УХВАЛА

24 квітня 2023 року

м. Київ

cправа № 907/737/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

перевіривши матеріали касаційної скарги заступника керівника Львівської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2022 (суддя Пригара Л. І.)

і постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.03.2023 (головуючий суддя Малех І. Б., судді Гриців В. М., Зварич О. В.)

за заявою керівника Мукачівської окружної прокуратури

про забезпечення позову

у справі № 907/737/22

за позовом керівника Мукачівської окружної прокуратури в інтересах держави

до 1) Мукачівської міської ради і 2) Приватного підприємства "Крок"

про визнання незаконним та скасування пункту рішення, визнання недійсним договору оренди і зобов`язання повернути земельну ділянку в комунальну власністю,

В С Т А Н О В И В:

24.11.2022 ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2022, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.03.2023, відмовлено у задоволенні заяви керівника Мукачівської окружної прокуратури про забезпечення позову у справі № 907/737/22.

30.03.2023 скаржник надіслав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2022 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.03.2023 у справі № 907/737/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.

За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2022 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.03.2023 у справі № 907/737/22, прийняті за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову, і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено і у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з приписами частини першої статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подано касаційну скаргу після їх перегляду в апеляційному порядку. Зокрема, до таких належать ухвали, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини 1 статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову (пункт 4 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України), після її перегляду в апеляційному порядку не належить до переліку судових рішень, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки), мають право подати касаційну скаргу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" у праві на звернення до касаційного суду зумовлено виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким має на меті забезпечення сталості судової практики, а не можливості проведення "розгляду заради розгляду".

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2022 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.03.2023 за заявою керівника Мукачівської окружної прокуратури про забезпечення позову у справі № 907/737/22, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 255, 287, 293, 304 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2022 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.03.2023 у справі № 907/737/22.

2. Матеріали касаційної скарги повернути скаржникові разом із доданими до неї додатками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил