування) кожної одиниці обладнання, протягом трьох робочих днів після здійснення попередньої оплати першого періоду розрахунків за оренду такого обладнання, здійсненого в порядку пункту 6.5 цього договору, якщо сторони не дійшли письмової згоди про інше.

За змістом пунктів 3.2, 3.3 договору орендар має право отримати за згодою Орендодавця одну, або декілька одиниць обладнання протягом строку дії договору. У зв`язку з наведеним, дата підписання договору та дата підписання акту прийому передачі можуть не співпадати. При передачі орендарю кожної одиниці обладнання або декількох одиниць обладнання за цим договором, сторони підписують акт прийому-передачі, який є невід`ємною частиною договору. Такий акт прийому-передачі складається безпосередньо орендодавцем та підписується сторонами в двох екземплярах по одному для кожної зі сторін.

Згідно з пунктом 3.6. договору підписання акту прийому-передачі сторонами свідчить про факт і дату передачі обладнання орендарю в оренду на умовах даного договору

Із моменту підписання сторонами акту прийому передачі конкретної одинці або декількох одиниць обладнання, для них набувають чинності всі умови вказаного договору, а також умови, які викладені в акті прийому передачі обладнання (пункт 3.7 договору).

Пунктом 4.1 договору початок строку перебігу оренди кожної одиниці обладнання, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати підписання сторонами акту прийому передачі такого обладнання.

Згідно з п. 6.1. договору орендар сплачує орендну плату шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок орендодавця або сплати готівкою за весь строк користування орендованим обладнанням починаючи з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в оренду згідно п. 3.3. договору і закінчуючи датою підписання акту повернення обладнання орендодавцю згідно п. 5.1. договору або датою припинення/розірвання договору, якщо акт прийому-передачі не підписаний орендарем з його вини, або з моменту фактичного вилучення орендодавцем орендованого майна.

Розрахунок орендної плати здійснюється виключно орендодавцем на основі встановленого ним тарифу за добу або місяць оренди кожної окремої одиниці обладнання та вказується в акті прийому-передачі, який підписується сторонами договору при передачі обладнання в оренду. Всі розрахунки по даному договору здійснюється в національній валюті України - гривні (пункти 6.2, 6.3 договору).

Пунктом 6.4. договору встановлено, що період розрахунків орендаря становить 5 діб. Орендар сплачує оренду плату за кожен конкретний період в розмірі та на підставі рахунків наданих орендодавцем. У вказані дати сторони підписують акти, якими засвідчують факт здійснення (надання) оренди обладнання за вказаний період.

Відповідно до пункту 6.5. договору орендар вносить орендну плату за оренду обладнання в наступному порядку: орендна плата до кінця першого періоду розрахунків вноситься попередньо за перший місяць: після підписання цього договору, і до фактичного отримання обладнання в оренду; за другий та кожний наступний період розрахунків, орендна плата вноситься попередньо, в строк за 3 робочі дні до початку такого періоду розрахунків.

Згідно з пунктом 7.2.1. договору орендодавець за цим договором має право, зокрема, вимагати від орендаря своєчасно сплачувати орендну плату за договором, а в разі прострочки, сплати неустойки згідно умов договору.

У пункті 8.1.16 договору передбачено, що за кожну отриману послугу від орендодавця орендар зобов`язаний підписати акти надання послуг. У випадку не згоди підписання акту надання послуг, орендар повинен не пізніше одного дня з моменту отримання послуги надати письмову вмотивовану відмову. У разі не надання письмової відмови та/або надання її з порушенням встановленого строку, акти вважаються такими, що узгоджені та підписані обома сторонами.

Відповідно до пункту 13.1.4 договору цей договір підлягає достроковому розірванню у випадках: орендар не вносить оренду плату у розмірі та строк встановлений даним договором.

У пункті 13.3 договору передбачено, якщо даний договір розірваний з вини орендаря у відповідності до вимог закону та вимог даного договору, орендар миттєво втрачає право на використання обладнання, а орендодавець отримує право вилучити обладнання без попереднього повідомлення орендаря, негайно, після розірвання даного договору. Дострокове розірвання договору не звільняє орендаря від виконання зобов`язань по сплаті орендної плати та штрафних санкцій, встановлених цим договором.

Згідно з пунктом 15.1. договору, керуючись положеннями п. 1.3 даного договору, а також положеннями ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони погодили, що орендодавець за даним договором може надавати орендарю також транспортні послуги (послуги перевезення вантажу) з застосуванням власного транспорту довірений йому орендарем вантаж з місця відправлення до пункту призначення та в строк, що вказані у заявці орендаря, і видати вантаж уповноваженій особі орендаря (або іншій особі) на його одержання, а орендар в свою чергу зобов`язується прийняти надані послуги з перевезення вантажу та сплатити за них плату, визначену в заявці та/ або виставлених рахунків та / або в актах прийому - передачі виконаних робіт.

У пункті 15.3 договору вказано, що розрахунки між сторонами щодо послуг перевезення здійснюються шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок орендодавця на умові 100 % передоплати. В разі надання послуг орендодавцем без попередньої оплати, орендар зобов`язується сплатити вартість наданих послуг на протязі 5 (п`яти) банківських днів після надання таких послуг.

Відповідно до акту здачі-приймання обладнання від 12.08.2019 № 01 до договору оренди №ДОП 12-07/19 від 12.07.2019 орендодавець передав, а орендар отримав у тимчасове оплатне користування наступне обладнання: побутовий госблок № К203 (2005) новий (одна одиниця), та реклама на ПВХ (дві одиниці). Вказане обладнання передано в оренду за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 28. Загальна вартість оренди за добу становить 120,00 грн. за одну одиницю (3600 грн. з ПДВ/30 календарних діб). Строк оренди розпочинається 12.07.2019 по 11.08.2019 року.

Згідно з актом здачі-приймання обладнання від 14.04.2021 № 03 орендар передав, а орендодавець отримав обладнання, а саме: побутовий госблок № К203 (2005) новий (одна одиниця), та реклама на ПВХ (дві одиниці).

Із долучених до матеріалів справи актів надання послуг слідує, що відповідачу надано за договором оренди від 12.07.2019 № ДОП 12-07/19 послуги на загальну суму 137880 грн., з якої відповідачем оплачено 107040 грн.

При цьому, відомостей щодо не згоди відповідача із підписанням актів надання послуг відповідно до пункту 8.1.16 договору матеріали справи не містять.

05.03.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію щодо сплати заборгованості з орендної плати в розмірі 25440 грн., проте відповідач залишив дану претензію без задоволення.

Надалі, 12.05.2021 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про розірвання договору та сплату заборгованості в сумі 30840 грн.

До матеріалів справи долучено підписаний обома сторонами та скріплений печатками акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2020 року - квітень 2021 року, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 30840 грн., зокрема, неоплаченими залишилися акти за період серпень 2020 року - квітень 2021 року.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1. ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 ГК України).

Із матеріалів справи слідує, що відповідач позивачу орендну плату за договором оренди від 12.07.2019 № ДОП 12-07/19 у повному обсязі не сплатив, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 30840 грн., що підтверджується актами надання послуг та платіжними дорученнями щодо їх часткової оплати.

Крім того, матеріали справи містять підписаний обома сторонами та скріплений печатками акт звірки розрахунків за період січень 2020 року - квітень 2021 року, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 30840 грн.

Відтак, оскільки наразі сума основного боргу відповідача становить 30840 грн., що підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, у той час як відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також позивачем нарахована до стягнення з відповідача пеня в сумі 3104,28 грн. за період з 14.04.2021 по 30.11.2021, штраф у розмірі 40 % у сумі 12336 грн., інфляційні втрати в сумі 1316,87 грн. за період квітень-жовтень 2021 року, три проценти річних у розмірі 585,54 грн. за період з 14.04.2021 по 30.11.2021 року.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 9.2.1 договору за цим договором орендар несе наступну відповідальність: за кожен день прострочення внесення орендної плати згідно строків оплати, визначених цим Договором, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої грошової суми за кожен день прострочки.

У випадку, якщо прострочка по оплаті орендної плати перевищує 15 календарних днів орендар додатково сплачує штраф в розмірі 40 % від місячної орендної плати за кожне окремо порушення строків оплати по даному договору протягом всього строку дії договору (пункт 9.2.3. договору).

Згідно з пунктом 15.5.4 договору в разі, якщо у встановлений цим договором строк, замовником не буде здійснено розрахунок, він повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Суд зауважує, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

До того ж, нарахування саме господарських штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Із наданого позивачем розрахунку пені слідує, що позивач нараховує пеню на всю суму боргу в розмірі 30840 грн. за період з 14.04.2021 по 30.11.2021, у той час як прострочення оплати слід обраховувати за кожним актом надання послуг окремо.

Крім того, суд зауважує, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого строку, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України, за який нараховуються штрафні санкції - шість місяців.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 910/4164/17.

За арифметичним перерахунком суду, здійсненим у межах визначеного позивачем періоду, проте з урахуванням частини 6 статті 232 ГК України, пеня підлягає стягненню в сумі 21,80 грн. за листопад 2020 року на суму 3600 грн. за період з 14.04.2021-28.04.2021; у сумі 65,33 грн. за грудень 2020 року на суму 3720 грн. за період з 14.04.2021-26.05.2021; у сумі 117,31 грн. за січень 2021 року на суму 3720 грн. за період з 14.04.2021-29.06.2021; у сумі 145,08 грн. за лютий 2021 року на суму 3360 грн. за період з 14.04.2021-27.07.2021; у сумі 206,28 грн. за березень 2021 року на суму 3720 грн. за період з 14.04.2021-24.08.2021; у сумі 120,59 грн. за квітень 2021 року на суму 1680 грн. за період з 14.04.2021-29.09.2021. Також підлягає стягненню відповідно до пунктів 15.1, 15.3, 15.5.4 договору пеня на суму 2400 грн. за період з 22.04.2021-22.10.2021, що становить 190,36 грн., та штраф у розмірі 40 % у сумі 12336 грн.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Здійснивши арифметичний перерахунок нарахованих інфляційних втрат у сумі 1316,87 грн. за період квітень-жовтень 2021 року та трьох процентів річних у розмірі 585,54 грн. за період з 14.04.2021 по 30.11.2021, суд дійшов висновку стягнення трьох процентів річних у розмірі 585,54 грн. та інфляційних втрат у сумі 1315,65 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

До матеріалів справи також надані докази витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн., а саме: договір про надання правової допомоги від 15.05.2021 № 15/05 та акт виконаних робіт (наданих послуг) від 30.11.2021 № 30/11-21 на суму 10000 грн., підписаний позивачем.

Відтак, понесені позивачем витрати по оплаті судового збору та на професійну правничу допомогу адвоката відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2164,53 грн. витрат зі сплати судового збору та 9535,36 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

При цьому, судом прийнято до уваги відсутність відповідного клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката в порядку частин 5, 6 статті 126 ГПК України.

Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. Дана правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Булава Транс" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна архітектура міст" (04053, м. Київ, провулок Бехтеревський,4; ідентифікаційний номер 42654390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Булава Транс" (08170, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Юрівка, вул. Набережна,12; ідентифікаційний код 35671867) 30840 (тридцять тисяч вісімсот сорок) грн. основного боргу, 866 (вісімсот шістдесят шість) грн. 75 коп. пені, 12336 (дванадцять тисяч триста тридцять шість) грн. штрафу, три проценти річних у розмірі 585 (п`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 54 коп., інфляційні втрати в сумі 1315 (одна тисяча триста п`ятнадцять) грн. 65 коп., 9535 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн. 36 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також 2164 (дві тисячі сто шістдесят чотири) грн. 53 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова