ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2023 р. Справа№ 910/13963/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю секретаря судового засідання: Прокопенко О.В.

позивач: ОСОБА_1

від позивача: Король С.В.

від відповідача 1: Бабій В.В.

від відповідача 2: не з`явився

від відповідача 3: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 (повний текст складено 23.11.2022)

у справі №910/13963/21 (суддя Паламар П.І.)

за позовом ОСОБА_1

до 1. Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області"

2. Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації

3. Чернівецької обласної державної адміністрації

про визнання рішення загальних зборів членів релігійної організації, нової редакції статуту недійсними, зобов`язання державного реєстратора вчинити певні дії, визнання незаконним та скасування розпорядження

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області", Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації та Чернівецької обласної державної адміністрації у якому просив суд:

- визнати недійсним рішення загальних зборів членів релігійної організації "Української Православної Свято-Успенської Церкви с. Михальча", оформленим протоколом № 1/19 від 10 лютого 2019 року;

- визнати недійсним та скасувати статут у новій редакції релігійної організації "Релігійної громади парафії на честь успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області" та зобов`язати державного реєстратора Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації привести відомості про Релігійну організацію Української Православної Свято-Успенської Церкви с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області, які містяться в реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у відповідність до відомостей статуту релігійної організації Української Православної Свято-Успенської Церкви с. Михальча Старожинецького району Чернівецької області, у попередній редакції;

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Чернівецької обласної адміністрації № 452-р від 10 травня 2019 року "Про реєстрацію статуту релігійної організації" в новій редакції з новою юридичною назвою релігійної організації.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі №910/13963/21 позовні вимоги задоволено частково:

- визнано недійсним рішення загальних зборів членів Релігійної організації "Української Православної Свято-Успенської Церкви м. Михальча", які оформлені протоколом № 1/19 від 10 лютого 2019 року;

- визнано недійсним статут Релігійної організації "Релігійної громади парафії на честь успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області" прийнятий рішенням загальних зборів членів релігійної організації, оформленим протоколом № 1/19 від 10 лютого 2019 року, зареєстрований розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації № 452-р від 10 березня 2019 року;

- стягнуто з Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області" на користь ОСОБА_1 4540 грн витрат по оплаті судового збору;

- у позові в іншій частині відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано наступним. Судом було встановлено, що оспорюване рішення загальних зборів членів релігійної організації "Української Православної Свято-Успенської Церкви м. Михальча", оформлене протоколом № 1/19 від 10 лютого 2019 року, було ухвалене з порушенням вимог ч. 4 ст. 8 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", а отже підлягає визнанню недійсним. Також суд зазначив, що оскільки рішення загальних зборів релігійної громади відповідача 1 про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях діючому в Україні релігійному центру є недійсним, то внесенні відповідні зміни до статуту релігійної громади відповідача 1 також слід визнати недійсними. Разом із тим суд вказав, що право позивача, пов`язане з відображенням у Єдиному державному реєстрі дійсних відомостей про юридичну особу, членом якої він є і у зв`язку з членством у якій ним поданий даний позов, підлягає відновленню після набрання законної сили судовим рішенням з приводу недійсності рішень загальних зборів релігійної громади та змін до її статуту шляхом направлення державному реєстратору відповідного судового рішення, а не поданням з цього приводу окремого позову. Крім того, за висновком суду, заявлені позивачем вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження Чернівецької обласної адміністрації № 452-р від 10 травня 2019 року "Про реєстрацію статуту релігійної організації" в новій редакції з новою юридичною назвою релігійної організації не спрямовані на захист його прав у спосіб, визначений чинним законодавством, а тому у позові в цій частині судом було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Релігійна організація "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області" подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі №910/13963/21 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що місцевим господарським судом було порушено вимоги ч. 4 ст. 236 та п. 4 ч. 2 та ч. 3 ст. 43 ГПК України. Зокрема апелянт стверджує, що місцевим господарським судом безпідставно було розглянуто по суті позов, який підлягав поверненню без розгляду як такий, до якого було штучно включено позовну вимогу до Чернівецької обласної державної адміністрації.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі №910/13963/21, розгляд справи призначено на 08.02.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 розгляд справи відкладено до 13.03.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 розгляд справи призначено на 24.04.2023.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти вимог апеляційної скарги та просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому позивач посилався на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та безпідставність вимог апелянта.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна установити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у установлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимоги ОСОБА_1 до:

1. Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області" про визнання недійсним рішення загальних зборів членів релігійної організації "Української Православної Свято-Успенської Церкви с. Михальча", оформленим протоколом № 1/19 від 10 лютого 2019 року та про визнання недійсним та скасування статуту у новій редакції релігійної організації "Релігійної громади парафії на честь успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області".

