ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2023 р. Справа№ 910/9204/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Алданової С.О.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Бондар Л.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 20.04.2023:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2022

у справі № 910/9204/22 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Адвокатського бюро "Гапоненко Роман і партнери"

до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича

про стягнення 514 573,83 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Адвокатське бюро "Гапоненко Роман і партнери" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича (далі - відповідач, скаржник) про стягнення 514 573,83 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» та відповідачем договору про надання правової (правничої) допомоги № 03-490 від 20.01.2021 останньому надано правничу допомогу та здійснено представництво у справі № 903/12/21 (за позовом ТОВ «Ніра» до ФГ «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича про стягнення заборгованості) за результатами якої складено акт надання послуг № 42 від 22.06.2021, згідно якого вартість наданих послуг становить 404 207,83 грн. Вказаний акт надання послуг було надіслано відповідачу на електрону адресу та отримано останнім 22.06.2021. Також акт було надіслано засобами поштового зв`язку, який отримано відповідачем 29.06.2021. Відповідачем не надано жодних мотивованих заперечень у строки, визначені договором, тому послуги є такими, що прийняті відповідачем, а отже, підлягають оплаті. 12.09.2021 між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» та Адвокатським бюро «Гапоненко Роман і партнери» укладено договір про відступлення права вимоги № 20, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача щодо заборгованості за договором № 03-490 від 20.01.2021. Враховуючи те, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання за договором у частині сплати наданих послуг, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 514 573,83 грн, з яких 404 207,83 грн основного боргу, 95 581,96 грн інфляційних втрат та 14 784,04 грн 3% річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі № 910/9204/22 позов задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на користь Адвокатського бюро "Гапоненко Роман і партнери" 404 207 грн 83 коп. основного боргу, 95 581 грн 96 коп. інфляційних втрат, 14 717 грн 47 коп. 3% річних, 7 717 грн 61 коп. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині в позову відмовлено повністю.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фермерське господарство "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича подало апеляційну скаргу, в якій просить суд змінити рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі № 910/9204/22 у частині стягнення 404 207,83 грн основного боргу, 95 581,96 грн інфляційних втрат, 14 717,47 грн 3 % річних, 7 717,61 грн витрат по сплаті судового збору. Постановити нове рішення, яким у задоволенні позову Адвокатського бюро "Гапоненко Роман і партнери" до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішенням Господарського суду Волинської області від 07.12.2021 у справі № 903/811/21 за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петрович про стягнення 404 207,83 грн позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Предметом розгляду даної справи була заборгованість по оплаті послуг з правової (правничої) допомоги за договором № 03-490 від 20.01.2021 та згідно акту наданих послуг № 42 від 22.06.2022, що в свою чергу є предметом розгляду у справі № 910/9204/22, а отже, відповідним рішенням вже встановлено факти, які повторного доведення не потребують. У зв`язку з вищевикладеним відповідач також заперечує проти нарахування та стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Також скаржник зазначає про те, що даний спір було розглянуто з порушенням територіальної юрисдикції, оскільки, на переконання скаржника, даний спір слід було розгляди в Господарському суді Волинської області.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 03.04.2023, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що невірна правова оцінка судів першої інстанції та апеляційної інстанції фактів, при розгляді справи №903/811/21 і на яку посилається скаржник у своїй скарзі, в силу положень ч. 7 ст. 75 ГПК України не носить преюдиціального характеру та більше того, повністю спростовується Верховним Судом у своїй постанові від 28.07.2022 у справі №903/781/21.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 апеляційну скаргу Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича у справі № 910/9204/22 передано колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Алданова С.О., Гаврилюк О.М.

Ухвалою від 03.03.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9204/22. У зв`язку з чим відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

08.03.2023 справа № 910/9204/22 надійшла на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі № 910/9204/22 та поновлено Фермерському господарству "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі № 910/9204/22. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі № 910/9204/22. Розгляд справи призначено на 20.04.2023.

13.04.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича надійшло клопотання про проведення судового засідання поза межами суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2023 задоволено клопотання Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами суду.

14.04.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Адвокатського бюро "Гапоненко Роман і партнери" надійшло клопотання про проведення судового засідання поза межами суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2023 задоволено клопотання Адвокатського бюро "Гапоненко Роман і партнери" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами суду.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 20.04.2023 з`явився представник відповідача, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У судове засідання 20.04.2023 з`явилися представники позивача, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржуване рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 20.01.2021 між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» (адвокатське об`єднання) та Фермерським господарством «Західний Буг» Юнака Сергія Петрович (клієнт) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 03-490 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової (правничої) допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта, надавати інші види правової (правничої) допомоги в обсязі та на умовах встановлених цим договором та за домовленістю сторін, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та всі фактично понесені адвокатським об`єднанням витрати у зв`язку з виконанням даного договору.

