ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року Справа № 906/1318/19 (906/573/22)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Дужич С.П. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Чайківська Н.М.

від відповідача: Корзаченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

на рішення Господарського суду Житомирської області, ухваленого 12.01.23р. суддею Макаревичем В.А. о 12:20 год. у м.Житомирі, повний текст складено 17.01.23р.

у справі № 906/1318/19 (906/573/22)

за позовом Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Приватного підприємства "Автомагістраль"

про стягнення 415 000,07грн. заборгованості за договорами про надання послуг

у межах справи №906/1318/19

за заявою Виробничо-комерційної фірми "Урарту"

до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.01.2023р. по справі №906/1318/19(906/573/22) у задоволенні позову Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Приватного підприємства "Автомагістраль" стягнення 415000,07грн. заборгованості за договорами про надання послуг - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову. Також, одночасно з апеляційною скаргою, скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №906/1318/19(906/573/22)/1152/23 від 21.02.2023р. матеріали справи №906/1318/19(906/573/22) витребувано з Господарського суду Житомирської області.

03.03.2023р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №906/1318/19(906/573/22).

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- покликається на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що представником відповідача у підготовчому засіданні неодноразово зазначалося про те, що він не заперечував факту того, що частина техніки (автомобілів) їх підприємства знаходилася на території Апелянта (місце надання послуг) тривалий час після січня місяця 2022 року (саме з січня 2022 року за відповідачем рахується заборгованість за 8-ми договорами про надання послуг), однак суд першої інстанції зазначене проігнорував;

- крім того, судом першої інстанції не враховано пояснення скаржника та надані докази стосовно перебування техніки відповідача на території скаржника;

- також, суд не врахував того, що відповідачу позивачем виставлялись рахунки-фактури, в яких зазначались саме договори про надання послуг. Зважаючи на це позивачем зі своєї сторони було чітко зазначено назву договорів;

- обґрунтовує те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (п.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі №338/180/17, справа №922/4129/19 від 16.06.2022р.);

- вказує на те, що фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч.8 ст.181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов. Подібний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022р. у справі №918/450/20, у постанові Верховного Суду від 11.10.2018р. у справі №922/189/18.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 07.03.2023р. апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2023р. у справі №906/1318/19(906/573/22) залишено без руху та встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги та надання суду відповідні докази, зокрема, докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

20.03.2023р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду на виконання ухвали суду від 07.03.2023р. про залишення апеляційної скарги без руху від Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надійшла апеляційна скарга (доповнена) з додатком, зокрема, доказами сплати судового збору в сумі 9337,50грн. згідно платіжної інструкції від 14.03.2023р. №166.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 23.03.2023р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2023р. у справі №906/1318/19(906/573/22), відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2023р. у справі №906/1318/19 (906/573/22) та призначено справу №906/1318/19 (906/573/22) до розгляду на 18.04.2023р. об 14:30год., тощо.

31.03.2023р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Приватного підприємства "Автомагістраль" - адвоката Корзаченка Володимира Миколайовича надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/1318/19 (906/573/22) поза приміщенням суду. В даному клопотанні заявник просить забезпечити представнику Приватного підприємства "Автомагістраль" - адвокату Корзаченку В.М. можливість проведення судового засідання по справі №906/1318/19 (906/573/22), призначеного на 18.04.2023р. об 14:30год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023р. задоволено клопотання представника Приватного підприємства "Автомагістраль" - адвоката Корзаченка Володимира Миколайовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/1318/19 (906/573/22) поза приміщенням суду та забезпечено представнику Приватного підприємства "Автомагістраль" - адвокату Корзаченку В.М. участь в судовому засіданні у справі №906/1318/19 (906/573/22), призначеному на 18.04.2023р. об 14:30год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

06.04.2023р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства "Автомагістраль" надійшов письмовий відзив від 31.03.2023р. на апеляційну скаргу.

11.04.2023р. до Північно - західного апеляційного господарського суду від Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

11.04.2023р. до Північно - західного апеляційного господарського суду від представника Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - Чайківської Наталії Миколаївни надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/1318/19(906/573/22) поза приміщенням суду. В даному клопотанні заявник просить забезпечити представнику Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - Чайківської Н.М. можливість проведення судового засідання по справі №906/1318/19(906/573/22), призначеного на 18.04.2023р. об 14:30год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 17.04.2023р. задоволено клопотання представника Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - Чайківської Наталії Миколаївни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/1318/19 (906/573/22) поза приміщенням суду та забезпечено представнику Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - Чайківській Н.М. участь в судовому засіданні у справі №906/1318/19 (906/573/22), призначеному на 18.04.2023р. об 14:30год. в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

В судовому засіданні 18.04.2023р. представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2023р. по справі №906/1318/19(906/573/22) скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідача у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 18.04.2023р. заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2023р. по справі №906/1318/19(906/573/22) - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняття оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 01.09.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Коростенська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Малинський район, с.Українка, територія ДРП 1).

Цей договір вступає в силу з моменту підписання сторонами та скріплення печатками та діє з 01.09.2021р. до 31.12.2022р.. Договір може бути пролонгованим тільки за додатковою угодою, якщо жодна зі сторін не порушувала умов договору та не мала письмових претензій від іншої сторони (п.8.1 договору).

Також, 01.09.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Коростенська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, с.Сингаї, вул.Миру, 15-а, територія ДРП 2).

Цей договір вступає в силу з 01.09.2021р. і є чинним до 01.09.2022р.. Договір може бути пролонгованим тільки за додатковою угодою, якщо жодна зі сторін не порушувала умов договору та не мала письмових претензій від іншої сторони (п.8.1 договору).

Крім того, 01.09.2021р. між Дочірнім підприємством Житомирський облавтодор ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Житомирська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с.Кочерів, вул.Київська, 33-а, територія ДРП 1).

Цей договір вступає в силу з 01.09.2021р. і є чинним до 01.09.2022р.. договір може бути пролонгованим тільки за додатковою угодою, якщо жодна зі сторін не порушувала умов договору та не мала письмових претензій від іншої сторони (п.8.1 договору).

01.09.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Коростенська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Олевський район, с.Бучмани, вул.Щорса, 46, територія ДРП 4).

Цей договір вступає в силу з 01.09.2021р. і є чинним до 01.09.2022р.. Договір може бути пролонгованим тільки за додатковою угодою, якщо жодна зі сторін не порушувала умов Договору та не мала письмових претензій від іншої сторони (п.8.1 договору).

Також, 01.09.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Зарінська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, смт.Чуднів, вул.Робітнича, 7, територія ДРП Чуднів).

Цей договір вступає в силу з 01.09.2021р. і є чинним до 01.09.2022р.. Договір може бути пролонгованим тільки за додатковою угодою, якщо жодна зі сторін не порушувала умов договору та не мала письмових претензій від іншої сторони (п.8.1 договору).

Крім того, 01.09.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, м.Любар, вул.Перемоги,100, територія ДРП Любар).

Цей договір вступає в силу з 01.09.2021р. і є чинним до 01.09.2022р.. Договір може бути пролонгованим тільки за додатковою угодою, якщо жодна зі сторін не порушувала умов договору та не мала письмових претензій від іншої сторони (п.8.1 договору).

Надалі, 01.11.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с.Дениші).

Цей договір вступає в силу з 01.12.2021р. і є чинним до 01.12.2022р.. Договір може бути пролонгованим тільки за додатковою угодою, якщо жодна зі сторін не порушувала умов договору та не мала письмових претензій від іншої сторони (п.8.1 договору).

01.02.2022р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) укладено договір №01-02/22П2 про надання послуг (далі - договір №01-22/22П2 від 01.02.2022р.), за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання матеріально-товарних цінностей (територія філії "Житомирська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с.Дідовичі).

Цей договір вступає в силу з 01.02.2022р. і є чинним до 04.01.2023р.. Договір може бути пролонгованим тільки за додатковою угодою, якщо жодна зі сторін не порушувала умов договору та не мала письмових претензій від іншої сторони (п.8.1 договору).

У відповідності до змісту наданих до справи вищезазначених договорів про надання послуг, укладених між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони), визначена послуга - передача замовнику у тимчасове платне користування місця для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (майна). Місцезнаходження майна - територія визначеної у договорі філії Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

Також, за умовами договорів передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення доступу до майна протягом строку його перебування на відповідній території; повернути майно замовнику за першою вимогою останнього; виконавець не має право передавати майно на використання третім особам (розділ 2 договорів).

