ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023м. ХарківСправа № 922/1480/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області, м. Харків в інтересах держави, в особі 1. Харківської міської ради, м. Харків, 2. Північно-Східного офісу Держаудитслужби, м. Харків, 3. Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Рогозян Ніни Михайлівни, м. Харків
про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування стягнення 25226,25 грн.
за участю представників сторін:

прокурора -Комісар О.О., посвідчення № 057353 від 09.10.2020 року

позивача 1. не з`явився, 2. не з`явився, 3. не з`явився

відповідача - Ковальов О.В., дов від 05.04.2023 року, Дроздов О.А., дов. від 17.04.2023 року

ВСТАНОВИВ:

Керівник Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області, м. Харків в інтересах держави, в особі 1. Харківської міської ради, м. Харків, 2. Північно-Східного офісу Держаудитслужби, м. Харків, 3. Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, м. Харків звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця Рогозян Ніни Михайлівни, м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача 25226,25 грн надмірно сплачених бюджетних коштів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/1480/22, ухвалено, що розгляд справи № 922/1480/22 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

19 вересня 2022 року електронною поштою, Північно-Східним офісом Держаудитслужби подано письмові пояснення (вхідний № 10192), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

03 жовтня 2022 року через канцелярію суду, Фізичною особою-підприємцем Рогозян Ніною Михайлівною подано клопотання (вхідний № 10977) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про перехід до розгляду справи №922/1480/22 за правилами загального позовного провадження; ухвалено розгляд справи №922/1480/22 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

20 жовтня 2022 року електронною поштою Харківською міською радою подано заяву (вхідний № 12171) про закриття провадження у справі. Суд долучає надану заяву до матеріалів справи.

20 жовтня 2022 року електронною поштою Харківською міською радою подано заяву (вхідний № 12170) про залишення позову без розгляду. Суд долучає надану заяву до матеріалів справи.

25 жовтня 2022 року через канцелярію суду, Фізичною особою - підприємцем Рогозян Ніною Михайлівною подано відзив (вхідний № 12505) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 03 листопада 2022 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 01 грудня 2022 року до 12:40 годин.

10 листопада 2022 року через канцелярію суду Новобаварською окружною прокуратурою міста Харкова Харківської області подано відповідь (вхідний № 13814) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

01 грудня 2022 року Фізичною особою - підприємцем Рогозян Ніною Михайлівною подано клопотання про закриття провадження у справі. Суд долучає надане клопотання до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 01 грудня 2022 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 19 грудня 2022 року до 11:30 годин.

12 грудня 2022 року через канцелярію суду Новобаварською окружною прокуратурою міста Харкова Харківської області подано заперечення (вхідний № 16053), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

14 грудня 2022 року Фізичною особою-підприємцем Рогозян Ніною Михайлівною подано додаткові пояснення (вхідний № 16367) до відзиву, які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 грудня 2022 року призначено справу № 922/1480/22 до розгляду в порядку загального позовного провадження та ухвалено почати у справі № 922/1480/22 підготовче провадження і призначити підготовче засідання на 09 січня 2023 року о 11:20 годин.

Протокольною ухвалою суду від 09 січня 2023 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 25 січня 2023 року о 11:30 годин.

Протокольною ухвалою суду від 25 січня 2023 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України, відкладено підготовче засідання на 20 лютого 2023 року о 11:40 годин.

Протокольною ухвалою суду від 20 лютого 2023 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 березня 2023 року о 11 годин.

15 березня 2023 року електронною поштою, Харківською міською радою подано заяву (вхідний № 6398) про долучення до матеріалів справи документів, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи надані документи.

16 березня 2023 року через канцелярію суду, Фізичною особою - підприємцем Рогозян Ніною Михайлівною подано клопотання (вхідний № 6519) про зупинення провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 16 березня 2023 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 06 квітня 2023 року о 11:50 годин.

06 квітня 2023 року через канцелярію суду, Фізичною особою - підприємцем Рогозян Ніною Михайлівною подано клопотання (вхідний № 8360) про зупинення провадження у справі.

Протокольною ухвали суду від 06 квітня 2023 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 11 квітня 2023 року о 14 годин.

11 квітня 2023 року через канцелярію суду, Фізичною особою - підприємцем Рогозян Ніною Михайлівною подано клопотання (вхідний № 8867) про зупинення провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 11 квітня 2023 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 17 квітня 2023 року о 12 годин.

Щодо заяв Харківської міської ради про закриття провадження у справі та залишення позову без розгляду, клопотання Фізичної особи-підприємця Рогозян Ніни Михайлівни про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або Держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів Держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За приписами статті 53 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а нікчемність (якщо така буде встановлена) додаткової угоди до договору, на підставі якої ці кошти надмірно витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Виконання зобов`язань за додатковою угодою № 1 від 27 січня 2020 року до договору № 15/20 від 10 січня 2020 року в частині закупівлі печива, укладеною з порушенням умов основного договору та вимог законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі"

Використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу держави, чим останнім із дається значна матеріальна шкода.

Також, у даному випадку порушенням інтересів держави є те, що під час проведення закупівлі порушено вимоги чинного законодавства, принципи ефективного та прозорого здійснення закупівлі, принципи максимальної ефективності та економії, що створило ризик до безпідставного витрачання коштів бюджету, нераціонального та неефективного їх використання.

Окрім того, відповідно до преамбули Закону України "Про публічні закупівлі", цей Закон встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Додержання всіма учасниками суспільних відносин принципу законності, який закріплено у статті 68 Конституції України (кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей), є обов`язковою передумовою досягнення загальнонаціональної мети українського народу - побудови демократичної, соціальної, правової держави.

Звернення прокурора до суду у даній справі спрямоване на дотримання встановлених Конституцією України принципів верховенства права та законності, а також задоволення суспільної потреби у дотриманні вимог чинного законодавства під час витрачання бюджетних коштів.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами І суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, Європейський суд з трав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02 листопада 2004 року категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Захист інтересів держави у бюджетній сфері є одним із пріоритетних напрямів представницької діяльності прокурорів.

Звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у захисті майнових інтересів держави, з метою поновлення порушеного права щодо ефективного та раціонального використання бюджетних коштів, за рахунок яких здійснюється фінансування закладів освіти територіальної громади, виплати заробітної плати працівникам бюджетних установ.

Недоотримання значної суми коштів суттєво послаблює дохідну частину місцевого бюджету та призводить до неможливості покриття щомісячних (постійних) видатків місцевого бюджету, забезпечення виконання відповідних програм і, як наслідок, до необхідності державного забезпечення збалансування місцевого бюджету. Місцеві інтереси пов`язані із загальнодержавними, внаслідок порушення економічних інтересів місцевого самоврядування, порушуються інтереси держави.

Невжиття заходів правового характеру по захисту інтересів територіальної громади є підставою для захисту цих прав органами прокуратури шляхом представництва інтересів у суді.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, з спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції).

Згідно частини 3 статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами /країни.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні унормовано положеннями Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та приписами Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 03 лютого 2016 року № 43.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надано право: звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Разом із тим, згідно пунктів З, 4, 9 частини 4 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03 лютого 2016 року, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки державних закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Постановою Кабінету Міністрів України № 266 від 06 квітня 2016 року "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби" затверджено перелік міжрегіональних територіальних органів Держаудитслужби України.

Згідно пункту 1 вказаної постанови міжрегіональні територіальні органи Держаудитслужби за переліком згідно додатку 1 утворюються як юридичні особи публічного права.

Відповідно до Положення про Північно-східний офіс Держаудитслужби України, затвердженого Наказом Держаудитслужби України від 02 червня 2016 року, №23 на території Харківської області реалізацію державного фінансового контролю здійснює апарат Північно-східного офісу Держаудитслужби України, якій, відповідно до покладених на нього завдань, у тому числі, реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель; здійснює контроль за: цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів; досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів; дотриманням законодавства про закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, у тому числі, звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства.

Враховуючи вищевикладене, Північно-східний офіс Державної аудиторської служби України є уповноваженим суб`єктом щодо державного фінансового контролю діяльності Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради у сфері державних закупівель та саме до повноважень Держаудитслужби України та її підрозділів належить вжиття заходів контролю щодо додержання вимог чинного законодавства при проведенні замовниками публічних закупівель, а також звернення до суду в інтересах держави з позовними заявами, у разі не виконання ними вимог про усунення виявлених порушень.

Держаудитслужба є компетентним органом, з повним обсягом цивільної дієздатності та має повноваження звертатися до суду для захисту порушених інтересів держави у сфері публічних закупівель, а тому прокурор за наявності підстав представництва інтересів держави, може здійснювати таке представництво в особі цього компетентного органу.

Північно-східним офісом Державної аудиторської служби України, як органом уповноваженим на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, заходи щодо визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 27 січня 2020 року до договору про закупівлю товарів за державні кошти № 15/20 від 10 січня 2020 року в частині закупівлі печива не вживались, незважаючи на те, що Новобаварською окружною прокуратурою м. Харкова у листах № 52-99- 115ІВИХ-22 від 14 лютого 2022 року та № 52-99-215вих-22 від 28 червня 2022 року повідомлено про виявлені порушення вимог статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та умов Договору № 15/20 від 10 січня 2020 року при укладанні Управлінням освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради з Фізичною особою - підприємцем Рогозян Ніною Михайлівною додаткової угоди № 1 від 27 січня 2020 року до вищевказаного договору про закупівлю за бюджетні кошти. Відповіді від Північно-східного ібісу Держаудитслужби не надійшло.

Згідно позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної в постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі 924/316/18, бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Для встановлення наявності у прокурора підстав для звернення з даним позовом, судам необхідно було встановити чи передувало зверненню до суду звернення прокурора до Держаудитслужби з метою перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №921/524/18.

Також, дана позовна заява прокурором подана в інтересах держави в особі Харківської міської ради з огляду на те, що відповідно до оголошення про проведення відкритих торгів, джерелом фінансування предмету закупівлі (ідентифікатор закупівлі UA-2019-12-18-000595-a) щодо закупівлі товарів, зокрема, печива у кількості 1800 кг - є кошти місцевого бюджету.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Стаття 18-1 Закону наділяє органи місцевого самоврядування повноваженнями щодо звернення до суду, якщо це необхідно для реалізації їх повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Згідно статті 71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Таким чином, Харківська міська рада уповноважена здійснювати контроль щодо законності проведення Управлінням освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради закупівель за бюджетні кошти, в тому числі на потреби освіти, та уповноважена звертатися до суду у разі встановлення порушень вимог діючого законодавства, що зачіпають інтереси територіальної громади міста.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19.

Проте, уповноваженим органом - Харківською міською радою заходи в щодо визнання недійсною додаткової угоди до договору про закупівлю не вживаються незважаючи на те, що Новобаварською окружною прокуратурою м. Харкова у листах № 52-99-1145вих-22 від 14 лютого 2022 року та № 52-99-216вих-22 від 28 червня 2022 року повідомлено про виявлені порушення вимог статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та умов договору № 15/20 від 10 січня 2020 року при укладанні Управлінням освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради з Фізичною особою - підприємцем Рогозян Ніною Михайлівною додаткової угоди № 1 від 27 січня 2020 року до вищевказаного договору про закупівлю за бюджетні кошти в частині закупівлі печива. Відповіді від Харківської міської ради не надійшло.

Частиною 2 статті 2 Цивільного кодексу України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170; Цивільного кодексу України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими часниками цих відносин.

У судовому процесі, зокрема у господарському, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо прокурором визначено стороною у справі певний орган.

Подібний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц та від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18.

Так, Велика Палата Верховного Суду у пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, провадження №12-194гс19 уточнила висновки, зроблені у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі №903/129/18; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №927/246/18, від 16 квітня 2019 року у справах №910/3486/18 та №925/650/18, від 17 квітня 2019 року та 18 квітня 2019 року у справах №923/560/18 та №913/299/18 відповідно, від 13 травня 2019 року у справі №915/242/18; Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №0440/6738/18 та зазначила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (пункт 37 постанови).

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, провадження №12- 194гс19).

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, провадження №12-194гс19).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість дальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо, (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, провадження №12-194гс19).

Матеріали справи свідчать про те, що договір № 15/20 від 10 січня 2020 року та додаткову угоди №1 від 27 січня 2020 року до договору підписано управлінням світи адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради (у якості замовника) та Фізичною особою - підприємцем Рогозян Ніною Михайлівною (у якості постачальника), прокурор звертається до господарського суду в інтересах держави в особі саме управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, виходячи з наступного.

Відповідно до Статуту територіальної громади міста Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 04 липня 2007 року № 121/07, міська рада є представницьким органом територіальної громади, що здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України і законами України, а також приймає від її імені рішення.

Поряд з цим, Положення про Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, затверджене рішенням 1 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 09 грудня 2020 року № 7/20, передбачає, що останнє є самостійним виконавчим органом Харківської міської ради, який утворюється Харківською міською радою та входить до складу Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради. Управління у своїй діяльності підзвітне та підконтрольне Харківській міській раді, підпорядковане виконавчому комітету Харківської міської ради, міському голові, секретарю міської ради, голові адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, директору Департаменту освіти Харківської міської ради. Управління є юридичною особою, веде самостійний баланс, має право укладати від свого імені угоди, договори й контракти з юридичними й фізичними особами, набувати майнових і особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути позивачем, відповідачем та третьою особою в судах усіх інстанцій. Управління утримується за рахунок коштів бюджету Харківської міської територіальної громади та діє з метою забезпечення реалізації державної політики у сфері освіти та якості освіти на території Холодногірського району м. Харкова в межах повноважень, встановлених законодавством України.

Водночас, попри виявлені порушення вимог законодавства про державні закупівлі, на які зверталася увага позивача в листах окружної прокуратури від 14 лютого 2022 року № 52-99-1144-вих22, від 28 червня 2022 року № 52-99-217-вих22, органом, уповноваженими на здійснення відповідних функцій держави правовідносинах - управлінням освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, не вжито належних заходів щодо усунення наслідків порушень закону, які були здійсненні при підписанні та виконанні умов додаткової угоди до договору про закупівлю печива, а також заходів щодо повернення надмірно сплачених коштів, у тому числі шляхом звернення до суду.

Згідно пунктів 4, 7 частини 5 статті 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів (яким у даному випадку є міська рада) затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством; здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

З огляду на викладене, окружною прокуратурою встановлено, що у 2020 році після підписання додаткової угоди № 1 від 27 січня 2020 до договору № 15/20 від 10 січня 2020 року, управлінням освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради безпричинно не вжито належних заходів, спрямованих на захист держави у частині використання бюджетних коштів, що у будь-якому разі має наслідком порушення інтересів держави у бюджетній сфері.

Так, зокрема, використання державних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якими за статтею 142 Конституції України, у тому числі, є доходи кошти місцевих бюджетів, що, у свою чергу, завдає шкоду інтересам держави, яка згідно зі статтею 7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування.

Враховуючи вищевикладене, Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, починаючи з 27 січня 2020 року мало можливість та повинно було знати про наявні порушення вимог законодавства у сфері публічних закупівель під час укладення та виконання умов оспорюваної додаткової угоди № 1 в частині закупівлі печива та вжити заходів щодо усунення вищевказаних порушень та недопущення їх у подальшому, що не було зроблено останнім до теперішнього часу.

Незважаючи на наявні порушення вимог законодавства та необхідність невідкладного захисту інтересів держави Північно-східний офіс Державної аудиторської служби України, Харківська міська рада та Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, як уповноважені органи, до теперішнього часу не вжили заходів на захист порушених інтересів держави.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні заяв позивача та клопотання відповідача.

Щодо клопотань Фізичної особи - підприємця Рогозян Ніни Михайлівни про зупинення провадження у справі № 922/1480/22 до прийняття рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 905/1907/21 та повної публікації рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 905/1907/21, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; призначення судом експертизи; направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 84 цього Кодексу; звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Водночас, частиною 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Згідно пунктів 1-3 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи; перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі.

Як вже було зазначено вище, протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 20 лютого 2023 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено її до розгляду по суті. Зупинення з підстав розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи та повної публікації Великою Палатою Верховного Суду рішення по справі, на стадії розгляду справи по суті нормами ГПК України не передбачено.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачем було подано клопотання про зупинення провадження у справі з підстави, визначеної пунктом 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України на стадії розгляду по суті, в той час, як нормами ГПК України не передбачено зупинення провадження у справі з цієї підстави на стадії розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні відповідного клопотання.

Прокурор у судовому засіданні та у відповіді на відзив підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник Північно-Східного офісу Держаудитслужби у судове засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення.

Представник Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради у судове засідання не з`явився про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представники відповідача у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях до відзиву проти заявлених позовних вимог заперечують, просять відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, вислухавши пояснення прокурора та повноважних представників відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Новобаварською окружною прокуратурою міста Харкова здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000179 від 26 листопада 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 191 Кримінального кодексу України.

Під час досудового розслідування опрацьована розміщена на офіційному веб-порталі публічних закупівель "Prozorro" інформація щодо проведених процедур публічних закупівель товарів, робіт та послуг розпорядниками бюджетних коштів та встановлено наступне.

Управлінням освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради проведено відкриті торги (спрощена закупівля) щодо закупки та поставки в заклади дошкільної освіти міста Харкова 1800 кг. печива та 1700 кг пряників. (Найменування товару - сухарі та печиво, пресерви з хлібобулочних і кондитерських виробів (Код ДК 021:2015-15820000-2) (Печиво, пряники) з очікуваною вартістю 173 425,00 грн.

Оголошення про проведення відкритих торгів 18 грудня 2019 року оприлюднено в мережі Інтернет на веб-сайті "ProZorro - публічні закупівлі" за №UA-2019-12-18-000595-а.

Згідно реєстру отриманих тендерних пропозицій, учасником вказаних відкритих торгів зареєстровано: Фізичну особу - підприємця Рогозян Ніну Михайлівну з остаточною пропозицією 173425,00 грн.

У тендерній пропозиції, наданої відповідачем, зазначено, що ціна на 1 кг печива складає 49,55 грн (загальна вартість 89190,00 грн), за 1 кг пряників - 49,55 кг (загальна вартість 84235,00 грн), постачальник погоджується дотримуватися умов цієї пропозиції протягом не менше ніж 90 календарних днів з дня розкриття пропозицій.

За результатом проведення торгів переможцем вказаного аукціону визначено Фізичну особу - підприємця Рогозян Ніну Михайлівну з ціновою пропозицією 173 425,00 грн.

Як наслідок, Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради (замовник) та Фізична особа-підприємець Рогозян Ніна Михайлівна (постачальник) 10 січня 2020 року уклали договір № 15/20 про закупівлю товарів за державні кошти на суму 173425,00 грн з ПДВ, а саме: печива в кількості 1800 кг за ціною 49,55 грн за 1 кг (загальна сума 89190,00 грн) та пряників в кількості 1700 кг за ціною 49,55 грн. за 1 кг (загальна сума 54235,00 грн.)

Відповідно до пункту 3.2. договору ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін у разі: узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товару); зміна ставок і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, змін курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю.

Згідно пункту 3.3 договору, ціна за одиницю товару може бути змінена у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не приведе до збільшення суми та кількості товару, визначеної в договорі.

Відповідно до пункту 10.1 договір набирає чинності з моменту укладення і діє до 31 грудня 2020 року.

В подальшому, між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 27 січня 2020 року, внаслідок якої ціна на печиво зросла безпідставно з 49,55 грн до 75,80 грн за 1 кг, тобто на 52,97 % від первісної ціни за договором, внаслідок чого обсяг товару зменшився на 618,49 кг.

Суд, вважає, що додаткова угода № 1 від 27 січня 2020 року укладена в порушення вимог чинного законодавства України про публічні закупівлі та є нікчемною з наступних підстав.

Метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі", Закон застосовується, зокрема, до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт -1,5 мільйона гривень.

Відповідно до абзацу 3 статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі", під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом, та можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору.

Водночас, згідно статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються, у тому числі, за принципами максимальної економії та ефективності.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції на 01 грудня 2019 року, яка діяла на момент укладання додаткової угоди) договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно статті 180 Господарського кодексу України (істотні умови господарського договору), зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних мов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

19 квітня 2020 року набрала чинності нова редакція Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до пунктів 5, 6 Розділу X нової редакції Закону України "Про публічні закупівлі", процедури закупівель товарів, робіт і послуг, розпочаті до введення в дію цього Закону, завершуються відповідно до порядку, що діяв до введення в дію цього Закону. Договори про закупівлю, укладені у порядку та на умовах, установлених до введення в дію цього Закону, виконуються в повному обсязі до закінчення строку, на який такі договори були укладені. Зміни до таких договорів зносяться у порядку та на умовах, встановлених до введення в дію цього Закону.

Отже, у спірних правовідносинах слід керуватись редакцією Закону, чинній на час укладання договору.

Згідно пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми та кількості товару, визначеної в договорі. Аналогічне положення міститься у пункті 3.3 договору № 15/20 від 10 січня 2020 року.

Відповідно до роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27 жовтня 2016 року № 3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору", внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Держстат України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, однак перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

Отже, у кожному випадку це буде той документ, який підтверджує факт коливання ціни конкретного предмета закупівлі зокрема, інформація (довідка) або експертний висновок відповідного органу, який має повноваження моніторити ціни на конкретний товар, визначати зміни в цінах на такий товар.

На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Тобто, не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що сторонами документально не підтверджено та жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару з моменту укладення основного договору до моменту виникнення необхідності внесення змін (укладення оспорюваної додаткової угоди).

Так, підстави для укладення сторонами додаткової угоди № 1 від 27 січня 2020 року, якою внесено зміни до істотних умов договору № 15/20 від 10 січня 2020 року сторонами не визначено.

