ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023м. ДніпроСправа № 904/1140/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет", місто Краматорськ Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт", місто Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення 166 165,86 грн, -

Суддя Бажанова Ю.А.

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украртмет" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт" на свою користь суму 117 383,83 грн заборгованості за отриманий, але не оплачений товар по договору №22/06-2021 від 22.06.2021, 23 148,06 грн пені, 3 196,18 грн 3% річних, 21 982,79 грн. втрати від інфляції. Судові витрати щодо сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу просить стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку за договором поставки №22/06-2021 від 22.06.2021 в частині проведення оплати за поставлений товар згідно з товарно-транспортною накладною №054000682 та видатковою накладною №45 від 23.02.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2023 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

28.03.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що відповідно до специфікації № 12 від 21.02.2022, довіреності № 59 від 22.02.2022., рахунку № 51 від 21.02.2022 був намір здійснити зазначену в позові господарську операцію, та внаслідок зовнішніх факторів, які не залежали а ні від продавця а ні від покупця, поставка продукції не відбулась. Зазначене підтверджується відсутністю отримання товару покупцем, адже ні видаткова накладна ні акт приймання передачі не складався, не підписувались обома сторонами та скріплялись печатками, тому позовні вимоги вважає необґрунтованими.

04.04.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, що підтверджують витрати на правничу професійну правничу допомогу.

07.04.2023 (через систему електронний суд) та 12.04.2023 (засобами поштового зв`язку) до Господарського суду Дніпропетровської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що факт та дата поставки товару підтверджується товарно-транспортною накладною № 054000682 від 23.02.2023, податковою накладною № 45 від 23.03.2022.

Також позивач зазначає, що на адресу відповідача було направлено два примірники видаткової накладної № ВН-00000043 від 23.02.2022, примірник зі своїм підписом та печаткою відповідач не повернув, тому підпис відповідача на видатковій накладній відсутній

Зауважує на тому, що факт отримання відповідачем товару підтверджується інформацією з офіційного сайту перевізника ТОВ "ТК "САТ", а саме за номером товарно-транспортної накладної № 054000682 міститься інформація, що товар (загальною масою 718 кг, ширина 100 см, довжина 100 см, висота 55 см, об`єм 0,55 мЗ, вантаж на палеті с п/п стрічкою, стягування вантажу п/п стяжкою, пакування документів в сейф-пакет 30x40 см) отриманий 25.02.2022 року у м. Кривий Ріг вул. Ярослава Мудрого, 83 Б.

01.05.2023 через систему електронний суд від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет" надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи копії відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" від 18.04.2023 та копію довіреності №7 від 04.01.2022 видану Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт" Піддібному С.В., на підставі якої отримано товар за товарно-транспортної накладної № 054000682.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ:

22.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Украртмет" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт" (покупець) укладений договір поставки № 22/06-2021, відповідно до пункту 1.1. якого у строки і на умовах, визначених цим договором, продавець зобов`язується передати покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар, найменування (асортимент) і кількість якого визначається у Специфікації(-ях) до цього договору. Товар повинен поставлятися в комплекті і у відповідності до цього договору, що забезпечує його експлуатацію (використання) за призначенням.

Відповідно до пункту 2.1 ціна товару визначається, у Сцецифікації(-ях), що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно до пунктів 3.1.1 п. 3.1. договору оплата за товар здійснюється відповідно до умов специфікацій, які є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 4.4. договору встановлено, що датою виконання продавцем зобов`язання з передачі товару (партії товару) покупцю вважається дата підписання сторонами видаткової накладної (акту приймання передачі товару). Разом з товаром продавець зобов`язаний передати покупцю рахунок-фактуру, податкову накладну, видаткова накладна (акт прийому-передачі товару), а також інші документи, якщо їх передача передбачена цим договором.

Відповідно до пункту 2.1 ціна товару визначається, у Сцецифікації(-ях), що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктами 6.3-6.4 договору товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості асортименту відповідно до видаткової накладної (акту приймання передачі товару). Факт передачі і приймання товару підтверджується (засвідчується) видатковою накладною (актом прийому-передачі товару).

Пунктом 11.1 договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2022 року, але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, якщо інше не передбачено умовами цього договору.

21.02.2022 між сторонами було підписано Специфікацію № 12, відповідно до якої позивач зобов`язався поставити на адресу відповідача Ферохром ФХ-025 на суму 116 902,80 грн.

Згідно до пункту 9.3 Специфікації строк поставки товару протягом 5-ти календарних днів з моменту підписання Специфікації №12 до даного договору.

Відповідно до пункту 3 даної Специфікації порядок розрахунків - відстрочка платежу протягом 28-ми календарних днів. Датою поставки вважається оформлення видаткової накладної.

Пунктом 5 Специфікації визначено, що толеранс поставки може складати +-10%.

23.02.2022 на виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Украртмет" здійснив поставку товару на загальну суму 118 236,01 грн на підставі видаткової накладної № ВН-00000043 від 23.02.2022 (а.с. 12, том 1).

Факт та дата поставки товару підтверджується товарно-транспортною накладною № 054000682, податковою накладною № 45 від 23.02.2022 (а.с. 14-15, том 1).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украртмет" посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт" зобов`язань за договором поставки №22/06-2021 від 22.06.2021 в частині своєчасного проведення оплати за поставлений товар у розмірі 117 838,83 грн,проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 117 383,83 грн заборгованості за отриманий, але не оплачений товар по договору №22/06-2021 від 22.06.2021, 23 148,06 грн пені, 3 196,18 грн 3% річних, 21 982,79 грн втрати від інфляції.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору поставки № 22/06-2021 від 22.06.2021, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 117 383,83 грн. заборгованості за договором поставки № 22/06-2021 від 22.06.2021 за поставлений товар згідно видаткової накладної № ВН-00000043 від 23.02.2022, який поставлено на підставі товарно-транспортної накладної № 054000682.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украртмет" зазначає, що здійснило поставку Товариству з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт" Ферохром ФХ-025 у кількості 0,133 т, Ферохром низько вуглецевий марки ФХ-025 у кількості 0,575 т, загальною вартістю 118 236,01 грн. на підтвердження чого склало видаткову накладну №ВН-00000043 від 23.02.2022 та передало товар разом із пакетом документів перевізнику ТОВ "ТК "САТ" згідно товарно-транспортної накладної №054000682 від 23.02.2022.

Згідно з товарно-транспортною №ВН-00000043 від 23.02.2022 товар від відправника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Украртмет" загальною масою 718 кг, ширина 100 см, довжина 100 см, висота 55 см, об`єм 0,55 мЗ, вантаж на палеті с п/п стрічкою, стягування вантажу п/п стяжкою, пакування документів в сейф-пакет 30x40 см) отриманий 25.02.2022 представником Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт" Піддубним С.В. у м. Кривий Ріг вул. Ярослава Мудрого, 83 Б (а.с. 14).

Отримання товару за товарно-транспортною №ВН-00000043 від 23.02.2022 уповноваженим представником Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт" Піддубним С.В. підтверджується також наданою відповідачем копією довіреності №59 від 22.02.2022.

Щодо тверджень відповідача про те, що товар за специфікацією №12 не був поставлений позивачем, видаткова накладна № ВН-00000043 від 23.02.2022 не підписана, тому позовні вимоги є безпідставними, господарський суд зазначає таке.

У постанові Верховного Суду від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19 зазначено висновок про застосування норм права суть якого полягає у тому, що у разі наявності дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені права доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.

Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

У даному аспекті суд звертає увагу, що згідно з наданої позивачем товарно-транспортною №ВН-00000043 від 23.02.2022 та податкової накладної №45 від 23.02.2022 на суму 117 838,02 грн., яка зареєстрована 13.06.2022; довіреності №59 від 22.02.2022 наданої відповідачем, суд вважає, що товар за специфікацією №12 був поставлений позивачем на підставі товарно-транспортною №ВН-00000043 від 23.02.2022 та отриманий 25.02.2022 представником Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт" Піддубним С.В. у м. Кривий Ріг вул. Ярослава Мудрого, 83 Б.

Доказів повернення отриманого за товарно-транспортною №ВН-00000043 від 23.02.2022 товару відповідач до суду не надав, доказів направлення претензій щодо поставленого товару до суду не надав. За таких обставин, господарський суд погоджується із доводами позивача про те, що товар прийнятий відповідачем без зауважень.

При цьому, господарський суд звертає увагу, що вартість поставленого товару, зазначена позивачем у видатковій накладній від 23.02.2022 (118 236,01 грн.), в акті звірки розрахунків від 30.11.2022 (118 238,83 грн.) та у податковій накладній №45 від 23.02.2022 (117 838,02 грн.) є різною.

Враховуючи, що видаткова накладна від 23.02.2022 та акт звірки розрахунків від 30.11.2022 відповідачем не підписані, позивачем самостійно зазначено у податковій накладній №45 від 23.02.2022 вартість поставленого товару у розмірі 117 838,02 грн., господарський суд вважає доведеною вартість товару саме в розмірі 117 838,02 грн., яка задекларована у податковій накладній №45 від 23.02.2022.

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

В прохальній частині позову позивач просить стягнути 117 383,83 грн заборгованості за отриманий, але не оплачений товар по договору №22/06-2021 від 22.06.2021.

Доказів сплати заборгованості у сумі 117 383,83 грн. відповідач до суду не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування вимог в цій частині не спростував.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пункту 9.2 договору за домовленістю сторін при визначенні меж відповідальності за порушення умов цього договору сторони керуватимуться положеннями частини четвертої: статті 331 Господарського кодексу України, у випадках і розмірі, передбачених частиною другою статті 231 Господарського кодексу України, а саме:

(а) за порушення умов щодо строків заміни неякісного (комплектного) товару з продавця на користь покупця стягується штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни (вартості) неякісного (некомплектного) товару за кожен день прострочення.

(б) за порушення строків виконання зобов`язання з винної сторони на користь іншої сторони стягується пеня в розмірі облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно виконаного зобов`язання, що діяла на момент такого порушення, за кожний день прострочення.

Згідно до пункту 9.3 договору штрафні санкції сплачуються за пред`явленням відповідного письмового вимоги до сторони, яка допустила порушення умов цього договору. Сплата штрафних санкцій (штрафу, пені) не звільняє жодну зі сторін від обов`язку повного виконання умов цього договору.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача на свою користь 23 148,06 грн пені.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 04.02.2014 у справі № 3-1гс14 зроблено такий правовий висновок.

За змістом положень частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, можливе за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Таким чином, застосування позивачем умов договору про стягнення пені, які містять посилання на частину другу статті 231 Господарського кодексу України до грошового зобов`язання, є помилковим.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина перша статті 173 ГК України).

Відповідно до частини третьої статті 510 Цивільного кодексу України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Аналізуючи положення глави 47 Цивільного кодексу України, можна зробити висновок, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Відтак грошове зобов`язання - це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виходячи з викладеного, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, із правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу грошима, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобов`язанням.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми абзацу третього частини другої статті 231 Господарського кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 915/507/17, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16, від 23.08.2022 у справі №910/9375/21

Господарським судом встановлено, що предметом спору у справі є вимоги позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар. Враховуючи, що між сторонами у справі, що розглядається, виникло грошове зобов`язання, позовні вимоги про стягнення пені, нарахованої на підставі пункту 9.2 договору, яким розмір пені встановлений відповідно до частини другої статті 231 Господарського кодексу України задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені до стягнення з відповідача на свою користь 3 196,18 грн 3% річних за період з 23.03.2022 по 15.02.2023, 21 982,79 грн втрати від інфляції за період з квітня 2022 року по січень 2023.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобов`язання, господарський суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення 3 196,18 грн 3% річних та 21 982,79 грн втрат від інфляції.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 142 562,80 грн., з яких 117 383,83 грн. основний борг, 3 196,18 грн. 3% річних, 21 982,79 грн. - інфляційні втрати.

У позовній заяві позивачем заявлено, що витрати на правничу допомогу складають 10 500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення ЄСПЛ у справі "East/West" проти України" від 23січня 2014року (East/West., заява №19336/04, § 268)).

