РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.04.2023Справа № 910/433/23

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Безант»
простягнення 324 722,32 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Олексієнко М.С.
від відповідача:Кальчев Л.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт» (надалі - ТОВ «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Безант» (надалі - ТОВ «Торговий дім «Безант») про стягнення 324 722,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором транспортно-експедиторського обслуговування №00000363 від 01.08.2021, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 297 070,46 грн., інфляційних у розмірі 23 557,85 грн. та 3% річних у розмірі 4 094,01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

07.02.2023 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Торговий дім «Безант» надійшов відзив на позов відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на відсутність доказів настання обов`язку із оплати демереджу та зберігання контейнерів при здійсненні транспортно-експедиторського обслуговування вантажу у міжнародному сполученні.

Також, 07.02.2023 через канцелярію суду від ТОВ «Торговий дім «Безант» надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 задоволено клопотання ТОВ «Торговий дім «Безант» про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 20.03.2023.

В судовому засіданні 20.03.2023, враховуючи заявлене позивачем усне клопотання про надання часу для ознайомлення із відзивом на позов, судом відкладено судове засідання на 03.04.2023.

28.03.2023 до Господарського суду міста Києва від представника ТОВ «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт» надійшло клопотання про участь у справі в режимі відеоконференції поза межами суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 задоволено клопотання представника ТОВ «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт» та вирішено здійснювати розгляд справи №910/433/23 у судовому засіданні 03.04.2023 в режимі відеоконференції.

31.03.2023 через канцелярію суду від представника ТОВ «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому надав додаткові докази.

Враховуючи заявлене представником відповідача клопотання про надання часу для ознайомлення із відповіддю на відзив, проти задоволення якого представник позивача не заперечувала, судове засідання 03.04.2023 було відкладено на 17.04.2023.

11.04.2023 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Торговий дім «Безант» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач надав додаткові пояснення з урахуванням пояснень позивача, викладених у відповіді на відзив.

17.04.2023 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник позивача надала додаткові пояснення у справі, позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Присутня в судовому засіданні представник позивача надала пояснення по суті спору, позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, надав пояснення по суті спору, проти позову заперечив та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні 17.04.2023 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2021 між ТОВ «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт» (експедитор) та ТОВ «Торговий дім «Безант» (клієнт) було укладено договір транспортно-експедиторського обслуговування №00000363 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого клієнт доручає, а експедитор зобов`язався організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги клієнту за згодою сторін.

Згідно з п. 1.2 Договору умови перевезення, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, а також інші умови, пов`язані з виконанням цього договору, встановлюються за угодою сторін заявці. Зразок заявки погоджується сторонами у додатках цього договору.

Пунктом 4.1.1 Договору передбачено, що перелік послуг, а також вартість послуг експедитора встановлюються за згодою сторін.

Відповідно до п. 4.1.2 Договору експедитор погоджує із клієнтом перелік додаткових послуг і витрат, оплата яких проводиться при наявності письмового (факс, електронна пошта) підтвердження клієнтом вартості даних послуг, витрат. Додаткові витрати, зв`язані із будь-якими перевірками вантажу контролюючим державними органами оплачуються по факту та підтверджуються відповідними рахунками.

Згідно із п. 4.1.3 Договору клієнт оплачує:

а) при перевезенні вантажу в режимі імпорт - платежі, що підлягають оплаті за виконані послуги з перевезення вантажу морським транспортом та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентський, та інші портові збори і т.п.), протягом 3-х (трьох) календарних днів від дати вивантаження з борту судна в порту призначення, до вивозу контейнера з порт. Послуги банку за перерахуванням коштів сплачує клієнт.

При перевезенні вантажу в режимі експорт - платежі, що підлягають сплаті за послуги з перевезення вантажу морським транспортом і супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (завантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори, інше), протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту надання рахунку. Рахунок надається у день відходу судна та шляхом використання електронної пошти зазначеної в договорі. Оригінал коносамента для отримання вантажу в порту призначення, видається тільки при оплаті клієнтом за рахунком експедитора в повному обсязі.

б) погоджені платежі, що підлягають оплаті експедиторові, автомобільному та/або залізничному перевізнику (при наземній доставці вантажу), здійснюються протягом 3-х (трьох) календарних днів від дати доставки вантажу на митний термінал за місцем акредитації клієнта, при наявності у експедитора в заставі вантажу клієнта. Послуги банку за перерахування коштів оплачує клієнт.

в) по виставленому рахунку експедитора внутрішньопортове зберігання вантажу, використання інфраструктури порту, згідно з тарифами, офіційно встановленими портом та/або контейнерними операторами, що офіційно здійснюють свою діяльність на території зазначених портів. При цьому експедитор залишає за собою право зобов`язати клієнта, шляхом виставлення рахунку, здійснити передоплату за послуги, пов`язані з тривалим перебуванням вантажу у порту/на терміналі, які перебувають у порту/терміналі понад безоплатного періоду зберігання ватажу (у контейнерах), встановленого згідно з умовами порту/терміналу/ агента контейнерної лінії, ц тому числі за послуги за зберігання вантажу (в. т.ч. у контейнері) та штраф за понаднормативне використання контейнера (демередж) тощо, до моменту вивезення вантажу з порту/терміналу.

г) клієнт зобов`язується здійснити додаткову оплату за послуги експедитора протягом 1 (одного) банківського дня після дати виставлення рахунку експедитора.

Під терміном «додаткова оплата» слід розуміти, як грошова сума, розрахована за формулою:

(КЗ-КВ)*ЕВ=ДО

де:

(КЗ- курс гривні до долару США, який є зафіксованим на міжбанківському валютному ринку, на дату зарахування на банківський рахунок експедитора грошових коштів у якості оплати за основним виставленим рахунком експедитора за надані ним послуги).

мінус (-)

КВ - курс гривні до долару США, який є зафіксованим на міжбанківському валютному ринку, на дату виставлення основного рахунку експедитора відповідно до узгодженої заявки.)

ЕВ- еквівалент вартості послуг експедитора виражений у доларах США відповідно до узгодженої заявки.

Дорівнює (=)

ДО - додаткова оплата.

Пунктом 4.1.4 Договору передбачено, що розрахунки проводяться на підставі виставлених/виданих експедитором рахунків. При цьому, якщо у експедитора втрачається можливість контролювати вантаж, який знаходиться у нього в процесі транспортування/експедируванні, в т.ч. як утримання/застави, як забезпечення виконання клієнтом своїх фінансових зобов`язань, клієнт оплачує послуги експедитора протягом трьох календарних днів з моменту виставлення/видання рахунку,і експедитор надає послуги тільки після повного отримання експедитором від клієнта оплати всіх належних сум і витрат по вже наданим послуг експедитора, а також після повної передоплати послуг з доставки такого вантажу клієнту, вантажоодержувачу.

Відповідно до п. 5.3.5 Договору клієнт сплачує штраф за користування контейнерним та іншим обладнанням понад встановленого строку (демередж), відповідно до умов, встановлених судноплавної лінією (її агента), власністю якої таке обладнання є.

На виконання умов Договору позивачем організовано транспортно-експедиторське обслуговування у міжнародному сполученні вантажу у контейнерах OOLU9320131, TEMU7494981 та OOLU9969938, на підтвердження чого до позову додано копії міжнародних товарно-транспортних накладними CMR №0000365, №1238888 та №22-02556.

За твердженням позивача, у зв`язку з користуванням відповідачем контейнерами понад встановлений строк, ТОВ «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт» виставлено ТОВ «Торговий дім «Безант» рахунки на оплату послуг зберігання та демереджу №713LAM22-004I від 10.06.2022 на суму 143 691,84 грн., №717LAM22-009I від 10.06.2022 на суму 137 066,49 грн. та №733LAM22-011I від 30.06.2022 на суму 16 312,13 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих на підставі Договору послуг зберігання та демередж, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 297 070,46 грн.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору транспортного експедирування, а тому права та обов`язки сторін визначаються, в тому числі, положеннями глави 65 Цивільного кодексу України, глави 32 Господарського кодексу України та Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 316 Господарського кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Матеріалами справи (міжнародні товарно-транспортні накладні CMR №0000365, №1238888 та №22-02556) підтверджується організація ТОВ «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт» транспортно-експедиторського обслуговування у міжнародному сполученні вантажу ТОВ «Торговий дім «Безант» у контейнерах OOLU9320131, TEMU7494981 та OOLU9969938 на підставі Договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

