ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" травня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2301/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд (69035, м. Запоріжжя, вул. Брянська, 15, офіс 25, ) до Державного підприємства Одеський авіаційний завод (65121, м. Одеса, пр-т Небесної сотні, 32-а, )

про стягнення заборгованості за Договором від 17.11.2020 № 226/МТЗ-20 в розмірі 60 273,20 грн., з якої 43 007,96 грн. сума основного боргу, 2 060,85 грн. 3 % річних, 12 216,22 грн. інфляційні втрати, 2 988,17 грн. пеня

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Державного підприємства Одеський авіаційний завод (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором від 17.11.2020 № 226/МТЗ-20 в розмірі 60 273,20 грн., з якої 43 007,96 грн. сума основного боргу, 2 060,85 грн. 3 % річних, 12 216,22 грн. інфляційні втрати, 2 988,17 грн. пеня.

Ухвалою суду від 19.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги із посиланням на статті 202, 205, 207, 525, 625, 627, 628, 629, 655, 692, 694, 712 Цивільного кодексу України, статті 193, 218, 230, 231 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору від 17.11.2020 № 226/МТЗ-20 щодо оплати.

07.11.2022 на адресу суду надійшло клопотання Відповідача про зменшення штрафних санкцій від 04.11.2022 (вх. № 25009/22) в якому просив суд відмовити в стягненні 3 % річних, інфляційних втрат та пені або суттєво зменшити розмір стягнення.

08.11.2022 на адресу суду надійшли Заперечення на клопотання про зменшення штрафних і компенсаційних санкцій від 07.11.2022 (вх. № 25241/22).

14.11.2022 на адресу суду надійшло клопотання Відповідача про закриття провадження у справі в частині стягнення 44 799,96 грн. (вх. № 25982/22) в якому просив суд закрити провадження у справі № 916/2301/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» до Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» про стягнення 60 273,20 грн. за невиконання зобов`язання за Договором від 17.11.2020 № 226/МТЗ-20, в частині стягнення 44 799,96 грн., у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд

в с т а н о в и в :

17.11.2020 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір поставки № 226/МТЗ-20 (далі Договір від 17.11.2020).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1, 2.2 Договору від 17.11.2020 продавець зобов`язався передати, а покупець прийняти та оплатити товар згідно ДК 021:2015 КОД 34731000-0 «Частини повітряних літальних апаратів». Конкретна кількість товару, його найменування, номенклатура, вартість та терміни постачання, визначені на підставі конкурсу № 6398000 від 08.07.2020, що проводиться через електронну систему закупівель «Prozzoro» і вказується у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Поставка товару покупцю здійснюється на умовах СЗЕ, за адресою: 65121, м. Одеса, просп. Небесної Сотні, 32-А, підприємство покупця відповідно до правил INCOTERMS 2010. Термін поставки товару визначається на підставі конкурсу № 6398000 від 08.07.2020, що проводиться через електронну систему закупівель «Prozzoro», та складає 14 календарних днів, що рахується від дати підписання сторонами договору та специфікації, де буде визначено найменування товару, його номенклатура, кількість, дата виготовлення (при необхідності), термін придатності, який рахується від дати виготовлення та ціна, яка склалася на підставі конкурсу, на умовах заявлених покупцем в конкурсних пропозиціях.

Згідно із пунктами 3.1, 3.2 Договору від 17.11.2020 поставка товару здійснюється за цінами, які визначені на підставі конкурсу № 6398000 від 08.07.2020, що проводиться через електронну систему закупівель «Prozzoro», та вказані в специфікації і включають всі податки, збори й інші обовязкові платежі, а також вартість тари, пакування, міркування, страхування, навантаження, розвантаження та всі інші витрати продавця пов`язані з виконанням цього договору. Загальна вартість договору складає 53 759,95 грн. в тому числі ПДВ 8 959,99 грн.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Договору від 17.11.2020 оплата покупцем товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця, згідно рахунку-фактури. Оплата за договором здійснюється на умовах, визначеними конкурсними пропозиціями, у розмірі 80 % вартості поставленого товару, які покупець перераховує впродовж 45 банківських днів, які рахуються від дати проходження товаром вхідного контролю, який здійснюється на підприємстві покупця, за умови відсутності зауважень до якості товару та супровідної документації та 20 % вартості товару будуть перераховані після позитивної реєстрації податкової накладної у ЄРПН протягом 5 банківських днів.

Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору від 17.11.2020 Позивачем поставлено Відповідачу товар на загальну суму 44 799,96 грн. без ПДВ, що підтверджується видатковою накладною від 17.11.2020 № 0000816, підписаною без зауважень уповноваженими представниками сторін.

Відповідачем після відкриття провадження у справі сплачено Позивачу за Договором від 17.11.2020 суму в розмірі 44 799,96 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.11.2022 № 3553.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення заяви Відповідача про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу.

Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. А відтак, оскільки нарахування 3 % річних та інфляційних втрат не є видом відповідальності, Відповідач не може бути звільнений від їх сплати на підставі норм статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України.

Судом встановлено, що 3 % річних за прострочення оплати за Договором від 17.11.2020 за періоди з 26.01.2021 по 31.08.2022 складають суму в розмірі 2 060,85 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем.

