ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2023 р. Справа№ 910/1364/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Мельничук О.С.,

від прокуратури - Биховцова О.А.

від позивача-1 - не з`явились,

від позивача-2 - не з`явились

від відповідача 1 - не з`явились,

від відповідача 2 - не з`явились,

від відповідача 3 - не з`явились,

від відповідача 4 - не з`явились,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Немирівської окружної прокуратури Вінницької обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2023

про повернення позовної заяви

у справі № 910/1364/23 (суддя Алєєва І.В.)

За позовом Керівника Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави

в особі:

1. Немирівської міської ради

2. Державної екологічної інспекції у Вінницькій області

до:

1. Вінницької обласної ради

2. Вінницького обласного управління лісового та мисливського господарства

3. Державного підприємства "Іллінецьке лісове господарство"

4. Немирівської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок

про визнання незаконним рішення обласної ради, недійсним договору про умови ведення мисливського господарства, недійсним договору про умови користування земельними ділянками лісового фонду для ведення мисливського господарства та зобов`язання звільнити мисливські угіддя, -

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Керівник Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Немирівської міської ради та Державної екологічної інспекції у Вінницькій області звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Вінницької обласної ради, Вінницького обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Іллінецьке лісове господарство" та Немирівської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок про:

- визнання незаконним рішення Вінницької обласної ради №670 від 15.10.2008 "Про внесення змін та доповнень до рішення 13 сесії обласної Ради 5 скликання від 25 жовтня 2007 року №440 "Про перерозподіл мисливських угідь" в частині надання у користування Немирівській районній організації Українського товариства мисливців і рибалок - об`єкту природо-заповідного фонду Ландшафтний заказник "Лучанське" площею 82 га (кадастровий номер :01:001:0678).

- визнання недійсним договору про умови ведення мисливського господарства, укладений 01.10.2011 між Вінницьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Немирівською районною організацією Українського товариства мисливців і рибалок, в частині мисливських угідь площею 82 га (кадастровий номер :01:001:0678), які розташовані в кварталах 131, 132 Немирівського лісництва Державного підприємства "Іллінецьке лісове господарство".

- визнання недійсним договору №3 про умови користування земельними ділянками лісового фонду для ведення мисливського господарства, укладений 05.01.2022 між Державним підприємством "Іллінецьке лісове господарство" та Немирівською районною організацією Українського товариства мисливців і рибалок, в частині мисливських угідь площею 82 га (кадастровий номер :01:001:0678), які розташовані в кварталах 131, 132 Немирівського лісництва Державного підприємства "Іллінецьке лісове господарство".

- зобов`язання Немирівську районну організацію Українського товариства мисливців і рибалок звільнити мисливські угіддя площею 82 га (кадастровий номер :01:001:0678), які розташовані в кварталах 131, 132 Немирівського лісництва Державного підприємства "Іллінецьке лісове господарство".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що здійснивши відведення мисливських угідь у користування Немирівській РО УТМР на землях, які розташовані в межах Ландшафтного заказнику «Лучанське», Вінницькою обласною радою, Вінницьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства, ДП «Іллінецьке лісове господарство» та безпосередньо Немирівська РО УТМР порушено режим використання вказаної території природно-заповідного фонду, встановленого Законом України «Про природно-заповідний фонд України».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 року позовну заяву повернуто заявнику без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підставами виникнення спірних правовідносин сторін є господарські договори, кожен із яких, незважаючи на однаковий суб`єктний склад та правову природу, породжує різні взаємні права та обов`язки, які хоч і є подібними, але стосуються окремих обсягів, врегульованих сторонами окремими договорами. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що спільний розгляд заявлених вимог перешкоджатиме встановленню усіх обставин справи, з`ясуванню спірних правовідносин сторін, оскільки позов подано на підставі двох договорів, кожен з яких має окреме коло фактичних обставин спору та доказів, які необхідно буде дослідити окремо, здійснити аналіз кожного окремого договору, надати їм правову оцінку.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, Немирівська окружна прокуратура Вінницької обласної прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 року скасувати та прийняти нове рішення, яким матеріали справи направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм процесуального права, а також з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправомірного повернення позову. Зокрема скаржник зазначає, що позовні вимоги в даному випадку пов`язані між собою одними і тими ж підставами виникнення (рішенням Вінницької обласної ради №670 від 15.10.2008 року) та поданими доказами щодо обставин набуття права користування земельною ділянкою. Прокурор вважає, що судом першої інстанції передчасно зроблено висновок, що сумісний розгляд заявлених позовних вимог прокурора ускладнить вирішення спору, в той час, коли об`єднання позовних вимог у даному випадку навпаки сприятиме всебічному розгляду справи, об`єктивному з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін, комплексному захисту і повному відновленню порушених інтересів держави, дасть можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин. У той же час, роз`єднання позовних вимог може спричинити тривале затягування вирішення спору, а відтак не сприятиме досягненню своєчасного та реального захисту інтересів держави. Крім цього скаржник звернув увагу, що виходячи зі змісту ч. 6, ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, у разі, якщо суд першої інстанції дійде висновку, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, він не позбавлений можливості роз`єднати позовні вимоги, однак це не є підставою для повернення позову.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2023 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

