СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
25 квітня 2023 року м. Харків Справа № 917/842/21
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.
за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву Фермерського господарства "Раббіт Лайф" (вх.№ 4084 від 11.04.2023) про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства "Раббіт Лайф" (вх. № 3174 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 21.09.2021, ухвалене суддею Паламарчуком В.В. у приміщенні Господарського суду Полтавської області 21.09.2021 о 10:14 год. (повний текст рішення складено та підписано 04.10.2021) у справі №917/842/21,
за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава,
до Фермерського господарства "Раббіт Лайф", с. Бабичівка, Глобинський район, Полтавська область,
про стягнення 378301,27 грн,
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.03.2023 в даній справі (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.) апеляційну скаргу Фермерського господарства "Раббіт Лайф" задоволено. Рішення Господарського суду Полтавської області від 21.09.2021 у справі №917/842/21 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами вказаною постановою не вирішувалося.
12.04.2023 зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О. та з огляду на необхідність розгляду вищевказаної заяви ФГ "Раббіт Лайф", було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В.
24.04.2023 зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.
Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце засідання 25.04.2023 (довідку про те, що ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 було 13.04.2023 доставлено до електронного кабінету ФГ "Раббіт Лайф", долучено до матеріалів справи), не направив представника для участі у вказаному засіданні та не повідомив суд про причини його неявки.
У судовому засіданні 25.04.2023 взяв участь представник АТ "Полтаваобленерго", який підтримав викладену ним письмово правову позицію, зазначивши, зокрема, що реальну вартість послуг на правову допомогу (в розмірі 25% від заявленої відповідачем) позивач розрахував виходячи з того, що із зазначеної в заяві загальної кількості витраченого адвокатом часу (160 годин), витрати часу на підготовку письмових матеріалів та участь у судових засіданнях у справі №917/842/21 у Східному апеляційному господарському суді з виїздом до м. Харкова становлять близько четвертої частини (45 годин).
В ході розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах строку, встановленого ст.244 ГПК України.
Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, які стосуються відповідного питання, та пояснення учасників справи.
Присутній в судовому засіданні представник АТ "Полтаваобленерго" не висловлював заперечень щодо повноти дослідження доказів, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення.
За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши представника АТ "Полтаваобленерго", дійшла висновку про закінчення розгляду заяви відповідача в даному судовому засіданні.
Статтею 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до положень частин 1, 3 ст. 123, частини 2 статті 126 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За приписами п.3 ч. 4 ст.129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.1 ст.124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції адвокат Гуйван П.Д. не здійснював представництва інтересів відповідача.
Матеріали апеляційної скарги, поданої відповідачем у жовтні 2021 року за підписом голови ФГ "Раббіт Лайф" Нестеренко Т.О., не містять розрахунку суми судових витрат та доказів здійснення адвокатом Гуйваном П.Д. представництва інтересів ФГ "Раббіт Лайф".
Докази такого представництва, а саме, ордер, договір на надання допомоги адвоката від 10.09.2021 та копію свідоцтва Гуйвана П.Д. про право на заняття адвокатською діяльністю, було надано відповідачем Східному апеляційному господарському суду 30.11.2021 - в першому судовому засіданні в даній справі (т.1, а.с.51 53).
У договорі від 10.09.2021 зазначено, що вартість послуг з надання юридичної допомоги при здійсненні апеляційного та касаційного перегляду рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/842/21 визначається, виходячи із складності справи і встановлюється у розмірі 8500,00 грн.
Разом з тим, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат у розумінні вищенаведених положень ст.124 ГПК України відповідачем в ході апеляційного провадження надано не було. На думку колегії суддів, саме лише зазначення в договорі суми вартості юридичної допомоги в суді апеляційної та касаційної інстанції не є розрахунком судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести в ході розгляду справи у Східному апеляційному господарському суді.
Згідно з ч. 2 ст.124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Разом з тим, положення статті 124 Господарського процесуального кодексу України не містять імперативних приписів про те, що у випадку неподання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, суд зобов`язаний відмовити у відшкодуванні судових витрат.
Натомість частиною 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Тобто, застосування відповідних положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи.
Враховуючи положення пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, метою впровадження якого є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору, а також положення частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, сторони не позбавляються права на відшкодування судових витрат у разі їх підтвердження та подання у порядку та строки, встановлені процесуальним законом.
У постанові від 29.09.2022 у справі № 910/3055/20 Верховний Суд зазначив, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
Однак у даній справі позивач, АТ "Полтаваобленерго", висловив відповідні міркування у наданих Східному апеляційному господарському суду запереченнях, отже, колегія суддів зазначає, що неподання відповідачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом з апеляційною скаргою не призвело до порушення процесуальних прав позивача, а відтак, відсутні підстави для того, щоб повністю відмовити в задоволенні заяви відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як уже зазначалося, відповідачем при поданні заяви про прийняття додаткового рішення дотримано вищевказаного порядку та строків звернення із відповідною заявою.
Надаючи оцінку вимогам вказаної заяви по суті, колегія суддів зазначає наступне.
За таких обставин, оскільки гонорар адвоката в даній справі №917/842/21 було встановлено у формі фіксованого розміру, а не погодинної оплати, колегія суддів зазначає, що обґрунтування фактичної кількості часу, витраченого представником відповідача на надання правової допомоги, не входить до предмету доказування при розгляді заяви ФГ "Раббіт Лайф" про ухвалення додаткового рішення.
Разом з тим, відповідно до п. 1, 3 ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. За приписами ч.5 цієї ж статті, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанова від 16.11.2022 у справі №916/2016/21 тощо). Встановлення судом тих обставин, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу, який зазначений адвокатом в акті виконаних робіт (надання послуг), є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18.
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у cправі № 910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Отже, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами у даній справі №917/842/21, підлягає зменшенню.
Водночас твердження АТ "Полтаваобленерго" про те, що реальна вартість послуг на правову допомогу в даній справі №917/842/21 становить лише 25% від заявлених відповідачем витрат, колегія суддів не вважає такими, що повною мірою узгоджуються з вищенаведеними критеріями співмірності з огляду на складність справи, обсяг, зміст та значення для вирішення спору письмових та усних пояснень і клопотань відповідача (зокрема, за клопотанням представника ФГ "Раббіт Лайф" провадження у даній справі №917/842/21 було зупинено до вирішення справи №917/1569/21, і в подальшому спір у справі №917/842/21 вирішено саме з урахуванням висновків, викладених у судових рішеннях у справі №917/1569/21).
За наведених обставин, при визначенні розміру витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.6 ст.129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Передбачене частиною шостою статті 129 ГПК України поняття "істотне перевищення суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку" є оціночним та залежить від конкретних обставин справи. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 910/7540/19, від 16.03.2023 у справі №755/9169/18 тощо.
Надаючи оцінку вказаним вимогам, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями пункту 2 частини другої статті 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень і на користь якої ухвалене судове рішення, має право на компенсацію здійснених нею та підтверджених документально витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, які не можуть перевищувати встановлені законодавством, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59. Вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18, від 12.07.2022 у справі № 903/261/21 тощо).
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ч.1 ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Зокрема, у постанові від 12.07.2022 у справі № 903/261/21 Верховний Суд погодився з тим, що копія фіскального чеку на придбання пального є належним доказом на підтвердження відповідних витрат.
Окрім того, до заяви не додано доказів (а саме, первинних документів) в обґрунтування розміру зазначених навпроти кожного з прізвищ сум, які, за твердженням відповідача, є заробітною платою посадовців господарства та водія.
Також матеріали заяви не містять доказів на підтвердження фактичного пробігу автомобіля і доказів того, що зазначена в розрахунку кількість дизельного палива, яка, за твердженням заявника, щоразу витрачалася на проїзд до Харкова, відповідає встановленим нормам за 1 кілометр пробігу. Також відповідач не надав доказів придбання ним дизельного палива у відповідній кількості за ціною, вказаною в розрахунку про що обґрунтовано зазначив позивач у наданих суду запереченнях.
Також відповідач не довів, що такі витрати (зокрема, пов`язані з участю у судових засіданнях не лише адвоката, а й помічника директора ФГ "Раббіт Лайф" та голови вказаного господарства) дійсно були необхідними для надання правничої допомоги в даній справі.
Керуючись статтями 126, 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Фермерського господарства "Раббіт Лайф про ухвалення додаткового рішення у справі №917/842/21 задовольнити частково.
У стягненні інших витрат відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткової постанови складено 27.04.2023.
Головуючий суддя О.В. Шевель
Суддя О.О. Крестьянінов
Суддя В.О. Фоміна