ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02.05.2023 Справа № 914/955/23
Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., у справі
за позовом: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго»
до відповідача: Приватного акціонерного товариства Стебницького гірничо-хімічного підприємства «Полімінерал»
про: стягнення 89 186,80 грн.,
без участі представників сторін,
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/955/23 за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до відповідача: Приватного акціонерного товариства Стебницького гірничо-хімічного підприємства «Полімінерал» про стягнення 89 186,80 грн.
Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою суду від 12.04.2023р. закрито провадження у справі №914/955/23 за відсутністю предмета спору.
Питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось.
21.04.2023р. на адресу суду, позивач подав заяву і просив суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача 10 400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2023р. призначено суддю Король М.Р. для розгляду даної заяви.
Позивач в позовній заяві зазначив, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат складається із 10 400,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.
Судом враховано, що позивачем надано попередній розрахунок судових витрат, згідно якого зазначено, що витрати на надання правової допомоги можуть скласти 10 400,00 грн.
В позовній заяві позивач просив усі судові витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу в сумі 10 400 грн. покласти на відповідача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується заява, суд вважає, що вказана заява позивача підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 4 ст. 231 ГПК України).
Питання розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду врегульовані ст. 130 ГПК України.
Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, суд зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не відповідає складності справи.
Отже, підготовка цієї справи до розгляду в суді не потребувала значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося, доказів на підтвердження ступеня складності справи, вирішення нових правових питань суду не надано.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує малозначність справи та її розгляд судом в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України.
Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 10 400,00 грн. позивач надав: договір №23/3-17 про надання правової допомоги від 10.03.2023 року; рахунок на оплату №23/045 від 14.03.2023р. на суму 10 400,00 грн. (пункт 4.1 договору); платіжне доручення № 4019 від 16.03.2023 року на суму 10 400,00 грн.; Ордер серії ВС №1178387 від 10.03.2023р. та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі на зазначену ним суму, враховуючи те, що такий розмір є фіксованим, та зазначений у договорі, як авансова оплата.
Суд враховує висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, згідно з яким витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
У даному випадку, розмір витрат на правову допомогу адвоката, які позивач просить суд покласти на відповідача, у розмірі 10 400,00 грн. явно непропорційний до предмета спору та складності цієї справи.
З огляду на обставини цієї справи, зокрема: незначну складність, незначний обсяг поданих доказів, ціну позову, відсутність складних арифметичних розрахунків, відсутність потреби у витраті адвокатом позивача значного часу на надання правової допомоги в рамках розгляду справи №914/955/23, суд не вважає за доцільне покладення на відповідача всіх витрат, які поніс позивач у зв`язку з необхідністю сплати адвокату гонорару, передбаченого договором.
При цьому, судом враховано, що позивач звернувся з даним позовом до суду 23.03.2023р., а вже 28.03.2023р. відповідачем було сплачено спірну суму заборгованості, у зв`язку з чим судом було закрито провадження у справі за відсутністю предмета спору.
Відтак, надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуючи, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (опрацювання матеріалів та складання тексту позовної заяви), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є 5 000,00 грн. витрат позивача на професійну правничу допомогу, котрі відповідно до вимог ст.ст.129 - 130 ГПК України слід покласти на відповідача у зазначеному розмірі.
Враховуючи, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.04.2023р. провадження у справі закрито, питання щодо розподілу витрат позивача на правову допомогу не вирішено, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткової ухвали про розподіл судових витрат за правилами, передбаченими ст.ст.129 - 130 ГПК України, шляхом їх покладення на відповідача в розмірі 5000,00 грн..
Керуючись ст.ст. 86, 126,129,130, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,
1.Заяву Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про стягнення з відповідача - Приватного акціонерного товариства Стебницького гірничо-хімічного підприємства «Полімінерал» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 400,00 грн. задовольнити частково.
3.В іншій частині заяви відмовити.
4.Наказ видати після набрання додатковою ухвалою законної сили.
Додаткова ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 Господарського процесуального кодексу України.
Додаткову ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Суддя Король М.Р.