12.09.2022 між Адвокатським об`єднанням «Гапоненко Роман і партнери» та Адвокатським бюро «Гапоненко Роман і партнери» (далі - позивач), укладено договір про відступлення права вимоги № 20, згідно з умовами якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор приймає на себе, належне первісному кредитору, право вимагати від Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича погашення заборгованості, що виникла на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №03-490 від 20.01.2021 та акту наданих послуг № 42 від 22.06.2021.

Спір виник у зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату за надані адвокатським об`єднанням послуги не здійснив, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 404 207,83 грн. та за неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 95 581,96 грн. та 14 784,04 грн. 3% річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Перш за все перед колегією суддів постало питання щодо наявності чи відсутності порушень судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: ст. 31 ГПК України та ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частиною 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, - просторова компетенція однорідних судів.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За умовами ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

У всіх передбачених приписами ст. 29 Господарського процесуального кодексу України випадках альтернатива загальному правилу підсудності для позивача є факультативною, оскільки позивач самостійно та на власний розсуд може обирати між використанням як загального правила підсудності, так і застосуванням передбаченого законом альтернативного (одного або декількох).

Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (частина 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України).

Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачені ст. 532 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

У силу ч. 1 ст. 197 Господарського кодексу України господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

Поняття «місце виконання зобов`язання» за своїм змістом відображає певну просторову характеристику зобов`язальних правовідносин, при цьому таке відображення може відбуватися не тільки за допомогою формулювання «місце виконання зобов`язання», але й іншими словосполученнями.

При цьому суд зауважує, що положення ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України не містять визначення стосовно того, що предмет спору повинен бути пов`язаний з виконанням договору безпосередньо однією із сторін у певному місці.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами по справі було укладено договір № 03-490 від 20.01.2021 про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до п. 6.2 вищезгаданого договору усі спори, що пов`язані із цим договором, або такі, що виникають в процесі виконання умов цього договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за місцем виконання даного договору - у місті Київ.

Відтак, якщо у договорі чітко вказано місце його виконання, до позову, що подається за умови такого існування в договорі відповідної умови, застосовується частина 5 статті 29 ГПК України, і у позивача в такій справі виникає право (в силу дії ч. 1 ст. 29 ГПК України) вибору, до якого суду він може подати позовну заяву: за місцезнаходженням відповідача чи за місцем виконання договору. Тобто, стаття 29 ГПК України передбачає альтеративну підсудність за вибором позивача.

Проаналізувавши вищевикладене, а також зміст договору № 03-490 від 20.01.2021 про надання правової допомоги, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у договорі про надання правової (правничої) допомоги сторони конкретно узгодили місце його виконання та місце вирішення спорів у судовому порядку, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, дана позовна заява правомірно була подана до Господарського суду міста Києва.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо того, що судом першої інстанції даний спір було розглянуто з порушенням територіальної юрисдикції.

Щодо доводів апеляційної скарги, що рішенням Господарського суду Волинської області від 07.12.2021 у справі № 903/811/21 за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петрович про стягнення 404 207,83 грн. позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Колегією суддів встановлено, що 29.09.2021 Адвокатське об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до Фермерського господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича про стягнення заборгованості.

Предметом розгляду судової справи №903/811/21 було стягнення 404 207,83 грн. заборгованості по оплаті послуг з правової (правничої) допомоги, наданих позивачем у відповідності та на виконання умов укладеного між сторонами Договору про надання правової (правничої) допомоги №03-490 від 20 січня 2021 року та згідно Акту надання послуг №42 від 22.06.2021, що також є предметом розгляду справи №910/9204/22.

07.12.2021 рішенням Господарського суду Волинської області у справі №903/811/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021 у справі №903/811/21 залишено без змін, а апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» - без задоволення. Постанова набрала законної сили 16.02.2022.

Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження у справі № 903/811/21 за касаційною скаргою Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» на рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2022.

29.08.2022 Господарським судом Волинської області відмовлено у задоволенні заяви Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» про перегляд рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021 за нововиявленими обставинами.

Також колегія суддів зазначає, що станом на момент апеляційного перегляду оскаржуваного рішення у справі №910/9204/22, доказів скасування чи зміни судового рішення Господарського суду Волинської області від 07.12.2021 в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами матеріали справи не містять.

Згідно зі статтею 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Водночас, колегією суддів встановлено та не заперечувалось представниками позивача в судовому засіданні 20.04.2023, що суб`єктний склад сторін у справі №903/811/21 та у справі, що розглядається, співпадає.

Тотожними у справах №903/811/21 та у справі №910/9204/22, є також і предмет позову та підстави, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

По суті доводи позивача у справі №910/9204/22 зводяться до переоцінки обставин, яким у рамках розгляду справи №903/811/21 судами надано відповідну правову оцінку.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що в судовому засіданні 20.04.2023 у суді апеляційної інстанції представниками позивача не заперечувалось те, що позов у справі №910/9204/22 містить ідентичні предмет та підстави позову, що і у справі №903/811/21.

Водночас, позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу посилається на справу № 903/781/21 за позовом Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» до Фермерського Господарства «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича, предметом розгляду якої було стягнення заборгованості за договором про надання правової (правничої) допомоги № 03-490 від 20.01.2021 та згідно акту надання послуг № 26 від 28.04.2021, виставленого за наслідками наданої правової допомоги клієнту у справі № 903/13/21, у розмірі 1 153 512,44 грн. Постановою Верховного Суду від 28.07.2022, скасовано рішення Господарського суду Волинської області від 02.12.2021 (у задоволенні позову відмовлено) та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 у справі № 903/781/21; ухвалено нове рішення; позовні вимоги Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» задоволено та стягнуто з ФГ «Західний Буг» Юнака Сергія Петровича на користь АО «Гапоненко Роман і партнери» 1 153 512,44 грн заборгованості, 17 302,69 грн судового збору за подання позовної заяви, 25 956,28 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 34 605,37 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Постановою Верховного Суду № 903/781/21 від 28.07.2022 встановлено, що погоджений сторонами у пункті 4.4. договору про надання правової допомоги розмір гонорару загалом (як основний, передбачений підпунктами «а», «b», «с» пункту 4.4. договору, так і додатковий, передбачений підпунктом «d» пункту 4.4. договору), є за своєю суттю погодженою сторонами ціною договору в розумінні статей 632, 903 Цивільного кодексу України, статті 189 Господарського кодексу України, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства гонорар безвідносно до його виду (основний, додатковий (гонорар успіху)) є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, тобто є платою за виконану роботу / надані послуги.

Також Верховний Суд зазначив, що «гонорар успіху», погоджений сторонами у підпункті «d» пункту 4.4. договору під відкладальною умовою (у разі досягнення результату: зменшення судом заявленої до стягнення з Клієнта у межах справи № 903/13/21 суми заборгованості та набрання судовим рішенням у зазначеній справі законної сили), є складовою частиною гонорару адвоката, погодженого у пункті 4.4. договору. Зазначене узгоджується і з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 5.46. постанови від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, відповідно до якого відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою (прим.: гонорар успіху), є складовою частиною гонорару адвоката.

Верховний Суд скасовуючи у справі № 903/781/21 рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції відзначив, що помилковим є також і висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для нарахування гонорару успіху, передбаченого договором, оскільки суд у справі № 903/13/21 не зменшив суму заявленої до стягнення з відповідача заборгованості, а лише відмовив у її стягненні.

Проте, колегія суддів звертає увагу позивача, що наявність судового рішення Верховного Суду у справі №903/781/21, яке було ухвалено після набранням законної сили рішення у справі №903/811/21, на переконання колегії суддів, не надає позивачу процесуального права для звернення з позовними вимогами з ідентичними підставами та предметом спору з посиланням на правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 28.07.2022 у справі №903/781/21.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" та у рішенні "Рябих проти Російської Федерації" щодо реалізації права на справедливий суд (п.1 ст.6 Конвенції), зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

У справі "Христов проти України" суд визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка передбачає принцип юридичної визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії").

Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, зважаючи на наявність судового рішення, яке набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, колегія суддів констатує про передчасність висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України), у зв`язку з чим на підставі п. ч. 1 статті 278 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку, а провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 240, 269, 270, 273, 275, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі № 910/9204/22 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2022 у справі № 910/9204/22 - скасувати.

3. Закрити провадження у справі №910/9204/22.

4. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 129 ГПК України.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва

6. Матеріали справи №910/9204/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 01.05.2023.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді С.О. Алданова

О.М. Гаврилюк