Замовник зобов`язаний на вимогу виконавця забрати майно; замовник має право у будь-який час вимагати у виконавця доступу до майна (всього або його частини); перевіряти стан та умови перебування на території майна; забезпечити зберігання майна (охорона) власними силами та за власний рахунок;

Згідно п.4.1 договорів "с.Українка", "с.Сингаї", "с.Кочерів", "с.Бучмани" від 01.09.2021р. плата за зберігання/розміщення майна на території становить 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00коп. з ПДВ на місяць та підлягає сплаті на користь виконавця шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок до 10 числа поточного місяця.

У відповідності до п.4.1 договору "смт.Чуднів" від 01.09.2021р. плата за зберігання/розміщення майна на території становить 7000,00 (сім тисяч) грн. 00коп. з ПДВ на місяць та підлягає сплаті на користь виконавця шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок до 10 числа поточного місяця.

Відповідно до п.4.1 договору "смт.Любар" від 01.09.2021р. плата за зберігання /розміщення майна на території становить 10000,00 (десять тисяч) грн. 00коп. з ПДВ на місяць та підлягає сплаті на користь виконавця шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок до 10 числа поточного місяця.

Згідно п.4.1 договору №28/12 від 01.11.2021р. плата за зберігання/розміщення майна на території становить 8000,00 (вісім тисяч) грн. 00коп. з ПДВ на місяць та підлягає сплаті на користь Виконавця шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок до 10 числа поточного місяця.

У відповідності до п.4.1 договору №01-02/22П2 від 01.02.2022р. плата за зберігання/розміщення майна на території становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. 00коп. з ПДВ на місяць та підлягає сплаті на користь виконавця шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок до 10 числа поточного місяця.

Згідно довідки Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" №185 від 18.08.2022р. позивач зазначає про наявність дебіторської заборгованості згідно договорів на користування територією згідно переліку у графі "№ та дата договору оренди рухомого майна".

В подальшому, позивачем було надіслано відповідачу рахунки-фактури на оплату за тимчасове користування територією та лист - вимогу №104 від 16.06.2022р. про сплату заборгованості на підставі договорів про надання послуг - тимчасове платне користування місцем для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей.

Однак, вказана вимога залишена без реагування.

За вказаних обставин, Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Приватного підприємства "Автомагістраль" про стягнення заборгованості за договорами про надання послуг.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.08.2022р. прийнято позовну заяву Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Приватного підприємства Автомагістраль про стягнення заборгованості за договорами про надання послуг до розгляду та відкрито провадження у справі №906/1318/19 (906/573/22); ухвалено справу розглядати в межах справи про банкрутство №906/1318/19 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі з розгляду заяви в межах справи про банкрутство призначено на 06.09.2022р..

30.08.2022р. до Господарського суду Житомирської області від Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надійшла заява про збільшення позовних вимог №188 від 22.08.2022р. (з додатками).

28.09.2022р. до Господарського суду Житомирської області від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

У даному судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі на суму 415000,07грн..

Також, у судових засіданнях 03.11.2022р., 13.12.2022р. представник позивача повідомила, що сторони (Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватне підприємство "Автомагістраль" (замовник) уклали договори про надання послуг та визначили послугу, як передача замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (майна). Місцезнаходження майна - територія визначеної у договорі філії Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України". Повідомила, що позивачем з відповідачем були укладені саме договори про надання послуг, а не оренди майна.

При цьому зазначила, що частиною цих договорів були усні домовленості між сторонами (керівниками) щодо надання вільних місць на території, піднавісів для транспорту та приміщень, які на той момент не використовуватимуться для забезпечення власної поточної діяльності філіями Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України". Також повідомила, що до певного моменту у сторін не було розбіжностей у трактуванні умов та домовленостей щодо предмету зазначених договорів, оскільки відповідачем частково були оплачені надіслані позивачем рахунки за обумовленими договорами.

20.09.2022р. до Господарського суду Житомирської області від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, відповідач у своєму відзиві зазначив, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги власною односторонньою довідкою №185 від 18.08.2022р. про існування заборгованості, з якої вбачається, що договори з ПП "Автомагістраль" були укладені " на користування територією", у той час, як насправді предметом вказаних у позові договорів могло бути виключно "надання послуг". Зазначає, що п.п.4.1 договорів про надання послуг передбачають, що плата здійснюється за зберігання/розміщення майна на території. При цьому, звертає увагу, що плата за надані послуги може нараховуватися лише у випадку їх реального надання.