20.02.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Немирівської окружної прокуратури Вінницької обласної прокуратури надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Немирівської окружної прокуратури Вінницької обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2023, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1364/23.

22.03.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/1364/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Немирівської окружної прокуратури Вінницької обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 року у справі №910/1364/23 та призначено розгляд справи на 26.04.2023 року.

10.04.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

18.04.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від прокуратури надійшла відповідь на відзив.

В судове засідання 26.04.2023 року з`явився прокурор у справі. Представники позивачів та відповідачів не з`явились, про дату та місце судового засіданні повідомлені належним чином. Прокурор у справі надав колегії суддів пояснення, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників відповідачів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

При цьому, під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Отже, позивач наділений правом об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, тобто кілька способів захисту порушеного права.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Крім того, відповідно до вимог статті 47 ГПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Таким чином, зазначеними нормами процесуального права передбачено право позивача пред`явити позов до кількох відповідачів, об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Водночас об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Предметом спору у даній справі є визнання незаконним рішення Вінницької обласної ради №670 від 15.10.2008 "Про внесення змін та доповнень до рішення 13 сесії обласної Ради 5 скликання від 25 жовтня 2007 року №440 "Про перерозподіл мисливських угідь" в частині надання у користування Немирівській районній організації Українського товариства мисливців і рибалок - об`єкту природо-заповідного фонду Ландшафтний заказник "Лучанське" площею 82 га (кадастровий номер :01:001:0678), визнання недійсним договору про умови ведення мисливського господарства, укладений 01.10.2011 між Вінницьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Немирівською районною організацією Українського товариства мисливців і рибалок, в частині мисливських угідь площею 82 га (кадастровий номер :01:001:0678), які розташовані в кварталах 131, 132 Немирівського лісництва Державного підприємства "Іллінецьке лісове господарство", визнання недійсним договору №3 про умови користування земельними ділянками лісового фонду для ведення мисливського господарства, укладений 05.01.2022 між Державним підприємством "Іллінецьке лісове господарство" та Немирівською районною організацією Українського товариства мисливців і рибалок, в частині мисливських угідь площею 82 га (кадастровий номер :01:001:0678), які розташовані в кварталах 131, 132 Немирівського лісництва Державного підприємства "Іллінецьке лісове господарство", зобов`язання Немирівську районну організацію Українського товариства мисливців і рибалок звільнити мисливські угіддя площею 82 га (кадастровий номер :01:001:0678), які розташовані в кварталах 131, 132 Немирівського лісництва Державного підприємства "Іллінецьке лісове господарство".

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, дійшов висновку, що підставами виникнення спірних правовідносин сторін є господарські договори, кожен із яких, незважаючи на однаковий суб`єктний склад та правову природу, породжує різні взаємні права та обов`язки, які хоч і є подібними, але стосуються окремих обсягів, врегульованих сторонами окремими договорами.

Втім, колегія суддів вважає даний висновок суду першої інстанції не обґрунтованим виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви, прокурором порушено питання перед судом щодо визнання, зокрема недійсним рішення Вінницької обласної ради №670 від 15.10.2008 року в частині передачі у користування мисливських угідь в межах Ландшафтного заказнику «Лучанське» площею 82 га.

На підставі вказаного рішення між Вінницьким обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Немирівській РО УТМР 01.01.2011 року укладено договір про умови ведення мисливського господарства.

Також прокурор у позові зазначає, що при здійсненні погодження на закріплення мисливських угідь між ДП «Іллінецьке лісове господарство» та Немирівське РО УТМР укладено договір №3 від 05.01.2022 року про умови користування земельними ділянками лісового фонду для ведення мисливського господарства.

Зважаючи на те, що рішення Вінницької обласної ради №670 від 15.10.2008 року не відповідає вимогам законодавства та є незаконним, а оспорюваний договір про умови ведення мисливського господарства був укладений на підставі цього рішення, такий договір має бути визнаний недійсним, а спірна територія в межах Ландшафтного заказнику «Лучанське» площею 82 га підлягає звільненню з боку Немирівської РО УТМР.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 1.1. договору про умови ведення мисливського господарства від 01.10.2011 року та розділу 1 договору №3 від 05.01.2022 року про умови користування земельними ділянками лісового фонду для ведення мисливського господарства вбачається, що предметами даних договір є саме мисливські угіддя, що надані рішенням Вінницької обласної ради №670 від 15.10.2008 року.

Колегія суддів звертає увагу, що на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог, при цьому на стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 року у справі № 918/1/18, від 10.05.2019 року у справі № 905/2043/18, від 13.09.2019 року у справі № 905/909/19, від 14.11.2019 року у справі № 910/9302/19).

Відтак, оцінка колегією суддів п. 1.1. договору про умови ведення мисливського господарства від 01.10.2011 року та розділу 1 договору №3 від 05.01.2022 року про умови користування земельними ділянками лісового фонду для ведення мисливського господарства здійснено виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, в даному випадку наявності/відсутності порушення правила об`єднання позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що всі заявлені прокурором вимоги пов`язані між собою, як підставою виникнення, так і поданими доказами, вказані вимоги є основними і похідними, оскільки вимога про визнання договорів недійсними та про звільнення мисливських угідь є похідними вимогами від вимоги про визнання незаконним рішення Вінницької обласної ради №670 від 15.10.2008 року.

Отже, прокурором в позові чітко викладено послідовність виникнення спірних рішення та відповідно правочинів, які укладені за наслідками прийняття такого рішення, з огляду на, що колегія суддів вважає не обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги у даній справі, не є такими, що пов`язані один з одним ані підставами виникнення, ані поданими доказами в їх обґрунтування, що виключає можливість застосування положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України щодо об`єднання даних позовних вимог в одній позовній заяві.

Слід також зазначити, що місцевим господарським судом зазначаючи, що прокурором було порушено правила об`єднання позовних вимог, не було враховано положення частини шостої статті 173 Господарського процесуального кодексу України, яка надає суду право з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Враховуючи, що вимоги прокурора є нерозривно пов`язаними між собою, випливають з одних і тих самих правовідносин та доданих до позовної заяви доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про порушення правил об`єднання позовних вимог, оскільки такий висновок суд зробив без врахування принципу процесуальної економії.

Колегія суддів зазначає, що в оспорюваній ухвалі судом першої інстанції вказано про те, що сумісний розгляд заявлених вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав та взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, проте місцевий господарський суд не вказав в чому саме полягає таке ускладнення.

З огляду на вказані обставини суд першої інстанції не мав правових підстав для повернення позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Тобто одним із основних принципів господарського судочинства - є саме своєчасність вирішення судом спору, способом дотримання якого і є можливість роз`єднання позовних вимог, якщо суд вбачає, що це надасть змогу здійснити більш якісний розгляд справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів сторін. Водночас, повертаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції фактично самоусунувся від виконання власних процесуальних обов`язків, адже вбачаючи наявність обставин які можуть значно утруднити розгляд справи та призвести до затягування такого розгляду, помилково повернув відповідну позовну заяву.

Крім того, при визначенні наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі суд має враховувати принцип процесуальної економії. Такий принцип господарського судочинства передбачає, що господарський суд, учасники судового процесу економно та ефективно використовують всі встановлені законом процесуальні засоби для правильного та оперативного розгляду справ з дотриманням строків.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Відповідно до п. 2, ч. 1, ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч. 1, ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені місцевим судом обґрунтування оскарженої ухвали є незаконними, не можуть бути достатніми підставами для повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду - скасуванню.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу місцевим господарським судом відповідно до ст. 129 ГПК України за результатами подальшого розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 253-255, 269-271, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Немирівської окружної прокуратури Вінницької обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 року у справі №910/1364/23 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 року у справі №910/1364/23 скасувати.

3. Матеріали справи №910/1364/23 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.04.2023 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко