ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/62/22

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача - Варшамяна Т.Г. адвоката за ордером, відповідача - не з`явився, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДС Укрспецтехніка" до Приватного підприємства "Комерційна фірма Добробуд" про стягнення 1336109,65 грн,

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТДС Укрспецтехніка" звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Комерційна фірма Добробуд" в якій просить стягнути з останнього 1336109,65 грн. заборгованості по договору № УС 4595 купівлі - продажу від 23.04.2021 з яких: 847546,64 грн. основний борг, 77457,23 грн. пеня, 350326,68 грн. штраф та 60779,10 штраф.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе грошові зобов`язання щодо оплати вартості придбаного товару.

Справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідач відзиву на позов до суду не подав.

Хід подальших процесуальних дій відображено в ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 14.03.2023 підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті на 12:00 год. 18 квітня 2023 р.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини нез`явлення суд не повідомлений.

Про час, дату і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином, в тому числі через оголошення на веб-сторінці "Судова влада України".

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

Суд, вислухавши представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2021 року між позивачем (продавцем) і відповідачем (покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу № УС 4595 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача товар, вказаний у специфікації, а відповідач зобов`язався прийняти у власність цей товар та оплатити обумовлену у специфікації грошову суму.

П.3 Договору передбачено, що ціна товару визначається у пункті 2 специфікації у гривні та/або може бути еквівалентна певному фіксованому грошову розміру у Євро, якщо про це вказано в специфікації; якщо ціна товару вказана в Євро, то гривневий еквівалент ціни товару розраховується у відповідності до курсу продажу Євро на міжбанківському валютному ринку України станом на 11:00 дня підписання специфікації, згідно даних, оприлюднених на веб-сайті «Минфин» у мережі Інтернет; Сторони домовились, що ціна Товару, визначена Сторонами, вважається звичайною та відповідає рівню справедливих ринкових цін. Загальна вартість Договору складає вартість всіх Товарів, які постачаються протягом строку дії Договору.

Згідно п.5 Договору порядок оплати за товар зазначається у пункті 3 специфікації.

П.6 Договору обумовлено, що у випадку, якщо ціна товару в специфікації вказана в Євро і покупець не здійснює оплату у розмірах та у строки, передбачені пунктом 5 Договору та специфікацією, то в подальшому під час здійснення наступних оплат гривневий еквівалент решти ціни (вартості) товару, що підлягає сплаті, розраховується кожного разу у відповідності до курсу продажу Євро на міжбанківському валютному ринку України станом на 11:00 дня здійснення оплати, згідно даних, оприлюднених на веб-сайті «Минфин» у мережі Інтернет.

За умовами п.7 Договору, поставка товару здійснюється у строк, зазначений у специфікації, відлік якого починається з банківського дня наступного за днем здійснення покупцем попередньої оплати у розмірі та у строки, визначені в специфікації.

П.8 Договору передбачено, що умови поставки товару зазначаються у специфікації. Сторони домовились, що умови поставки визначаються на підставі положень Інкотермс 2010.

Так, 23.04.2021 на виконання Договору сторонами було укладено дві специфікації (№1 та №2).

Відповідно до положень п.1 специфікації №1, товаром є навантажувач ТDС 1201 з ковшем комбінованим (щелепним) у кількості 1 одиниці (далі - Навантажувач).

Ціна Навантажувача становила 1 167 755,64 грн. (п.2 специфікації №1).

У п.3 специфікації №1 сторони домовились про порядок оплати товару, а саме:

(1) 340 500,00 гривень сплачуються покупцем по 30.04.2021;

(2) 137 875,94 гривень сплачуються покупцем по 31.05.2021;

(3) 137 875,94 гривень сплачуються покупцем по 30.06.2021;

(4) 137 875,94 гривень сплачуються покупцем по 31.07.2021;

(5) 137 875,94 гривень сплачуються покупцем по 31.08.2021;

(6) 137 875,94 гривень сплачуються покупцем по 30.09.2021;

(7) 137 875,94 гривень сплачуються покупцем по 31.10.2021.

П.4 специфікації №1 встановлено, що продавець зобов`язаний передати, а покупець - прийняти товар протягом 30 (тридцяти) банківських днів з моменту зарахування на поточний рахунок продавця оплати в розмірі 340 500,00 грн. Дозволяється дострокова передача товару. Умови поставки - ЕХW (Інкотермс 2010), склад продавця: Україна, Київська область, місто Бровари, вулиця Металургів, будівля 17.

Судом встановлено, що 29.04.2021 відповідач, згідно умов пункту 5 Договору та пункту 3(1) специфікації №1, сплатив позивачу 341 000,00 грн. на підставі платіжного доручення №9109. Відтак, у позивача виникло зобов`язання поставити товар по 15.06.2021.

Позивачем був поставлений товар із затримкою - 02.08.2021, що підтверджується підписаним сторонами Актом приймання-передачі товару від 02.08.2021 та видатковою накладною №57119 від 02.08.2021.

Отже, позивачем було виконано повністю своє зобов`язання з поставки товару за специфікацією №1.

Судом з`ясовано, що відповідач не здійснив жодного платежу у розмірах та строки, які передбачені пунктами 3(2)-3(7) специфікації №1, проте здійснив оплату в такому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями:

- від 04.08.2021 № 154 на суму - 140 000, 00 грн.;

- від 02.09.2021 № 165 на суму - 140 000,00 грн.;

- від 28.09.2021 № 189 на суму - 140 000,00 грн.;

- від 27.10.2021 № 216 на суму - 140 000,00 грн.;

- від 30.11.2021 № 232 на суму - 27 000,00 грн.

Станом на час звернення позивачем до суду заборгованість відповідача за специфікацією №1 становила - 239 755,64 грн.

Згідно пункту 1 специфікації №2 товаром була Фреза SIMEX PL 4520 у кількості 1 одиниці (далі - Фреза).

Ціна Фрези становила 638 981,40 грн., що еквівалентні 19 000 євро 00 євроцентів (п.2 специфікації №1).

П.3 специфікації №2 сторони узгодили наступний порядок оплати товару:

- 30 (тридцять) відсотків, що складають 5 700 (п`ять тисяч сімсот) євро 00 євроцентів сплачуються у гривневому еквіваленті протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня підписання даної специфікації;

- 70 (сімдесят) відсотків, що складають 13 300 (тринадцять тисяч триста) євро 00 євроцентів сплачуються у гривневому еквіваленті протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту направлення продавцем на електронну адресу покупця dorbud повідомлення про готовність товару до передачі.

У п.4 специфікації №2 сторони домовились, що продавець зобов`язаний передати, а покупець - прийняти товар протягом 30 (тридцяти) банківських днів з моменту зарахування на поточний рахунок продавця оплати в розмірі 30% від ціни товару, але в будь-якому разі не раніше внесення повної оплати за товар; дозволяється дострокова передача товару; умови поставки - ЕХW (Інкотермс 2010), склад продавця: Україна, Київська область, місто Бровари, вулиця Металургів, будівля 17.

Позивач зазначив, що за специфікацією №2 відповідач не здійснив жодного платежу, але незважаючи на положення пункту 4 специфікації, задля забезпечення загальногосподарського інтересу та збереження партнерських відносин з відповідачем, позивач поставив Фрезу 02.08.2021 (в один день з Навантажувачем), що підтверджується, підписаним сторонами Актом приймання-передачі товару від 02.08.2021 та видатковою накладною №57121 від 02.08.2021. Отже, позивачем повністю виконане зобов`язання з поставки товару за специфікацією №2.

Станом на день подання позову заборгованість відповідача по специфікації №2 становила 19 000, 00 євро, що за офіційним курсом гривні щодо євро, встановленим НБУ (31,989), еквівалентні 607 791,00 гривні.

Загальна сума боргу відповідача за поставлений позивачем товар по специфікація №1 і №2 складає 847546,64 грн.

П.26 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо покупець в погоджені Договором строки та терміни не здійснює оплату/здійснює її частково, то він сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожен день прострочення; пеня нараховується за весь період прострочення.

Позивач зауважив, що оскільки відповідач жодного разу не здійснив платежі у розмірах та строки, передбачені пунктом 5 Договору та пунктами 3(2)-3(7) специфікації №1, а також не вказував призначення платежу та до якого періоду платіж відноситься, і враховуючи, що Договором не врегульовано порядок зарахування коштів, то позивач зарахував усі платежі на погашення заборгованості у хронологічному порядку, тобто починаючи з такої, що виникла у попередній (найдавніший) період.

Розмір нарахованої позивачем відповідачу пені за специфікацією №1 становить на:

- платіж, що відповідач повинен був здійснити по 31.05.2021 за період з 01.06.2021 по 03.08.2021 складає 3 658,35 гривень;

- платіж, що відповідач повинен був здійснити по 30.06.2021 за період з 01.07.2021 по 01.09.2021 складає 3 712, 95 гривень:

- платіж, що відповідач повинен був здійснити по 31.07.2021 за період з 02.08.2021 по 27.09.2021 складає 3 392,03 гривень;

- платіж, що відповідач повинен був здійснити по 31.08.2021 за період з 01.09.2021 по 26.10.2021 складає 3 384, 57 гривень;

- платіж, що відповідач повинен був здійснити по 30.09.2021 за період з 01.10.2021 по 12.01.2022 складає 5 837,34 гривень;

- платіж, що відповідач повинен був здійснити по 31.10.2021 за період з 01.11.2021 по 12.01.2022 складає 4 952,20 гривні.

Загальна сума нарахованої пені за специфікацією №1 складає 24 937,44 грн.

Також, як зазначив позивач, відповідач не здійснив жодного платежу за специфікацією №2.

Оскільки за умовами п.4 специфікації №2 продавець зобов`язаний передати, а покупець - прийняти товар протягом 30 банківських днів з моменту зарахування на рахунок продавця оплати у строк та в розмірі 30% від ціни товару, але в будь-якому разі не раніше внесення повної оплати за товар, то згідно п.3 вказаної специфікації, здійснити перший платіж було необхідно по 28.04.2021, а другий - в будь-якому випадку до дня передачі товару, тобто 02.08.2021. Проте, відповідач товар прийняв, але оплату не здійснив.

Вартість товару за специфікацією №2 еквівалентна фіксованому розміру у євро (19 000,00) та підлягає оплаті у гривні за курсом встановленим п.6 Договору та п.3 специфікації №2.

За специфікацією №2 позивач нарахував відповідачу пеню на:

- платіж, що відповідач повинен був здійснити по 28.04.2021, за період з 29.04.2021 по 14.01.2022 склав 20 969,52 гривень;

- платіж, що відповідач повинен був здійснити по 02.08.2021, за період з 03.08.2021 по 14.01.2022 склав 31 550,27 гривень.

Всього сума пені за специфікацією №2 складає 52 519, 79 грн.

Загальна сума нарахованої позивачем пені за специфікаціями №1 та №2 склала 77 457,23 грн.

Позивач, здійснюючи нарахування пені застосовував облікову ставку НБУ тільки до національної валюти України - гривні.

П.27 Договору сторони узгодили, що у разі прострочення оплати будь- якого платежу понад 10 календарних днів обумовленого строку чи терміну, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 5 (п`ять) % від ціни товару; дана штрафна санкція застосовується за кожне таке порушення.

Через порушення відповідачем строків та термінів оплати за специфікацією №1, позивачем нараховано до сплати:

- штраф у розмірі 58 387,78 грн. за платежем, що мав бути здійснений по 31.05.2021;

- штраф у розмірі 58 387,78 грн. за платежем, що мав бути здійснений по 30.06.2021;

- штраф у розмірі 58 387,78 грн. за платежем, що мав бути здійснений по 31.07.2021;

- штраф у розмірі 58 387,78 грн. за платежем, що мав бути здійснений по 31.08.2021;

- штраф у розмірі 58 387,78 грн. за платежем, що мав бути здійснений по 30.09.2021;

- штраф у розмірі 58 387,78 грн. за платежем, що мав бути здійснений по 31.10.2021

Загальна сума штрафу за специфікацією №1 становить 350 326,68 грн.

Через порушення відповідачем строків та термінів оплати за специфікацією №2, позивачем нараховано до сплати:

- штраф у розмірі 950,00 євро за платежем, що мав бути здійснений по 28.04.2021;

- штраф у розмірі 950,00 євро за платежем, що повинен був бути здійснений по 02.08.2021,

Загальна сума штрафу за специфікацією №2 складає 1 900,00 євро, що станом на дату подання позову за офіційним курсом гривні щодо євро, встановленим НБУ (31,989), еквівалентні 60 779 ,10 грн.

Як зазначив позивач, він здійснював розрахунок штрафу за специфікацією №2 керуючись нормами ч.2 ст.533, ч.2 ст.192, ч.3 ст.533, п.3.3 ст.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України», ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про валюту і валютні операції», а також керуючись п. 8.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань».

Загальна сума штрафу за специфікаціями №1 та №2, яку просить позивач стягнути з відповідача, складає 411 105, 78 копійок.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, ст.ст. 526, 530, 549, 655, 692, 712 ЦК України містять такі положення.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншим строк оплати товару, та сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положень ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Згідно частин 1-2 статті 217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Нормою ч.2 ст.218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилось неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

За приписами ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому кодексу визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору купівлі-продажу від 23.04.2021 № УС 4595 та на підставі Специфікацій №1 і №2 до цього договору.

Ціна специфікації №1 - 1 167 755,64 грн. (п.2)

Ціна специфікації №2 - 19 000 євро (по офіційному курсу гривні щодо євро, встановленим НБУ (31,989)), що еквівалентно на день подання позову - 607 791,00 грн. (п.2).

Факт виконання позивачем належним чином договірних зобов`язань по вищевказаному Договору підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та не оспорюються відповідачем.

Судом встановлено, що відповідач здійснював часткове перерахування позивачу грошових коштів за придбаний товар (Навантажувач) по специфікації №1 (1167755,64 грн. - 928000,00 грн.).

Отже, борг відповідача за поставлений позивачем товар по специфікації №1 становить 239 755,64 грн.

По специфікації №2 відповідач за поставлений позивачем товар (Фреза) платежів не здійснював. Тому, борг відповідача по специфікації №2 становить 607 791,00 грн.

Факт отримання відповідачем товару по вище вказаним специфікаціям підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, Актами приймання-передачі від 02.08.2021 та видатковими накладними від 02.08.2021 № 57119 і № 57121.

Загальна заборгованість відповідача за отриманий товар по специфікаціям №1 і №2 становить - 847 546,64 грн.

Щодо алгоритму розподілу коштів у випадку не конкретизації платежу у господарському договорі, суд враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 26.12.2019 у справі 911/2630/18 про те, що у випадку, коли в графі платіжного доручення «призначення платежу» відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

За порушення відповідачем строків здійснення платежів щодо отриманого товару по Специфікаціям №1 і №2 позивач в порядку п.26 Договору нарахував пеню в сумі 77 457,23 грн.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»: платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок нарахованої відповідачу розміру пені, вважає його обґрунтованим, і таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи положення п.27 Договору та ч. 2 ст. 533, ч. 2 ст. 192, ч.3 ст. 533, п. 3.3 ст.3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» і ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про валюту і валютні операції», суд вважає нарахований позивачем відповідачу штраф в сумі 411 105 грн. по специфікаціям №1 і №2, обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань по вказаному Договору до суду не подано.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Зобов`язання у відповідності з ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Умови зазначеного Договору, які регулюють між сторонами строки та умови розрахунків є чинними і в установленому законом порядку не визнавалися судом недійсними.

Прострочення виконання грошового зобов`язання у спірний період не заперечується відповідачем, підтверджується матеріалами справи та наданим суду розрахунком боргу.

З огляду на вищевикладені обставини справи і приписи чинного законодавства суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення пені та штрафу за неналежне виконання грошових зобов`язань відповідають умовам вказаного Договору, є обґрунтованими, і такими, що підлягають до задоволення.

За таких обставин, позов підлягає до задоволення і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути по договору купівлі - продажу від 23.04.2021 за № УС 4595:

- 239 755,64 грн. боргу по специфікації №1 та 19 000,00 євро боргу, що на день подання позовної заяви за офіційним курсом гривні щодо євро, встановленим НБУ, еквівалентні 607 791,00 грн. по специфікації №2;

- 24 937,44 грн. пені по специфікації №1 і 52 519,79 грн. пені по специфікації №2;

- 350 326,68 грн. штрафу по специфікації №1 та 1 900,00 євро штрафу по специфікації №2, що на день подання позовної заяви за офіційним курсом гривні щодо євро, встановленим НБУ, еквівалентні 60 779,10 грн.

Відповідно до ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

Крім того, позивач заявляючи позов до суду просив стягнути з відповідача 50 400 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

В якості доказів понесених витрат позивач надав суду:

- договір професійної правничої допомоги від 10.01.2022 № 10/01;

- акт прийому - передачі наданих послуг №1;

- платіжне доручення від 17.01.2022 № 5007 на суму 50400,00 грн.

Частиною 1 статті ст. 16 ГПК України, встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч. 2 названої статті, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 п. 1).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Суд, враховуючи вище викладене, приходить до висновку, що заявлена вимога позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст.ст. 231, 233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Комерційна фірма Добробуд" (, вул.Гулака Артемовського,5, м.Золотоноша, Черкаська область, 19700) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТДС Укрспецтехніка" (; вул.Генерала Алмазова, буд.18/7, кімната 417, м.Київ, 01133):

- 847 546,64 грн. (вісімсот сорок сім тисяч п`ятсот сорок шість грн. 64 коп.) основного боргу,

- 77 457,23 грн. (сімдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят сім грн. 23 коп.) пені,

- 350 326,68 грн. (триста п`ятдесят тисяч триста двадцять шість грн. 68 коп.) штрафу (по специфікації№1),

- 60 779,10 грн. (шістдесят тисяч сімсот сімдесят дев`ять грн. 10 коп.) штрафу (по специфікації №2),

- 20 041,65 грн (двадцять тисяч сорок одна грн. 65 коп.) витрат по сплаті судового збору,

- 50 400,00 грн (п`ятдесят тисяч чотириста грн) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 25.04.2023.

Суддя К.І. Довгань