ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року

м. Київ

cправа № 925/1792/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Сухового В.Г.,

секретар судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Золотоніської міської ради Черкаської області - Сизька Д.Б.,

Приватного акціонерного товариства

«Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» - не з`явився,

Державного реєстратора виконавчого комітету

Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області

Кожухара Сергія Анатолійовича - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Золотоніської міської ради Черкаської області

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022 (у складі колегії суддів: Чорногуз М.Г. (головуючий), Агрикова О.В., Мальченко А.О.)

у справі № 925/1792/21

за позовом Золотоніської міської ради Черкаської області

до Приватного акціонерного товариства «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське», Державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Кожухара Сергія Анатолійовича

про усунення порушення прав на землю, скасування рішення державного реєстратора, припинення речових прав на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Золотоніська міська рада Черкаської області звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» (далі - ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське»), Державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Кожухара С.А., у якому просила:

- усунути порушення права власності позивача на землю;

- скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Кожухара С.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 39460607 від 01.02.2018, на підставі якого був внесений запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права постійного користування земельною ділянкою ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» (номер запису про інше речове право: 24628363) на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5886 га, кадастровий № :10:001:0015, яка знаходиться в адміністративних межах Золотоніської міської ради;

- припинити речове право (право постійного користування земельною ділянкою) ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» (), номер запису про інше речове право 24628363, на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5886 га, кадастровий № :10:001:0015, яка знаходиться в адміністративних межах Золотоніської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» у встановленому законом порядку не набуло права постійного користування земельною ділянкою площею 0,5886 га, кадастровий №:10:001:0015, що знаходиться в адміністративних межах Золотоніської міської ради, тому рішення державного реєстратора щодо реєстрації за цим товариством права постійного користування зазначеною земельною ділянкою прийнято всупереч норм чинного законодавства та порушує права позивача як власника цієї земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 16.05.2022 позов задоволено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022 рішення Господарського суду Черкаської області від 16.05.2022 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у грудні 2022 року Золотоніська міська рада подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022, а рішення Господарського суду Черкаської області від 16.05.2022 залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 925/1792/21 за касаційною скаргою Золотоніської міської ради з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК, та призначено касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.04.2023.

05.04.2023 через систему «Електронний суд» ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» направило пояснення, у яких просило відмовити в задоволенні касаційної скарги.

ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» та Державний реєстратор виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Кожухар С.А. в судове засідання своїх представників не направили.

Відповідно до частини 1 статті 301 ГПК у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК.

Так, за змістом частини 1, пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК, наявність відомостей про направлення зазначеним учасникам справи ухвал з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, відсутність клопотань сторін про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у тому числі відповідно до частини 4 статті 197 ГПК, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності зазначених представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Золотоніської міської ради, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, Верховний Суд виходить із такого.

При вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що відповідно до інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація юридичної особи позивача - ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» проведена 27.12.1996, ідентифікаційний код 14212697, основним видом діяльності якого є розведення великої рогатої худоби, вирощування зернових культур.

Як свідчить зміст Держаного акта на право користування землею Б № 015297, у 1980 році виконавчим комітетом Золотоніської районної ради депутатів трудящих видано Золотоніській дослідній станції по коноплі Золотоніського району Черкаської області цей Державний акт про те, що за цим землекористувачем закріплене в безстрокове і безоплатне користування 2380,2 га земель для сільськогосподарського використання в межах плану землекористування, в 1984-1988 роках розпорядженнями уповноважених органів до плану землекористування вносились зміни. Державний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право користування за № 7. Державний акт містить застереження із Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік про те, що землекористувачі, яким земля закріплена в безстрокове і безоплатне користування, мають право і повинні користуватися земельними ділянками в тих цілях, для яких вони їм надані.

Відповідно до наказу Державного агропромислового комітету СРСР від 23.04.1987 № 322 «Про ліквідацію Золотоніської дослідної станції по коноплі всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур» вирішено: ліквідувати Золотоніську дослідну станцію по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур (пункт 1); Відділу по виробництву і переробці продукції рослинництва Держагропрому СРСР передати, а Держагропрому Української РСР прийняти основні фонди, штати, фінансові та матеріально-технічні засоби Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур для організації Черкаської обласної станції по тваринництву. Прийом-передачу здійснити станом на 01.01.1987 (пункт 2); Відділу по виробництву і переробці продукції рослинництва Держагропрому СРСР організувати на території Черкаської обласної дослідної станції по тваринництву регіональний відділ Всесоюзного НДІ луб`яних культур для проведення робіт по селекції конопель і виробництву суперелітного насіння цієї культури (пункт 3); Держагропрому Української СРСР та Відділу по виробництву і переробці продукції рослинництва Держагропрому СРСР для забезпечення діяльності регіонального відділу Всесоюзного науково-дослідного інституту (НДІ) луб`яних культур: при передачі основних фондів і засобів Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур передбачити закріплення за цим інститутом приміщень та матеріально-технічних засобів; внести пропозицію у встановленому порядку про надання в постійне користування інституту 10 га пашні із земель ліквідованої станції (пункт 4).

Постановою Ради Міністрів Української РСР від 29.05.1987 № 201 «Про удосконалення наукового забезпечення агропромислового комплексу Черкаської області», з метою поліпшення науково-дослідної роботи, вдосконалення організаційних форм зв`язку науки з виробництвом і сприяння науково-технічному прогресу в галузях агропромислового комплексу Черкаської області вирішено прийняти пропозиції Держагропрому УРСР і Черкаського облвиконкому, погоджені з Держагропромом СРСР, Держпланом УРСР, Міністерством фінансів УРСР і Південним відділенням ВАСГНІЛ про створення Черкаської дослідної станції тваринництва з підпорядкуванням її агропромисловому комітету Черкаської області. Створення дослідної станції здійснити на базі ліквідованої Золотоніської дослідної станції по коноплі Всесоюзного науково-дослідного інституту луб`яних культур, а також її дослідного господарства, яке іменувати далі «Золотоніське» (п.п. «б» п. 1).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.10.2017 року у справі № 823/1283/17 задоволено повністю позов ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 261 від 10.08.2017, яким до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав оренди на земельних торгах були включені земельні ділянки з кадастровими номерами з :10:001:0014 по :10:001:0072. У цій справі позивач стверджував, а суд визнав встановленою ту обставину, що земельні ділянки з кадастровими номерами з :10:001:0014 по :10:001:0072 перебувають у постійному користуванні позивача законно на підставі Державного акта на право користування землею Б № 015297 від 1980 року, це право не підлягає відчуженню і не може бути предметом продажу на земельних торгах.

Постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 06.10.2017 у справі № 823/1283/17 залишена без змін постановами Київського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2018 року та Верховного Суду від 11.11.2020.

Із інформаційної довідки № 242748263 від 02.02.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за параметрами запиту про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на земельну ділянку кадастровий номер :10:001:0015 площею 0,5886, яка знаходиться в адміністративних межах Золотоніської міської ради з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215 (поданої суду позивачем), вбачається, що державним реєстратором Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Кожухарем С.А. на підставі Державного акта на право користування землею серії та номер Б № 015297, виданого Виконавчим комітетом Золотоніської районної (міської) ради, прийнято рішення індексний номер 39460607 від 01.02.2018 про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою за правокористувачем - ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське», , землевласником є Золотоніська міська рада, , номер запису про інше речове право: 24628363 від 29.01.2018; державним реєстратором Виконавчого комітету Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Позняковою Р.В., на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 39-ОТГ від 08.12.2020, Акта приймання-передачі нерухомого майна б/н від 08.12.2020, складеного Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області і Золотоніською міською радою, прийнято рішення індексний номер 56159047 від 15.01.2021 про державну реєстрацію права комунальної власності за Золотоніською міською радою, , номер запису про право власності: 40125132 від 11.01.2021.

Така ж інформація міститься і в інформаційній довідці № 294257785 від 12.01.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо того ж об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 215, поданої суду відповідачем.

Предметом позову у справі, що розглядається, є вимога позивача про захист його порушеного права комунальної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5886 га, кадастровий № :10:001:0015, яка знаходиться в адміністративних межах Золотоніської міської ради у визначений ним спосіб.

Суд першої інстанції позов задовольнив та мотивував таке рішення тим, що за встановлених у справі обставин ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» не є правонаступником Золотоніської дослідної станції по коноплі, яке було землекористувачем 2380,2 га землі на підставі Держаного акта на право користування землею Б № 015297 від 1980 року, оскільки відбулося припинення юридичної особи Золотоніської дослідної станції по коноплі її засновником Державним агропромисловим комітетом СРСР шляхом ліквідації, що, відповідно до статті 37 Цивільного Кодексу Української РСР, виключає правонаступництво. У зв`язку з ліквідацією Золотоніської дослідної станції по коноплі, відповідно до статті 331 Цивільного Кодексу Української РСР, пункту 3 частини 1 статті 35 Земельного Кодексу Української РСР припинилось її право безстрокового і безоплатного користування 2380,2 га земель для сільськогосподарського використання, набуте на підставі Держаного акта на право користування землею Б № 015297 від 1980 року, тому у державного реєстратора не було законних підстав для реєстрації за ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» права постійного користування земельною ділянкою (номер запису про інше речове право: 24628363) на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5886 га, кадастровий № :10:001:0015, яка знаходиться в адміністративних межах Золотоніської міської ради.

Суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасував і відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що Регіональним відділенням фонду Державного майна України по Черкаській області прийнято наказ № 632-АТ від 05.12.1996, яким перетворено Державне підприємство держплемзавод - дослідного господарства «Золотоніське» (попереднє найменування Золотоніська дослідна станція по коноплі) у Відкрите акціонерне товариство «Племінний завод дослідне господарство «Золотоніське», при цьому постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.10.2017 у справі № 823/1283/17 встановлено, що ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» є правонаступником усіх прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства «Племінний завод дослідне господарство «Золотоніське» згідно з документами, що містяться в матеріалах адміністративної справи. З огляду на ці обставини, за висновками апеляційного суду, ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» не втратило право постійного користування спірною земельною ділянкою у зв`язку з чим позовні вимоги Золотоніської міської ради, заявлені у цій справі, є необґрунтованими.

У поданій касаційній скарзі Золотоніська міська рада зазначила, що судом апеляційної інстанції при вирішенні спору неправильно застосовано положення статті 13, пункту 3 частини 1 статті 35 Земельного кодексу Української РСР, статті 92, 141 Земельного кодексу України, статей 37, 331 Цивільного Кодексу Української РСР, статті 104 Цивільного кодексу України та не враховано висновків Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права при вирішенні спору у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 15.11.2021 у справі № 906/620/19, від 15.02.2022 у справі № 906/707/19, від 15.02.2022 у справі № 906/621/19, від 07.02.2022 у справі № 922/2250/20, від 01.02.2022 у справі № 906/710/19, від 01.02.2022 у справі № 906/704/19, від 26.01.2022 у справі № 906/622/19. При цьому скаржник послався на те, що судом апеляційної інстанції не враховано тих обставин, що Золотоніську дослідну станцію по коноплі, яка була землекористувачем на підставі Держаного акта на право користування землею Б № 015297 від 1980 року, було ліквідовано, тому правонаступництво ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» по відношенню до ліквідованої юридичної особи виключається, при цьому відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт правонаступництва. Отже, в разі, коли відбувається припинення особи без правонаступництва, то у такому випадку виникають підстави для припинення права користування земельною ділянкою. Крім того, судом апеляційної інстанції було порушено положення частини 4 статті 75 ГПК та не враховано висновків щодо застосування цієї норми права, викладених у постановах Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 522/7758/14, від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, від 08.12.2021 у справі № 916/3560/20, від 26.10.2021 у справі № 911/2581/14 (911/2410/20), оскільки висновок Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/1283/17 про наявність правонаступництва є правовою оцінкою, що не має преюдиційного значення, при цьому Золотоніська міська рада не була учасником цієї справи, тому судове рішення у цій справі стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення у межах, передбачених статтею 300 ГПК, виходить із такого.

Статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК).

Зазначені норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

У справі, що розглядається, позивачем обрано такий спосіб захисту порушеного права, як скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 39460607 від 01.02.2018, на підставі якого був внесений запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права постійного користування земельною ділянкою ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» (номер запису про інше речове право: 24628363) на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5886 га, кадастровий № :10:001:0015, яка знаходиться в адміністративних межах Золотоніської міської ради; припинити речове право (право постійного користування земельною ділянкою) ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське», номер запису про інше речове право 24628363, на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5886 га, кадастровий № :10:001:0015, яка знаходиться в адміністративних межах Золотоніської міської ради.

Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина 1 статті 92 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час прийняття рішення про проведення реєстрації права постійного користування земельною ділянкою ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське»), якою передбачено підстави для державної реєстрації прав, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Як установлено судами попередніх інстанцій державну реєстрацію права постійного користування спірною земельною ділянкою за ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» було проведено на підставі Державного акта на право користування землею серії та номер Б № 015297, виданого Виконавчим комітетом Золотоніської районної ради у 1980 році Золотоніській дослідній станції по коноплі Золотоніського району Черкаської області.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, мотивував рішення тим, що право постійного користування спірною земельною ділянкою, набуте ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» у встановленому законодавством порядку, що підтверджено обставинами, встановленими судовим рішенням у адміністративній справі № 823/1283/17 за позовом ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу від 10.08.2017 № 261, у якому суд визнав встановленою ту обставину, що земельні ділянки з кадастровими номерами з :10:001:0014 по :10:001:0072 перебувають у постійному користуванні позивача на підставі Державного акта на право користування землею Б № 015297 від 1980 року.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна з таких підстав.

Верховний Суд зазначає, що принцип диспозитивності, сутність якого викладено в статті 14 ГПК, визначає межі здійснення господарським судом та учасниками справи їхніх процесуальних прав та обов`язків, надає учасникам справи можливість вільно розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору та визначає обов`язок суду здійснювати провадження у справі виключно за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Реалізація принципу диспозитивності у процесі здійснення правосуддя спрямована на досягнення справедливого балансу між суб`єктами судового процесу і визначає межі процесуальних дій суду у розгляді справи.

Так, основним істотним аргументом, яким обґрунтовано позов Золотоніської міської ради у цій справі, є обставина припинення права постійного користування землею Золотоніської дослідної станції по коноплі Золотоніського району Черкаської області на підставі Державного акта на право користування землею серії та номер Б № 015297 у зв`язку ліквідацією цього підприємства та відсутності правонаступництва. Саме на цій обставині було побудовано позицію позивача щодо незаконності проведеної реєстрації права постійного користування спірною земельною ділянкою комунальної власності за ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське», речове право на яку не перейшло до останнього в порядку правонаступництва.

За висновками Верховного Суду, наведеними, зокрема у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі № 906/620/19 (на яку здійснено посилання скаржником у касаційній скарзі), право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється навіть у тому разі, якщо особа, яка за чинним законом не може набути таке право, не здійснить переоформлення цього права в інший правовий титул. Право постійного користування зберігається і є чинним до приведення прав та обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства й переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду.

Таким чином у справі, що розглядається, дослідженню підлягає наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо спірної земельної ділянки.

У частині 3 статті 2 ГПК однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом частини 1 статті 73, частин 1, 3 статті 74 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 ГПК).

У статті 75 ГПК визначено підстави звільнення від доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду (частини 4, 5, 7 статті 75 ГПК).

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. При цьому, оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах.

Особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.

Тобто, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається (такі висновки наведено у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 522/7758/14, на яку здійснено послання в касаційній скарзі в обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК).

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що судове рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі у цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб (постанова від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13). Зокрема, рішення суду не може бути протиставлене особі, яка не брала участі у цій справі, незалежно від того, чи було таке рішення в подальшому оскаржене і скасоване (постанова від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц).

Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору у справі, що розглядається, зазначених норм права та відповідних висновків Верховного Суду не врахував, поклавши в основу судового рішення про відмову в задоволенні позову обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі № 823/1283/17, не надав оцінки тим обставинам, що Золотоніська міська рада не була учасником адміністративної справи № 823/1283/17, отже, обставини, які підлягають встановленню господарським судом при вирішення спору у справі № 925/1792/21, встановлюються заново на підставі доказів, поданих суду учасниками цієї справи і висновки щодо застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, мають здійснюватися судом саме з урахуванням цих встановлених обставин.

Водночас необхідно зауважити, що судом апеляційної інстанції в обґрунтування мотивів доведення ПрАТ «Племінний завод - дослідне господарство «Золотоніське» наявності у нього права постійного користування спірною земельною ділянкою, а відтак і правомірності реєстрації відповідного права, не було встановлено та в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено, якими доказами відповідач доводить обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень проти заявленого позову, окрім посилання на обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі № 823/1283/17.

Відповідно до статті 236 ГПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини 1 статті 237 ГПК при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

У зв`язку з наведеним, постанова суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає, оскільки суд не дослідив належним чином зібрані у справі докази та не встановив пов`язані з ними обставини, що входили до предмета доказування, отже, рішення суду апеляційної інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції при вирішенні справи було неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, що підлягають застосуванню, та порушено норми процесуального права щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову за наведених у судовому рішенні обставин.

Порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 300 ГПК).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку, що наведені вище обставини щодо дослідження та оцінки в сукупності доказів, які є в матеріалах справи, згідно з пунктом 1 частини 3, частини 4 статті 310 ГПК є підставою для скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022 та передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Золотоніської міської ради Черкаської області задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022 у справі № 925/1792/21 скасувати.

3. Справу № 925/1792/21 передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: В.А. Зуєв

В.Г. Суховий