На підтвердження надання правничої допомоги позивач до позову додав копії договору про надання правової допомоги від 20.01.2023 № б/н та додаткову угоду від 23.03.2023 № б/н до вказаного договору; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 23.03.2023 з детальним описом проведених робіт від 23.03.2023; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 30.08.2017 № 4879; ордеру від 15.02.2023 серія АН №1112010; платіжна інструкція №1224 від 27.03.2023 на суму 6 000,00 грн.

Так, 20.01.2023 між адвокатом Нещерет Олександром Сергійовичем (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Украртмет" (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № б/н.

Відповідно до пункту 1.1 предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних, інтересів.

Адвокат бере на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: вивчення та аналіз документів, які стосуються заборгованості ТОВ "Кривбасмехремонт"; підготовка позовної заяви до господарського суду про стягнення заборгованості ТОВ "Кривбасмехремонт"; участь у судових засіданнях суд першої, апеляційна інстанція, в разі звернення однією із сторін, які будуть відбуватися по справі за позовом ТОВ "Украртмет" до ТОВ "Кривбасмехремонт" про стягнення суми боргу; надання іншої правової допомоги, консультування клієнта (пункт 1.2. договору).

Пунктом 2.3 договору встановлені обов`язки клієнта відповідно до підпункту 2.3.1. якого клієнт зобов`язаний сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк погоджені між ними.

Відповідно до пункту 3.1 цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 20 січня 2024 року.

23.03.2023 сторони уклали додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 20.01.2023 № б/н, пунктом 1 встановлено, що відповідно до пункту 4.1. та п.4.2. договору про надання правової допомоги від 20.01.2023 адвокат та клієнт, враховуючи акт №23/03/23 виконаних робіт (надання послуг), погодили розмір гонорару адвоката в сумі 6 000,00 грн. оформивши його цією додатковою угодою.

Виплата гонорару (винагороди) та оплата фактичних витрат для виконання договору здійснюється в готівковому порядку відповідно до чинного законодавства України, та підтверджується належним чином оформленою квитанцією до прибуткового касового ордера або видатковим касовим ордером (пункт 8 додаткові угоди ).

23.03.2023 сторони підписали акт наданих послуг з детальним описом проведених робіт, в якому зазначили, що адвокат надав послуги по договору про надання парвової допомоги від 20.01.2023 року по справі 904/1140/23, а клієнт прийняв та оплатив (зобов`язується оплатити) наступні послуги:

- надання консультацій клієнту (попереднє опрацювання матеріалів/документів), опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, аналіз судової практики зі спірного питання правової позиції 1 год - 1 500,00грн.;

- підготовка позовної заяви, розрахунок пені, три відсотка річних, інфляційних витрат, створення копій додатків до позовної заяви, подання позовної заяви з додатками до суду 3 год - 4 500,00 грн.

Згідно з платіжної інструкції №1224 від 27.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Украртмет" перерахувало адвокату Нещерет Олександру Сергійовичу плату за юридичні послуги згідно додаткової угоди №23/03/23 від 23.03.2023 за рахунком №№23/03/23 від 23.03.2023 у розмірі 6 000,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем доведено понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн., часткове задоволення позову, господарський суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5 147,73 грн. (пропорційно розміру задоволених вимог).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт" про стягнення 166 165,86 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасмехремонт" (50014, м. Кривий Ріг, вулиця Ракітіна, 31Л, ідентифікаційний код 38788613) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украртмет" (84333, м. Краматорськ, Уральська, будинок 12; ідентифікаційний код 42261724) суму основного боргу у розмірі 117 383,83 грн (сто сімнадцять тисяч триста вісімдесят три гривні 83 коп.), 3 196,18 грн (три тисячі сто дев`яносто шість гривень 18коп.) 3% річних, 21 982,79 грн (двадцять одну тисячу дев`ятсот вісімдесят дві гривні 79коп.) інфляційних витрат, 2 138,44 грн. (дві тисячі сто тридцять вісім гривень 44 коп.), 5 147,73 грн. (п`ять тисяч сто сорок сім гривень 73 коп.) витрат на правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.05.2023

Суддя Ю.А. Бажанова