2. Державного реєстратора Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації про зобов`язати державного реєстратора Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації привести відомості про Релігійну організацію Української Православної Свято-Успенської Церкви с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області, які містяться в реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у відповідність до відомостей статуту релігійної організації Української Православної Свято-Успенської Церкви с. Михальча Старожинецького району Чернівецької області, у попередній редакції.

3. Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасувати розпорядження № 452-р від 10 травня 2019 року "Про реєстрацію статуту релігійної організації" в новій редакції з новою юридичною назвою релігійної організації.

Колегія суддів відзначає, що позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №910/15567/17.

Отже, саме на ОСОБА_1 , як позивача, покладений процесуальний обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються відповідачем, а тому потребують захисту.

Позивачем до кола відповідачів віднесено Релігійну організацію "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області", Державного реєстратора Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації та Чернівецьку обласну державну адміністрацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

В силу ч. 5 ст. 30 ГПК України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Отже, у зв`язку із залученням до кола відповідачів у даній справі ОДА, позивачем було подано позов до Господарського суду міста Києва.

Проте, колегія суддів відзначає, що позовна вимога до Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження про реєстрацію статуту релігійної організації в новій редакції не є такою, що пов`язана із іншими позовними вимогами, заявленими до відповідача 1, та не спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.

При цьому судом враховується також і те, що згідно із правовою позицією Верховного Суду, визнання недійсним розпорядження про реєстрацію статуту релігійної організації в новій редакції не є ефективним способом захисту прав та інтересів релігійної організації та/або її членів. Належному способу захисту в такому випадку відповідає позовна вимога про визнання недійсним статуту релігійної організації в новій редакції (постанова Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).

Отже, позовна вимога, заявлена до Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області" є належним способом захисту позивача. При цьому заявлення позовної вимоги до ОДА, на думку суду, є безпідставним та спрямованим на зміну підсудності даної справи.

Частиною 1 ст. 173 ГПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Таким чином, нормою процесуального права закріплене право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який є одночасно способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин, як зазначив Верховний Суд у постанові від 31.10.2020 у справі № 922/1359/19.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18 (провадження № 12-231гс18)).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що позовна вимога, заявлена до Чернівецької обласної державної адміністрації, не пов`язана а ні підставами виникнення, а ні поданими доказами із вимогою до Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області". Так само вимога до ОДА не є похідною від основної вимоги, заявленою до Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області".

З правового аналізу частини першої ст. 173 ГПК України убачається, що порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Таким чином судова колегія відзначає, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, а доводи скаржника в цій частині є обґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтоване об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів наголошує, що правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

При цьому, суд зазначає, що у вирішенні питання про визнання тих чи інших дій зловживанням процесуальними правами позиція учасника справи є важливою, але не вирішальною, оскільки законодавець відносить відповідні повноваження до виключної компетенції судів.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №58/505 та від 28.04.2020 у справі №910/6245/19, від 07.09.2020 у справі №910/16497/19.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Аналізуючи зазначені норми, можна дійти висновку, що обставинами, які доводять наявність зловживання процесуальними правами учасником справи є: наявність відповідного процесуального права в учасника справи; використання такого права завідомо без наявності як фактичних, так і юридичних підстав; реалізація процесуального права переслідує мету штучного маніпулювання процесуальним порядком розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом

Відповідно до ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність достатніх правових підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

При цьому, колегія суддів відзначає, що позивач не позбавлений права звернутися з позовом у відповідності до правил підсудності, установлених нормами Господарського процесуального кодексу України до Господарського суду Чернівецької області.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зважаючи на те, що місцевим господарським судом допущено порушення норм процесуального права, колегія суддів убачає правові підстави для часткового задоволення апеляційної скарги Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області" шляхом скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі №910/13963/21 повністю. Позов ОСОБА_1 до Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області", Управління культури Чернівецької обласної державної адміністрації та Чернівецької обласної державної адміністрації підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 129, ст. 173, п. 8 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 278 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі №910/13963/21 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі №910/13963/21 скасувати повністю.

Позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ УМВСУ в Чернівецькій області 4 квітня 1997 р.) на користь Релігійної організації "Релігійна громада парафії на честь Успіння Пресвятої Богородиці Чернівецької Єпархії Православної Церкви України с. Михальча Сторожинецького району Чернівецької області" (59040, Чернівецька область, Сторожинецький район, м. Михальча, код 22854339) 6810,00 грн судового збору за перегляд справи апеляційною інстанцією.

Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту 28.04.2023.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран