ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"24" квітня 2023 р. Справа № 914/3716/21
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,
представники сторін в судове засідання не викликались
розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна», б/н від 15 березня 2023 року
про долучення доказів понесення витрат
у справі №914/3716/21
за позовом Фізичної особи-підприємця Гангур Тетяни Петрівни, с. Копашново Хустського району Закарпатської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна», м. Львів
про стягнення 582 238,09 грн.
07 грудня 2021 року Фізична особа-підприємець Гангур Тетяна Петрівна звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про стягнення 582 238,09 грн., з яких: 543 200,01 грн. основної заборгованості, 28 459,58 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з лютого по жовтень 2021 року та 10 578,50 грн. 3% річних, нарахованих за період з 11 лютого 2021 року по 17 листопада 2021 року (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог).
Рішенням Господарського суду Львівської області від 06 липня 2022 року у справі №914/3716/21 у задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 07 листопада 2022 року рішення Господарського суду Львівської області від 06 липня 2022 року у справі №914/3716/21 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено: присуджено до стягнення з ТзОВ «Грінера Україна» на користь ФОП Гангур Тетяни Петрівни 582 238,09 грн., з яких: 543 200,01 грн. - основної заборгованості, 28 459,58 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період з лютого по жовтень 2021 року та 10 578,50 грн - 3% річних, нарахованих за період з 11 лютого по 17 листопада 2021 року.

Постановою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №914/3716/21 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» задоволено частково, постанову Західного апеляційного господарського суду від 07 листопада 2022 року у справі №914/3716/21 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Під час нового розгляду справи, постановою Західного апеляційного господарського суду від 13 березня 2023 року рішення Господарського суду Львівської області від 06 липня 2022 року у справі №914/3716/21 залишено без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гангур Тетяни Петрівни - без задоволення.

17 березня 2023 року від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» до апеляційного суду надійшло клопотання про долучення доказів понесення витрат та стягнення з позивача на користь відповідача 13 000 грн. - витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та 17 500 грн. - витрат на професійну правничу допомогу у Верховному Суді.

Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.244 ГПК України).

Згідно з ч.4 ст.244 ГПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою суду від 27 березня 2023 року розгляд клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» призначено в судовому засіданні на 24 квітня 2023 року, поряд з тим, враховуючи положення ч.4 ст.244 ГПК України, суд не вбачав необхідності для виклику сторін в судове засідання.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст.2 ГПК України.

Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте, розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07 від 15.03.2012).

Поряд з тим, судом встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2023 року у справі №914/3716/21 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Гангур Тетяни Петрівни на постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 та рішення Господарського суду Львівської області від 06.07.2022 у справі №914/3716/21.

21 квітня 2023 року від позивача до суду надійшло клопотання про відмову у стягненні витрат відповідача на правничу допомогу. Клопотання мотивоване тим, що позивачем не отримано від відповідача копій доказів понесення останнім витрат на професійну правничу допомогу. Крім цього, позивач наголошує, що спір виник між сторонами внаслідок неправомірних дій відповідача, а рішенням у справі встановлено факт надання позивачем послуг з перевезення, наявність заборгованості за надані послуги з перевезення в сумі 543 200,01 грн., а відмова у задоволенні позовних вимог обґрунтована пропуском позовної давності.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про долучення доказів понесення витрат на правову допомогу та стягнення таких з позивача, колегія суддів вирішила таке задоволити частково, з огляду на наступне:

Згідно з ч.1 ст.281 ГПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В силу положень ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної та касаційної інстанцій заявник подав суду наступні докази: договір №2401/22 від 24 січня 2022 року, укладений між ТзОВ «Грінера Україна» та АО «Айемпартнерс»; акт №15/02/23 про надання правової (правничої) допомоги від 15 лютого 2023 року на суму 17 500 грн. (вартість правової допомоги, наданої клієнту під час розгляду справи у Верховному Суді); акт №14/03/23 про надання правової (правничої) допомоги від 14 березня 2023 року на суму 13 000 грн. (вартість правової допомоги, наданої клієнту під час розгляду справи апеляційним судом); рахунок №15/02/23 від 15 лютого 2023 року на суму 17 500 грн.; рахунок №14/03/23 від 14 березня 2023 року на суму 13 000 грн.; платіжні доручення №9596 від 15 лютого 2023 року на суму 17 500 грн. та №9006 від 15 березня 2023 року на суму 13 000 грн.

Як вбачається з акту №15/02/23 про надання правової (правничої) допомоги від 15 лютого 2023 року вартість правової допомоги, наданої клієнту у справі №914/3716/21 під час розгляду у Верховному Суді, становить 17 500 грн. У описі та вартості наданих послуг зазначено:

- Участь у судовому розгляді справи в суді касаційної інстанції (у Верховному Суді) - 10 000 грн., що включає: складення касаційної скарги - 6 год. (6 000 грн.); складення заяви (на 3-ох аркушах) про зупинення виконання постанови, формування додатків до неї та надіслання до суду і позивачу - 4 години (3х500 = 1 500 грн.).

У акті №14/03/23 про надання правової (правничої) допомоги від 14 березня 2023 року зазначено, що вартість правової допомоги, наданої клієнту під час розгляду справи у Західному апеляційному господарському суді, становить 13 000 грн., з яких:

- Участь у судовому розгляді справи в суді апеляційної інстанції (у Західному апеляційному господарському суді, головуючий суддя Кордюк Г.Т.) - 6 000 грн., що включає: складення відзиву на апеляційну скаргу - 5 год. (5 арк.х500 грн. = 2 500 грн.);

- Участь в судовому засіданні 13.03.2023 року (головуючий суддя Якімець Г.Г.) - 2 000 грн.;

- Підготовка клопотання про розподіл витрат на правову допомогу та додатків до нього - 2 год. (5 арк.х500 грн. = 2 500 грн.).

У клопотанні відповідач просить поновити йому строк на подання доказів понесення витрат на правову допомогу, однак, колегія суддів звертає увагу, що такий строк відповідачем не пропущено, оскільки розгляд справи в суді апеляційної інстанції завершився 13 березня 2023 року (прийнято постанову про залишення рішення суду першої інстанції без змін), при цьому, представник відповідача в судовому засіданні заявив, що такі докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення постанови, та такі докази надіслано до апеляційного суду 15 березня 2023 року (підтверджується поштовим конвертом). Щодо подання доказів понесення витрат на послуги правової допомоги під час розгляду справи Верховним Судом, колегія суддів вважає за можливе поновити заявнику строк на подання таких доказів, оскільки Верховним Судом скасовано постанову Західного апеляційного господарського суду та направлено справу на новий розгляд до апеляційного суду, тобто Верховний Суд не здійснював розподіл судових витрат.

Крім цього, згідно з ч.5 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.4 ст.126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Слід зазначити, що доводи позивача про неотримання клопотання відповідача та доказів понесення витрат колегія суддів до уваги не бере, оскільки до клопотання про приєднання доказів понесення витрат на правову допомогу відповідач долучив зокрема і фіскальний чек, накладну та опис вкладення у цінний лист, що підтверджують надіслання позивачу - ФОП Гангур Т.П. на належну адресу (90433, Закарпатська область, Хустський район, с. Копашново, вул. Центральна, 169) вказаного клопотання та доданих до нього документів, відтак, у позивача була можливість ознайомитися з поданими документами та надати суду свої заперечення з приводу сум понесених витрат.

Разом з тим, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Слід зазначити, що предметом позову у цій справі було стягнення 582 238,09 грн. заборгованості за договором перевезення від 01 жовтня 2019 року, позиція відповідача протягом розгляду справи в суді апеляційної та касаційної інстанції не змінювалася. Так, здійснивши порівняльний аналіз заявлених до стягнення сум судових витрат, понесених відповідачем під час розгляду справи в судах апеляційної та касаційної інстанції із кількістю та вартістю послуг, які надані відповідачу його представником, з огляду на предмет позову, та мотиви відмови в позові (у зв`язку з пропуском позивачем скороченої позовної давності), проаналізувавши детально подані відповідачем акти та враховуючи, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, апеляційний господарський суд дійшов висновку про обмеження розміру витрат відповідача на професійну правову допомогу, з огляду на їх розумну необхідність, а відтак, часткове задоволення заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з позивача на користь відповідача 14 500 грн., з яких: 7 000 грн. - судових витрат на послуги правової допомоги, наданої під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та 7 500 грн. - у відшкодування судових витрат на послуги правової допомоги, наданої під час розгляду справи Верховним Судом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на все наведене вище, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів вважає, що заявлені відповідачем витрати на правову допомогу в судах апеляційної та касаційної інстанцій підлягають відшкодуванню за рахунок позивача у розмірі 14 500 грн.

Як зазначалось вище, постановою Західного апеляційного господарського суду від 13 березня 2023 року рішення Господарського суду Львівської області від 06 липня 2022 року у справі №914/3716/21, яким відмовлено у задоволенні позову, залишено без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гангур Тетяни Петрівни - без задоволення.

Отже, враховуючи положення ст.129 ГПК України, відповідачу підлягає відшкодуванню за рахунок позивача 14 500 грн. - витрат на професійну правову допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної та касаційної інстанцій.

Крім цього, враховуючи приписи ч.14 ст.129 ГПК України, з позивача на користь відповідача слід стягнути 17 467,14 грн. - у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 221, 244, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» задоволити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гангур Тетяни Петрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» (79008, м. Львів, вул. Староєврейська, 22; ідентифікаційний код - 35429502) 17 467,14 грн. - у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги та 14 500 грн. - у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану під час розгляду справи судами апеляційної та касаційної інстанцій.

У задоволенні решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» відмовити.

На виконання додаткової постанови місцевому господарському суду видати наказ.

Матеріали справи №914/3716/21 повернути до Господарського суду Львівської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну додаткову постанову складено 26 квітня 2023 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.