За твердженням позивача, під час перевезення контейнерів OOLU9320131, TEMU7494981 та OOLU9969938 відповідач користувався ними понад встановлений строк, у зв`язку з чим ТОВ «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт» виставлено ТОВ «Торговий дім «Безант» рахунки на оплату послуг зберігання та демередж №713LAM22-004I від 10.06.2022 на суму 143 691,84 грн., №717LAM22-009I від 10.06.2022 на суму 137 066,49 грн. та №733LAM22-011I від 30.06.2022 на суму 16 312,13 грн.

На підтвердження факту зберігання контейнерів та демереджу позивачем до відповіді на відзив долучено коносаменти XM22011142 від 22.01.2022, OOLU від 22.01.2022, XM22011734 від 29.01.2022, OOLU від 22.01.2022, XM22011895 від 21.02.2022, OOLU від 21.02.2022 та інвойси №00003535 від 10.06.2022, №0003256 від 03.06.2022, №0003639 від 17.06.2022, №0003255 від 03.06.2022, № від 06.07.2022, №0002767 від 18.05.2022 та №0002766 від 18.05.2022.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами, за визначенням ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд відзначає, що надані позивачем коносаменти XM22011142 від 22.01.2022, OOLU від 22.01.2022, XM22011734 від 29.01.2022, OOLU від 22.01.2022, XM22011895 від 21.02.2022, OOLU від 21.02.2022 та інвойси №00003535 від 10.06.2022, №0003256 від 03.06.2022, №0003639 від 17.06.2022, №0003255 від 03.06.2022, № від 06.07.2022, №0002767 від 18.05.2022, №0002766 від 18.05.2022 складені іноземною мовою, з яких не можливо встановити наявність або відсутність обставин зберігання спірних контейнерів та демереджу.

Перекладів вказаних документів позивачем не надано, при цьому судом відхилено клопотання представника ТОВ «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт» про надання часу для здійснення перекладів вказаних документів, яке було заявлене в судовому засіданні 17.04.2023, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Тобто, для доведення правомірності своїх вимог у даній справі позивач повинен був подати докази, зокрема переклади на українську мову коносаментів та інвойсів, разом з позовом, проте їх було подано лише з відзивом на позов.

При цьому, поважних причин неподання таких доказів у встановлений законодавством строк позивачем не наведено, а до тверджень представника про виникнення необхідності подання вказаних доказів з огляду на заперечення відповідача, викладених у відзиві на позов, суд відноситься критично з огляду на положення ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Більш того, навіть з поданих відповідачем разом з відповіддю на відзив доказів неможливо встановити наявність або відсутність факту зберігання спірних контейнерів та виникнення обов`язку із сплати демереджу, оскільки вони складені іноземною мовою.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд відзначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту настання у відповідача обов`язку із сплати позивачу плати за зберігання контейнерів та демереджу на підставі Договору.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

При цьому, суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто, в контексті цієї норми має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб`єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб`єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами належними та допустимими доказами, поданими у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до положень ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

У відповідності до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Наведена норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відтак, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Приписи ст. 3, 15, 16 Цивільного кодексу України передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду спору має бути встановлено не лише наявність підстав на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є не обґрунтованим, оскільки позивачем належними, достовірними та допустимими доказами не доведено правомірності та законності позовних вимог, так само як і фактів порушення власних прав та інтересів відповідачем у справі.

Таким чином, позивач не довів перед судом відповідними засобами доказування наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості на підставі Договору у розмірі 297 070,46 грн.

Суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення основної суми боргу, підстави для задоволення позову в частині стягнення інфляційних у розмірі 23 557,85 грн. та 3% річних у розмірі 4 094,01 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання у суду відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи викладене, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАМ Україна Шиппінг і Транспорт» відмовити повністю.

2 Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.04.2023.

Суддя В.П. Босий