Також, у судовому засіданні повідомив, що позивачем з відповідачем були укладені саме договори про надання послуг, а не оренди майна і оплата зазначеного виду договорів передбачає надання реальної послуги. Звернув увагу, що сторони не підписували актів про виконані роботи (надані послуги) та по-різному трактують досягнуті домовленості щодо предмету договору та умов виконання, оскільки за відповідний період відповідач не отримав наданої послуги, бо не використовував місця для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (майна) на території Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України". Звернув увагу, що не отримував від позивача у відповідний період ніяких послуг, а наявність підписаних сторонами договорів не свідчить про автоматично надані позивачем послуги.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.12.2022р. закрито підготовче засідання та призначено позовну заяву до розгляду по суті.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.01.2023р. по справі №906/1318/19(906/573/22) у задоволенні позову відмовлено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №.№2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Так, відповідно до ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому зміст договору як дво- чи багатостороннього правочину становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Тобто правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов`язання, наведені в ст.179 ГК України, згідно з якою майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Зміст договору, що укладається на підставі державного замовлення, повинен відповідати цьому замовленню. Суб`єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв`язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб`єкти зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга ст.640 ЦК України).

Згідно з частиною другою ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина восьма ст.181 ГК України).

З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 05.06.2018р. у справі №338/180/17, а також Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 11.10.2018р. у справі №922/189/18.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 760 ЦК України встановлено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За приписами ст.902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

У відповідності до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.ст.193, 202 ГК України, ст.ст.525, 526, 599 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, 01.09.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Коростенська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Малинський район, с.Українка, територія ДРП 1).

01.09.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Коростенська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, с.Сингаї, вул.Миру, 15-а, територія ДРП 2).

01.09.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Житомирська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с.Кочерів, вул.Київська, 33-а, територія ДРП 1).

01.09.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Коростенська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Олевський район, с.Бучмани, вул.Щорса, 46, територія ДРП 4).

01.09.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Зарінська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, смт.Чуднів, вул.Робітнича, 7, територія ДРП Чуднів).

01.09.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, м.Любар, вул.Перемоги,100, територія ДРП Любар).

01.11.2021р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони) укладено договір №б/н про надання послуг, за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (територія філії "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с.Дениші).

01.02.2022р. між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) укладено договір №01-02/22П2 про надання послуг (договір №01-22/22П2 від 01.02.2022р.), за умовами якого виконавець зобов`язується передати замовнику у тимчасове платне користування місце для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання матеріально-товарних цінностей (територія філії "Житомирська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" АТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що знаходиться за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с.Дідовичі).

У відповідності до змісту наданих до справи вищезазначених договорів про надання послуг, укладених між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (виконавець) та Приватним підприємством "Автомагістраль" (замовник) (разом далі - сторони), визначена послуга - передача замовнику у тимчасове платне користування місця для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (майна). Місцезнаходження майна - територія визначеної у договорі філії Дочірнього підприємства Житомирський облавтодор ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

Також, за умовами договорів передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення доступу до майна протягом строку його перебування на відповідній території; повернути майно замовнику за першою вимогою останнього; виконавець не має право передавати майно на використання третім особам (розділ 2 договорів).

Замовник зобов`язаний на вимогу виконавця забрати майно; замовник має право у будь-який час вимагати у виконавця доступу до майна (всього або його частини); перевіряти стан та умови перебування на території майна; забезпечити зберігання майна (охорона) власними силами та за власний рахунок;

Згідно п.4.1 договорів "с.Українка", "с.Сингаї", "с.Кочерів", "с.Бучмани" від 01.09.2021р. плата за зберігання/розміщення майна на території становить 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00коп. з ПДВ на місяць та підлягає сплаті на користь виконавця шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок до 10 числа поточного місяця.

У відповідності до п.4.1 договору "смт.Чуднів" від 01.09.2021р. плата за зберігання/розміщення майна на території становить 7000,00 (сім тисяч) грн. 00коп. з ПДВ на місяць та підлягає сплаті на користь виконавця шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок до 10 числа поточного місяця.

