ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2023 р. Справа№ 910/8451/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Демидової А.М.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Прокопів Н.М., Коваль О.С.

від відповідача: Яковченко Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2022, повний текст складено 04.10.2022

у справі № 910/8451/21 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Державного підприємства «Гарантований покупець»

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про стягнення 7 960 851 697,95 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/8451/21 за позовом Державного підприємства «Гарантований покупець» до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 7 960 851 697,95 грн (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №0414-09051/52/01 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 26.06.2019 щодо оплати послуги за квітень-липень 2020 року, в зв`язку з чим позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 4 005 100 961,23 грн пені, 1 525 648 878,72 грн 7% штрафу, 585 224 968,41 грн 3% річних та 1 844 876 889,59 грн інфляційних втрат.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 у справі №910/8451/21 позов задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь Державного підприємства «Гарантований покупець» 1 281 114 653,59 грн пені, 1 519 399 502,72 грн штрафу, 585 224 968,41 грн 3% річних, 1 844 876 889,59 грн втрат від інфляції, 522 020,08 грн витрат зі сплати судового збору; в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки наявними у справі доказами підтверджено факт порушення відповідачем строків оплати послуг, наданих у квітні-липні 2020 року, то пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими. При цьому, суд першої інстанції, перевіривши правильність нарахування позивачем пені, 7% штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що періоди нарахування пені позивачем визначені правильно, проте суми пені розраховані неправильно, оскільки позивачем безпідставно не враховано положення ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». Також судом визнано необґрунтованим нарахування позивачем 7% штрафу на всю суму послуг, тоді як п. 4.3 Договору передбачено сплату штрафу у розмірі 7% від вартості неоплачених послуг.

Водночас суд першої інстанції відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені і штрафу на 99%, оскільки ним не було доведено винятковості випадку та наявності умов, що можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки. При цьому, судом враховано, що позивачем зобов`язання виконувались належним чином, проте відповідачем систематично допускались прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати послуг.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 у справі №910/8451/21 скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у позові в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального закону, викладені в ньому висновки не відповідають обставинам справи, а також суд визнав встановленими обставини, що не були доведеними.

Так, апелянт стверджує, що:

- місцевим господарським судом не було враховано того, що в діях відповідача відсутня вина як складовий елемент господарсько-правової відповідальності згідно присів ч. 1 ст. 614 ЦК України. У зв`язку з цим, апелянт вважає, що правові підстави для застосування до відповідача відповідальності за невчасну оплату послуг за договором відсутні;

- судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги, зокрема, в частині стягнення інфляційних витрат, адже позивач помилково нарахував інфляцію за місяць, періоди прострочення в якому не тривали повний місяць, що не узгоджується з правовими висновками Верховного Суду в постановах від 24.10.2018 у справі № 910/19576/17; від 22.01.2019 у справі № 905/305/18;

- відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу місцевий господарський суд не врахував ступінь виконання боржником зобов`язання, а також ненадання позивачем доказів завдання йому збитків.

Відповідачем подано додаткові пояснення.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає що:

- жодним нормативно-правовим актом або умовами Договору не визначається, що витрати, визначені у загальному тарифі, є єдиним джерелом оплати послуг за Договором;

- прострочення оплати відповідачем наданих у квітні-липні 2020 послуг тривала півтора року;

- посилання апелянта на невірно проведений позивачем розрахунок інфляції є необґрунтованими, оскільки не відповідають останній судовій практиці Верховного Суду;

- платежі, що пов`язані з оплатою відповідачем послуг є джерелом надходження грошових коштів для продавців електроенергії за «зеленим» тарифом, а тому невчасне виконання апелянтом договірних зобов`язань зумовило звернення ряду виробників з позовами до Гарантованого покупця;

- згідно розміщеної на офіційному веб сайті відповідача інформації за 2021 рік ним було отримано прибуток;

- зменшення розміру санкцій нівелюватиме мету існування неустойки та призведе до порушення інтересів сторін, а також виробників електроенергії за «зеленим» тарифом;

- отримані від відповідача кошти за стягнутими санкціями у цій справі не можуть бути використанні Гарантованим покупцем у власній господарській діяльності, а тому відсунім є надмірне збагачення позивача за рахунок нарахованої неустойки.

Позивачем подано письмові пояснення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8451/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв`язку з тим, що не додано доказів судового збору.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2022. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 23.01.2023. Явку визнано не обов`язковою. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 16.01.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 16.01.2023.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2023, у зв`язку з тим, що суддю Попікову О.В. 11.01.2023 обрано XIX позачерговим З`їздом суддів України членом ВРП, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/8451/21.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 у справі №910/8451/21 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Демидова А.М. Розгляд справи постановлено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 23.01.2023.

В судових засіданнях 23.01.2023, 27.02.2023 та 13.03.2023 оголошувались перерви до 27.02.2023, 13.03.2023 та 03.04.2023, відповідно.

Розгляд клопотань

24.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові пояснення, до яких додано копію листа НКРЕКП (з супровідним листом ПАТ «Донбасенерго»), який стосується роз`яснення правових питань, пов`язаних зі стягненням неустойки. Цей лист не є додатковим доказом, а тому разом з додатковими поясненнями залучено до матеріалів справи.

Явка представників сторін

Представник відповідача в судовому засіданні 03.04.2023 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення в частині задоволення позову скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні 03.04.2023 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

26.06.2019 Державним підприємством «Гарантований покупець» (постачальник послуг) і Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (замовник) укладено договір №0414-09051/52/01 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (далі - Договір).

Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2019 № 321 Державне підприємство «НЕК «Укренерго» перетворено на Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - НЕК «Укренерго»), 100% акцій якого належать державі та не підлягають відчуженню, затверджено статут новоутвореного підприємства. Зазначеним Наказом визначено, що НЕК «Укренерго» є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків Державного підприємства «НЕК «Укренерго».

Сторонами 29.08.2019 укладено додаткову угоду №579/01 до Договору, за умовами якої правонаступником всіх зобов`язань (прав та обов`язків) ДП «НЕК «Укренерго» за Договором є НЕК «Укренерго».

Відповідно до п. 1.1 Договору для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга) в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Згідно з п.1.2 Договору замовник сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов Договору.

Вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальником послуг (пункт 2.1 Договору).

За приписами п. 3.3 Договору замовник зобов`язаний, зокрема, у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої Регулятором.

Договір набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 01.01.2030 (пункт 7.1 Договору).

Відповідно до п.12.4 Порядку з урахуванням умов цієї глави гарантований покупець протягом перших п`яти робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та направляє оператору системи передачі (ОСП) два примірники акта приймання-передачі, підписані зі своєї сторони. Після отримання двох примірників акта купівлі-продажу, підписаних зі сторони гарантованого покупця, ОСП направляє гарантованому покупцю протягом перших семи робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, примірник акта приймання-передачі, підписаний зі своєї сторони уповноваженою особою. За наявності в ОСП зауважень до акта приймання-передачі, наданого гарантованим покупцем, ОСП повідомляє письмово про це гарантованого покупця.

Згідно з п. 12.5 Порядку після отримання від ОСП акта купівлі-продажу, підписаного з його сторони, гарантований покупець протягом одного робочого дня з дати його отримання надає Регулятору розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел для затвердження.

Пунктом 12.7 Порядку передбачено, що у разі перерахунку гарантованим покупцем вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел укладається акт коригування до акта приймання-передачі з ОСП.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами було підписано акти приймання-передачі та акти коригування наданих послуг за квітень-липень 2020 року, розмір вартості якої затверджений НКРЕКП, а саме:

- за квітень 2020 року - акт № 4 від 30.04.2020 (далі - Акт №4), відповідно до якого загальна вартість послуги за квітень 2020 року становила 3 961 130 557, 98 грн (з ПДВ); в подальшому до Акта № 4 внесено коригування вартості наданої послуги за квітень 2020 року; відповідно до акта коригування від 25.05.2020 до Акта №4 загальна вартість послуги за квітень 2020 склала 5 932 855 326, 58 грн (з ПДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 27.05.2020 №995; відповідно до акта коригування від 03.11.2020 до Акта № 4 загальна вартість послуги за квітень 2020 року становила 5 932 884 815,02 грн (з ПДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 09.12.2020 №2414;

- за травень 2020 року - акт №5 від 31.05.2020 (далі - Акт №5), відповідно до якого загальна вартість послуги за травень 2020 року становила 3 532 937 671,40 грн (з ПДВ); в подальшому до Акта №5 внесено коригування вартості наданої послуги за травень 2020 року; відповідно до акта коригування від 16.06.2020 до Акта №5 загальна вартість послуги за травень 2020 року склала 5 204 868 935,06 грн (з ПДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1211; відповідно до акта коригування від 16.11.2020 до Акта №5 загальна вартість послуги за травень 2020 року становила 5 205 758 015,36 грн (з ПДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 09.12.2020 № 2414;

- за червень 2020 року - акт №6 від 30.06.2020 (далі - Акт №6), відповідно до якого загальна вартість послуги за червень 2020 року становила 3 899 135 558,60 грн (з ПДВ); в подальшому до Акта №6 внесено коригування вартості наданої послуги за червень 2020 року; відповідно до акта коригування від 30.06.2020 до Акта №6 загальна вартість послуги за червень 2020 року склала 5 095 823 259,56 грн (з ПДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 22.07.2020 №1435; відповідно до акта коригування від 23.11.2020 до Акта №6 загальна вартість послуги за червень 2020 становила 5 095 890 647,86 грн (з ПДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 13.01.2021 №24;

- за липень 2020 року - акт №7 від 31.07.2020 (далі - Акт №7); відповідно до якого загальна вартість послуги за липень 2020 року становить 4 650 751 603,96 грн. (з ПДВ); в подальшому до Акта №6 внесено коригування вартості наданої послуги за липень 2020 року; відповідно до акта коригування від 31.07.2020 загальна вартість послуги за липень 2020 року склала 5 561 436 460,54 грн (з ПДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 19.08.2020 №1600; відповідно до акта коригування від 11.12.2020 до Акта №7 загальна вартість послуги за липень 2020 склала 5 561 837 361,41 грн (з ПДВ), що затверджена постановою НКРЕКП від 13.01.2021 №24.

Відповідно до п. 12.6 Порядку протягом одного робочого дня з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, ОСП здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем із забезпеченням йому 100% оплати фактично наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць відповідно до розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затвердженої Регулятором, з урахуванням попередньо сплачених авансових платежів.

Постановою НКРЕКП від 27.05.2020 №995 затверджено розмір вартості послуги, наданої ДП «Гарантований покупець» у квітні 2020 року, а відтак відповідач був зобов`язаний оплатити послугу 28.05.2020.

НЕК «Укренерго» здійснило оплату послуги, наданої у квітні 2020 року, з порушенням визначених строків, а саме: 40 000 000,00 грн на підставі платіжного доручення від 29.05.2020 №2140, 220 723 200,00 грн на підставі платіжного доручення від 15.07.2020 №1112, 200 000 000,00 грн на підставі платіжного доручення від 22.07.2020 №368, 200 000 000,00 грн на підставі платіжного доручення від 29.07.2020 №1249, 240 000 000,00 грн на підставі платіжного доручення від 31.07.2020 №20, 278 848 657,14 грн на підставі платіжного доручення від 28.01.2021 №4, 1 250 000 000,00 грн на підставі платіжного доручення від 05.02.2021 №290, 3 000 000 000,00 грн на підставі платіжного доручення від 31.03.2021 №2, 503 312 957,88 грн.

Постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1211 затверджено розмір вартості послуги, наданої ДП «Гарантований покупець» у травні 2020 року, а відтак відповідач був зобов`язаний оплатити послугу 25.06.2020.

Разом з тим, відповідач здійснив оплату послуги, наданої у травні 2020 року, з порушенням визначених строків, а саме: 10 000 000,00 грн на підставі платіжного доручення від 02.06.2020 №2460, 496 687 042,12 на підставі платіжного доручення від 29.04.2021 №4, 4 699 070 973,24 грн на підставі платіжного доручення від 11.11.2021 №301.

Постановою НКРЕКП від 22.07.2020 №1435 затверджено розмір вартості послуги, наданої ДП «Гарантований покупець» у червні 2020 року, а відтак відповідач був зобов`язаний оплатити послугу 23.07.2020.

НЕК «Укренерго» здійснило оплату послуги, наданої у червні 2020 року, з порушенням визначених строків, а саме: 10 000 000,00 грн на підставі платіжного доручення від 17.06.2020 №1332, 16 182 800,00 грн на підставі платіжного доручення від 15.07.2020 №1113, 5 069 707 847,86 грн на підставі платіжного доручення від 11.11.2021 №300.

Постановою НКРЕКП від 19.08.2020 №1600 затверджено розмір вартості послуги, наданої ДП «Гарантований покупець» у липні 2020 року, а відтак відповідач був зобов`язаний оплатити послугу 20.08.2020.

Відповідач здійснив оплату послуги, наданої у липні 2020 року, з порушенням визначених строків, а саме: 13 094 000,00 грн на підставі платіжного доручення від 15.07.2020 №1114; 5 548 743 361,41 грн на підставі платіжного доручення від 11.11.2021 №5.

В зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання щодо оплати послуг, наданих у квітні-липні 2020 року, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 4 005 100 961,23 грн пені, 1 525 648 878,72 грн 7% штрафу, 585 224 968,41 грн 3% річних та 1 844 876 889,59 грн інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до ст. 173 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам визначає Закон України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон№2019-VIII).

Згідно ч. 7 ст. 65 Закону №2019-VIII для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат гарантованого покупця на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною гарантований покупець надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Така послуга надається гарантованим покупцем протягом строку дії "зеленого" тарифу та строку дії підтримки виробників, які за результатами аукціону набули право на таку підтримку, відповідно до типового договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, форма якого затверджується Регулятором.

Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел здійснюється гарантованим покупцем відповідно до порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії. Розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором.

Вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3.2 Порядку для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець або ПУП укладають з ОСП договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 (далі - договір про надання послуг).

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й ч. 1 ст. 193 ГК України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом вище, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" виконало свої зобов`язання з оплати послуг, наданих у квітні-липні 2020 року, з просточенням, оскільки строки виконання настали 28.05.2020; 25.06.2020; 23.07.2020; 20.08.2020 відповідно. Відповідач зазначені обставини не спростував, доказів протилежного не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України).

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За статтею 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України , нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п.4.3 Договору сторони погодили, що у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у Порядку, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення; додатково сплачується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з преамбулою вказаного Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» він регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи.

Таким чином, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 907/65/18).

Беручи до уваги те, що граничний розмір пені, який не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, визначений Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що при визначені розміру відповідальності за невиконання грошових зобов`язань пріоритет мають норми Закону, а не положення договору.

Здійснивши перевірку правильності нарахування позивачем пені, Суд вважає вірним висновок місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог про стягнення пені в сумі 1 281 114 653,59 грн, що ґрунтується на положеннях вищенаведеного Закону та вимогах ч. 6 ст. 232 ГК України. Відтак підстав для скасування оскаржуваного рішення в цій частині не вбачається.

Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку із простроченням оплати відповідачем послуг понад 30 днів, позивачем на підставі п. 4.3 Договору нараховано штраф у загальній сумі 1 525 648 878,72 грн, з яких: 415 299 872,86 грн - за квітень 2020 року, 364 340 825,45 грн - за травень 2020 року, 356 707 628,17 грн - за червень 2020 року та 389 300 552,24 грн - за липень 2020 року.

Зважаючи на те, що нарахування даного виду неустойки позивачем здійснено на всю суму вартості послуги, що не відповідає умовам п. 4.3 Договору, судом першої інстанції було частково задоволено позов з даних позовних вимог в сумі 1 519 399 502,72 грн, з чим погоджується і апеляційна інстанція за результатами арифметичної перевірки названої суми.

Відносно посилань апелянта про те, що на час введення воєнного стану зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій згідно постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 колегія суддів зазначає, що вказаний нормативний акт не поширюється на спірні правовідносини сторін, адже пеня і штраф були нараховані позивачем до його впровадження, а в силу приписів ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Також підлягають відхиленню посилання апелянта на лист НКРКП №752/22.3.1/7-23 від 19.01.2023, у якому Регулятор зазначає, що з огляду на положення пп. 16 п. постанови №332 на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, зупиняється стягнення штрафних санкцій, у тому числі нарахованих до введення в Україні воєнного стану.

При цьому, колегія суддів звертає увагу НЕК «Укренерго» на те, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами та джерелом права відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд, який у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 зазначив, що право тлумачити норму права є виключним правом суду. Роз`яснення державних органів (листи, рекомендації) не є нормою права і не мають юридичного значення.

Відтак, правильним та обґрунтованим є застосування постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 в частині нарахування та стягнення неустойки за період, який входить в період дії воєнного стану, починаючи з 24.02.2022.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі 910/13071/19 констатовано, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця , а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Колегія суддів, здійснивши перевірку правильності нарахування позивачем 3% річних та інфляційних, встановила, що він є арифметично вірним та таким, що відповідає матеріалам справи. А тому висновки місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог про стягнення 585 224 968,41 грн 3% річних та 1 844 876 889,59 грн інфляційних втрат є правомірним.

Доводи апеляційної скарги про невірне визначення позивачем інфляційних оцінюються колегією критично, адже не спростовують зазначених вище висновків суду першої інстанції, які узгоджуються з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.11.2020 у справі 910/13071/19.

Відносно посилання скаржника на правові висновки, наведені у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/19576/17; від 22.01.2019 у справі № 905/305/18 про те, що у разі якщо прострочення виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то у такому випадку виключається застосування відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, - колегія зазначає таке.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду. Позиція, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, є більш пізньою у часі у порівнянні з тими правовими позиціями, якими обґрунтовано доводи апеляційної скарги, а, отже, саме цю правову позицію суду касаційної інстанції правомірно було враховано місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Відповідач оскаржуючи рішення суду першої інстанції в своїй апеляційній скарзі посилається на відсутність вини, оскільки НКРЕКП не було передбачено достатні витрати відповідача на виконання спеціальних обов`язків у структурі тарифу на послуги з передачі електроенергії, що спричинило затримку оплати відповідачем послуг за Договором.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з п. 1.2 Договору Замовник сплачує Постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов Договору.

Вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом Постачальником послуг (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 12.6 Порядку протягом одного робочого дня з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, ОСП здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем із забезпеченням йому 100 % оплати фактично наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць відповідно до розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затвердженої Регулятором, з урахуванням попередньо сплачених авансових платежів.

Згідно з п.п. 4 п. 3.3 Договору Замовник зобов`язаний у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої Постачальником послуг та затвердженої Регулятором.

Отже, згідно з укладеним між сторонами Договором відповідач взяв на себе обов`язок у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої позивачем та затвердженої регулятором, у порядку, визначеному відповідно до вимог Порядку, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641.

Договір, який укладений між позивачем та відповідачем є двостороннім, в якому не передбачено умов які б звільняли відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань з оплати послуг у зв`язку із не включенням названих витрат у структурі тарифу на послуги з передачі електроенергії. Також ані умовами договору, ані положеннями Порядку обов`язок відповідача з оплати послуг не ставить в залежність від врахування цих витрат в структурі тарифу та, відповідно, наявності у останнього коштів від таких надходжень.

Поряд з цим, також не заслуговують уваги посилання апелянта на те, що загальна вартість послуги, затверджена НКРЕКП, за 2020 рік набагато перевищує суму, передбачену структурою тарифу, оскільки відповідач не позбавлений був права оскаржити у встановленому законом порядку, затверджений НКРЕКП тариф на послуги з передачі електричної енергії ПрАТ «Укренерго». Доказів оскарження постанови НКРЕКП від 10.12.2019 №2668 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ПрАТ «Укренерго» на 2020 рік» відповідачем суду не надано.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з вірним висновком місцевого господарського суду про не доведення відповідачем обставин відсутності його вини в порушені строків оплати вартості послуг, наданих в квітні-липні 2020 року. Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та відхиляються за їх необґрунтованості.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення штрафу і пені на 99 %.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Суд зауважує, що прибутки, що випливають з власності, зокрема, плата за проданий товар, передбачена договором, добровільно укладеним відповідно до законодавства є майном в розумінні статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Щоб скористатися захистом статті 1 Першого протоколу особа позивач звернувся із позовом в порядку передбаченому національним законодавством, водночас відповідач, не вчинивши заходів до врегулювання спору та припинення порушення права позивача на одержання плати, вдався до припинення врегулювання спору у позасудовому порядку відмовив у виплаті коштів, які власне сам і розподілив, що випливає з листа від 05.03.2021 №41/1063 та продовжував їх зберігати на своєму рахунку отримуючи дохід від банківського вкладу.

Аналіз вказаних приписів дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 904/4685/18, від 21.11.2019 у справі № 916/553/19, від 07.11.2019 у справі № 920/437/19, від 04.03.2020 у справі № 908/2634/18, від 28.05.2020 у справі № 909/636/16, від 26.02.2020 у справі № 924/456/19).

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 917/104/19, від 21.11.2019 у справі № 916/553/19, від 07.11.2019 у справі № 920/437/19, від 11.02.2020 у справі № 911/867/19, від 25.02.2020 від у справі № 904/2542/19).

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Так, відмовляючи в задоволенні клопотання про зменшення пені та штрафу, суд першої інстанції звернув увагу на те, що позивачем зобов`язання виконувалось належним чином, відповідачем систематично допускались прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати послуг. При цьому, матеріали справи не містять доказів, що підтверджують наявність обставин, які є підставою для зменшення штрафних санкцій у визначеному відповідачем розмірі. У зв`язку з чим, на переконання суду, в даному випадку відповідач не довів винятковості випадку та наявності умов, що можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки та процентів річних.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В той же час, відповідачем в порядку визначеному процесуальним законом, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і при апеляційному перегляді справи, не надано належних та допустимих доказів про наявність істотних та виняткових обставин, які є підставою для зменшення розміру неустойки.

Названі у клопотанні аргументи, не свідчать про виключність зазначених обставин та про вжиття будь-яких заходів відповідачем для недопущення порушення зі свого боку господарського зобов`язання з оплати.

Посилання відповідача на те, що судом не було враховано законодавче обмеження щодо можливості відповідача спрямовувати на розрахунки з позивачем інші кошти, аніж отриманих від послуг передачі електроенергії відхиляються колегією, оскільки, як вже зазначалось, за укладеним між сторонами Договором саме відповідач взяв на себе обов`язок у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, тоді як, ані умовами договору, ані положеннями Порядку обов`язок відповідача з оплати послуг не ставить в залежність від врахування цих витрат в структурі тарифу.

Так само не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що позивач не доведено наявності у нього збитків, так як судом встановлено, що у зв`язку з несплатою відповідачем вартості послуг у 2020 році Гарантований покупець не розрахувався в повному обсязі з виробниками за «зеленим» тарифом, що стало підставою для звернення ряду виробників з позовами до позивача у цій справі, зокрема, з вимогами про стягнення неустойки. При цьому, колегія акцентує увагу на тому, що прострочення відповідача у цій справі тривало близько півтора роки, що спричиняло додаткове фінансове навантаження, у вигляді тривалого нарахування виробниками за «зеленим» тарифом штрафних санкцій та примусового їх стягнення в судовому порядку.

Також відповідач не надав суду докази на підтвердження майнового стану, у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій та в апеляційній скарзі відповідач посилається на негативний фінансовий результат НЕК «Укренерго» за 2020 року, тоді як доказів на підтвердження майнового стану станом на момент розгляду справи у суді та вирішення питання про зменшення неустойки, матеріали справи не містять.

Відносно посилань на повне погашення відповідачем заборгованості за надані послуги Суд зазначає, що наведене не може бути безумовною та єдиною підставою для задоволення клопотання відповідача про зменшення неустойки на 99 %, адже встановлення обставин винятковості випадку для зменшення вирішується судом на підставі наданих сторонами усієї сукупності доказів та обставини справи з урахуванням збалансованості інтересів сторін. Тоді як, відповідачем у даному випадку не доведено, що заявлена сума штрафних санкцій з огляду на загальний розмір заборгованості, що мала місце протягом тривалого часу, значно перевищена порівняно з розміром збитків.

За сукупністю вищенаведене, колегія вважає, що місцевим господарським судом належним чином перевірено та надано вірну оцінку доводам сторін щодо наявності/відсутності обставин для зменшення розміру штрафних санкцій, за наслідком чого прийнято в цій частині обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні клопотання з мотивів того, що відповідачем не доведено існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій у визначеному відповідачем розмірі. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, а тому відхиляються за їх необґрунтованості.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 у справі №910/8451/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 у справі №910/8451/21 підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на скаржника (відповідача).

Керуючись Главою 1 Розділу ІV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 у справі №910/8451/21 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 27.04.2023.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді А.М. Демидова

О.О. Євсіков