Судом встановлено, що інфляційні втрати за Договором від 17.11.2020 за періоди з 21.01.2021 по 31.08.2022 складають суму в розмірі 12 216,22 грн. Судом перевірено правильність розрахунку виконаного Позивачем.

Відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

Згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.4 Договору від 17.11.2020 за прострочення оплати покупець сплачує продавцю пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний банківський день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що пеня за прострочення оплати за Договором від 17.11.2020 за період з 26.01.2021 по 26.07.2021 складають суму в розмірі 2 988,17 грн. Судом перевірено правильність розрахунку наданого Позивачем.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

У контексті зазначеного, зменшення заявленого штрафу та пені, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2019 по справі № 910/143/19, від 21.10.2019 по справі № 910/1005/19.

Суд також враховує правову позицію викладену в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, згідно якої у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати на нього непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Суд також враховує інтереси сторін, ступень виконання Відповідачем, а саме повну оплату товару, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків Позивачу, і захист його майнового права та інтересу, як кредитора, шляхом компенсації 3 % річних та інфляційних втрат, вважає за можливе зменшити суму пені до 1 000,00 грн.

На підставі викладеного, підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором від 17.11.2020 в розмірі 1 000,00 грн. пені, 2 060,85 грн. 3 % річних, 12 216,22 грн. інфляційних втрат.

Згідно із частиною першою та пунктом 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, третьою статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

25.10.2022 на адресу суду надійшла заява Позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. (вх. № 23666/22).

08.11.2022 на адресу суду надійшли заперечення на клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (вх. № 25242/22).

Також 08.11.2022 на адресу суду надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. (вх. № 25244/22).

03.11.2022 на адресу суду надійшло клопотання Відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 24774/22) в якому просив суд зменшити розмір витрат Позивача на оплату професійної правничої допомоги з 5 000,00 грн. до 2 000,00 грн.

14.11.2022 на адресу суду надійшло клопотання Відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 25992/22) в якому просив суд відмовити Позивачу в стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. або суттєво зменшити розмір стягнення.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що 01.02.2021 між Адвокатським бюро «Сергія Жечева» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» було укладено Договір доручення про надання правової допомоги (далі Договір від 01.02.2021).

Відповідно до пунктів 1.1, 4.2, 4.3, 4.4 Договору від 01.02.2021 предметом даного договору є надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів. Гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється Актом приймання передачі наданої правової допомоги. Загальна ціна цього договору визначається як сума вартості всієї правової допомоги, відповідно до підписаних сторонами актів приймання-передачі наданої правової допомоги за цим договором протягом строку його дії. Оплата послуг здійснюється за фактом їх надання на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі правової допомоги або сплачується клієнтом наперед.

Позивачем додано до заяв про стягнення витрат на правничу допомогу (вх. № 23666/22 від 25.10.2022) та (вх. № 25244/22 від 08.11.2022) акти приймання-передачі наданої правової допомоги:

5 000,00 грн. від 03.10.2022 № ОУ-0000062, підготовка позовної заяви до ДП «ОАЗ» про стягнення 60 273,20 грн.;

3 000,00 грн. від 08.11.2022 № ОУ-0000074, підготовка заперечення на клопотання про зменшення штрафних і компенсаційних санкцій по справі № 916/2301/22 - 1 500,00 грн. та підготовка заперечення на клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу по справі № 916/2301/22 1 500,00 грн.

Судом встановлено, Позивачем сплачено за надану правничу допомогу суму в розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

5 000,00 грн. від 03.10.2022 № 1131;

3 000,00 грн. від 08.11.2022 № 1158.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує завдання господарського судочинства, особливості предмету спору, ціну позову, нескладність справи розгляд якої здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження, значення розгляду справи для сторін, а також час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Керуючись критерієм розумності і співмірності розміру витрат вважає за можливе здійснити розподіл витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає відшкодуванню та стягненню з Відповідача у загальному розмірі 4 000,00 грн.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на Відповідача без врахування зменшення такого розміру.

Керуючись частиною першою статті 11, статтями 525, 526, 509, частиною першою статті 530, статтею 549, частинами другою, третьою статті 612, частиною другою статті 625, статтею 629, частиною першою статті 662, частиною другою статті 693, частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, частиною другою статті 20, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 73, 74, 75, 76-80, 86, 123, 124, 129, 231, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 916/2301/22 в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 43 007,96 грн.

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Одеський авіаційний завод (65121, м. Одеса, пр-т Небесної сотні, 32-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Груп Інтрейд (69035, м. Запоріжжя, вул. Брянська, 15, офіс 25, ) 1 000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.) пені, 2 060,85 грн. (дві тисячі шістдесят гривень 85 коп.) 3 % річних, 12 216,22 грн. (дванадцять тисяч двісті шістнадцять гривень 22 коп.) інфляційних втрат, витрати на сплату судового збору в розмірі 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.) та витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.).

3. Відмовити в задоволенні позову ТОВ «Груп Інтрейд» до ДП «ОАЗ» в частині стягнення пені в розмірі 1 988,17 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено в нарадчій кімнаті 02 травня 2023 р.

Суддя Ю.А. Шаратов