Відповідно до п.4.1 договору "смт.Любар" від 01.09.2021р. плата за зберігання /розміщення майна на території становить 10000,00 (десять тисяч) грн. 00коп. з ПДВ на місяць та підлягає сплаті на користь виконавця шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок до 10 числа поточного місяця.

Згідно п.4.1 договору №28/12 від 01.11.2021р. плата за зберігання/розміщення майна на території становить 8000,00 (вісім тисяч) грн. 00коп. з ПДВ на місяць та підлягає сплаті на користь Виконавця шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок до 10 числа поточного місяця.

У відповідності до п.4.1 договору №01-02/22П2 від 01.02.2022р. плата за зберігання/розміщення майна на території становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. 00коп. з ПДВ на місяць та підлягає сплаті на користь виконавця шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок до 10 числа поточного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладених між сторонами договорі про надання послуг позивачем було надіслано відповідачу рахунки-фактури на оплату за тимчасове користування територією та лист - вимогу №104 від 16.06.2022р. про сплату заборгованості на підставі договорів про надання послуг - тимчасове платне користування місцем для стоянки, обслуговування автотранспорту, зберігання товарно - матеріальних цінностей (а.с.18-19, 22-66 т.1).

У відповідності до виписок по особовому рахунку за період з 01.11.2021р. по 30.11.2021р., з 01.12.2021р. по 31.12.2021р., з 01.01.2022р. по 31.01.2022р. та з 01.02.2022р. по 28.02.2022р., а також платіжного доручення від 11.10.2021р., відповідач крім оплати за послуги оренди нерухомого майна здійснював оплату за компенсацію за спожиту електроенергію, яку він споживав на орендованих територіях.

Зокрема, як свідчать матеріали справи, згідно банківських виписок по особовому рахунку за період: з 01.11.2021р. по 28.02.2022р. відповідачем в січні та лютому 2022 року було здійснено сплату на рахунок позивача за спожиту електроенергію згідно рахунків-фактур: №15 від 10.01.2022, №12 від 05.01.2022, №11 від 05.01.2022, №12 від 06.12.2021, №10 від 04.11.2021, №18 від 06.12.2021, №19 від 06.12.2021, №1 від 03.02.2022 на загальну суму 138 453,62грн. з посиланням на відповідні договори про надання послуг. Відповідно до зазначених виписок у рядку "Призначення платежу" відповідачем зазначено: "Оплата за Оренда території згідно рахунка-фактури №..." (а.с.117 123, т.1).

Тобто, матеріали справи свідчать та встановлено судом, що між сторонами було укладено договори, що містять елементи різних договорів, зокрема оренди та надання послуг, а також те, що у договорах було досягнуто згоди з необхідних істотних умов договору, зокрема, предмету договорів, ціни, порядку розрахунків, прав та обов`язків, дії договорів, тощо,

Також, з матеріалів справи вбачається також те, що фактично укладені між сторонами договори виконувались сторонами.

З огляду на викладене та виконання сторонами договорів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неукладеність таких догорів відповідно до закону.

Згідно довідки №185 від 18.08.2022р. станом на 13.06.2022р. у ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" рахується дебіторська заборгованість за ПП "Автомагістраль" в сумі 415 000,07грн., яка виникла за тимчасове користування територією згідно договорів про надання послуг.

А саме, за договором №28/12 від 01.11.2021р. рахується заборгованість у сумі 320000,02грн. (лютий травень 2022р.); за договором №01-02/22П2 від 01.02.2022р. рахується заборгованість в сумі 68000,02грн. (лютий травень 2022р.); за договором про надання послуг (Чуднів) від 01.09.2021р. - в сумі 35000,03грн. (січень травень 2022р.); за договором про надання послуг (емт Любар) від 01.09.2021р. - в сумі 40000,00грн. (лютий травень 2022р.); за договорами про надання послуг (с.Українка), (с.Бучмани), (с.Сингаї), (с.Кочерів) від 01.09.2021р. - в сумі по 60000,00грн. кожний (лютий травень 2022р.).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, вставлено судом та не спростованого сторонами, що зміни щодо умов договорів сторонами не вносились. Також, у судовому порядку договори недійсними не визнавалися.

Матеріали справи не містять відповідних доказів сплати зазначених коштів позивачу.

Також, матеріали справи містять долучений позивачем акт обстеження території дорожньо ремонтного пункту №4 філії "Зарічанська ДЕД" від 09.05.2022р., підписаний в односторонньому порядку представниками позивача, скріншоти фото на територіях ДРП №4 (Чуднів), на території ДРП (Любар), наказ від 27.04.2022р. "Про проведення інвентаризації активів та зобов`язань по філії "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор"", копії наказів, копії свідоцтв про право власності, копії витягів про реєстрацію права власності, копії державних актів на право постійного користування землею, довідка про заборгованість

Також, стосовно покликань відповідача на виникнення форс-мажорних обставин, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та введення воєнного стану 24.02.2022р., слід зазначити наступне.

Згідно ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У відповідності до ст.218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

В свою чергу, саме на особу, яка порушила зобов`язання покладається обов`язок доведення того факту, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин.

Як встановлено судом, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення, факту, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин.

Згідно листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022р.. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022р. до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021р. у справі №913/785/17 вказано про те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Також, у постанові Верховного Суду від 25.01.2022р. у справі №904/3886/21 зазначено, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав відповідний сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання відповідачем зобов`язань за договорами.

Крім того, слід зазначити, що відповідач у відзиві зазначає про велику суму заборгованості за виконані ним раніше роботи та надані послуги замовниками робіт. Однак, слід звернути увагу на те, що скаржник не має ніякого відношення до укладення договорів відповідачем з іншими замовниками, а також не є стороною даних договорів, а тому їх виконання, невиконання, призупинення чи розірвання ніяк не впливає на виконання даних договорів з відповідачем.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Апеляційний суд приймає до уваги, що 17.10.2019р. набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема змінено назву ст.79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, чим в господарський процес фактично впроваджено стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997р. наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Варто відзначити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016р. у справі "Дж.К. та Інші проти Швеції" ("J.K. and Others v. Sweden") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007р. у справі "Бендерський проти України" ("Benderskiy"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст.86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У п.п.1-3 ч.1 ст.237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Колегія суддів зауважує, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "Dombo V. v. The Netherlands").

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача до відповідача заборгованості в сумі 415000,07грн..

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції за відсутності встановлених фактичних обставин, дійшов помилкових висновків про не доведення позивачем наявності підстав для задоволення позовних вимог, огляду на їх не обґрунтованість.

Таким чином, дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем не спростовано заявлені позовні вимоги позивача, а також судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, які беззаперечно вказують на помилковість висновків апеляційного господарського суду.

Отже, доводи апеляційної скарги отримали своє підтвердження під час апеляційного перегляду рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2023р. по справі №906/1318/19(906/573/22) і спростовують висновки суду першої інстанцій про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушеннями норм права при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак наявні правові підстави для її часткового задоволення.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північно - західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" слід задовольнити, в свою чергу, керуючись п.3 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2023р. по справі №906/1318/19(906/573/22) слід скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Судові витрати судом розподілено з урахуванням положень ст.ст.123, 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 12.01.2023р. по справі №906/1318/19(906/573/22) скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Автомагістраль" (07351, Київська обл.. Вишгородський р-н., с.Синяк, вул.Київська, 68, ідентифікаційний код 31481658) на користь Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м.Житомир, вул.Перемоги, 75, ідентифікаційний код 32008278) 415000грн. 07коп. заборгованості.

Стягнути з Приватного підприємства "Автомагістраль" (07351, Київська обл.. Вишгородський р-н., с.Синяк, вул.Київська, 68, ідентифікаційний код 31481658) на користь Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м.Житомир, вул.Перемоги, 75, ідентифікаційний код 32008278) 6225грн. 00коп. судового збору за подання позовної заяви.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Автомагістраль" (07351, Київська обл.. Вишгородський р-н., с.Синяк, вул.Київська, 68, ідентифікаційний код 31481658) на користь Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м.Житомир, вул.Перемоги, 75, ідентифікаційний код 32008278) 9337грн. 50коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду Житомирської області.

5. Справу №906/1318/19(906/573/22) повернути до Господарського суду Житомирської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "24" квітня 2023 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Савченко Г.І.