Після укладення 10 січня 2022 року договору про закупівлю товарів за державні кошти № 15/20, через короткий проміжок часу сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 27 січня 2022 року, якою збільшено суму за 1 кг печива з 49,55 грн до 75,80 грн, тобто на 52,97 % без належного документального підтвердження.

Згідно відповіді Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 10 грудня 2021 року № 01-26/1371/21 на запит прокурора, додаткова угода № 1 від 27 січня 2020 року щодо збільшення ціни у зв`язку з коливанням ціни на ринку укладена на підставі довідки Головного управління статистики у Харківській області від 14 січня 2020 року № 16-16/8 та на підставі пункту 3.3. договору.

Відомості та підтвердження щодо наявності ініціативного листа від постачальника з обґрунтованою пропозицією про підвищення ціни, Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради на надало.

Таким чином, вказана додаткова угода №1 суперечить вимогам частини 2 статті 632 Цивільного кодексу України та пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" щодо порядку та підстав зміни ціни договору, оскільки Фізична особа - підприємець Рогозян Ніна Михайлівна не надала ініціативного листа з обґрунтованою пропозицією про підвищення ціни (на який відсоток) з документальним підтвердження коливання ціни в сторону збільшення на ринку.

Крім того, учасник закупівлі до моменту подачі своїх тендерних пропозицій мав можливість ретельно ознайомитися з істотними умовами відповідного договору про закупівлю товарів за державні кошти, який, в тому числі, передбачав можливість зміни ціни предмета закупівлі у разі коливання ціни такого товару на ринку, та вирішити для себе питання щодо можливості участі у вищевказаній закупівлі товарів за державні кошти саме на умовах, які є найбільш вигідними для держави.

Враховуючи те, що в момент підписання договору про закупівлю товарів за державні кошти № 15/20 від 10 січня 2020 року Фізична особа - підприємець Рогозян Ніна Михайлівна погодилась з усіма істотними умовами вищевказаного договору, суд доходить до висновку, що такі умови для Фізичної особи - підприємця Рогозян Ніни Михайлівни, як постачальника товару, були прийнятними, можливими та економічно вигідними.

Крім того, вищевказане підтверджується текстом тендерної пропозиції відповідача, в якому зазначено, що вивчивши тендерну документацію замовника - Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради, учасник - Фізична особа - підприємець Рогозян Ніна Михайлівна має можливість та погоджується виконати вимоги замовника та договору на умовах, зазначених у тендерній документації на загальну суму 173425,00 грн за ціною за 1 кг печива - 49,55 грн (1800 кг) та за 1 кг пряників - 49,55 грн (1700 кг), а також погоджується дотримуватись умов цієї пропозиції не менше ніж 90 календарних днів з дня розкриття пропозицій.

При цьому, статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тож, рішення переможця про підписання договору є його добровільним волевиявленням, яке виражає згоду останнього на умови договору, в тому числі на ціну за одиницю товару на день підписання договору та на порядок її зміни у майбутньому.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 175 Господарського кодексу України майновими-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, слрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; лравочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 6 цього Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), означені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статтей 632, 638 Цивільного кодексу України "ціна" є істотною умовою договору та установлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Таким чином, станом на момент підписання договору № 15/20 від 10 січня 2020 року сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну, в тому числі, порядок зміни ціни, та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог частини 3 статті 180 Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі", які передбачали можливість зміни ціни товару максимально на 10 %.

Крім того, Верховним Судом під час розгляду справи № 927/491/19 зазначено, що метою регулювання змін статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 %, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає з суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Згідно статті 3 Закону "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2019 року у справі № 915/1868/18 наголосив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

Вищевказані правові позиції також викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 27 липня 2021 року під час розгляду справи № 923/518/20, Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 липня 2021 року (справа №927/550/20) та Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2021 року (справа № 912/994/20).

Отже, сторони у випадку коливання цін на рийку наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10 % від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін. Тобто, кожного разу сторони мають право збільшити ціну за одиницю товару не більше, ніж на 10 %, з урахуванням попередніх змін, однак у випадку коливання цін, тобто з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження коливання ціни такого товару на ринку у бік збільшення за період з дати укладення основного договору до дати укладення відповідної додаткової угоди.

Відповідно до абзацу 2 частини З статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції від 01 січня 2019 року, чинній на час укладання договору) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону.

Крім цього, у пункті 124 постанови Верхового Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №927/491/19, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Згідно частини 2 статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті

Тобто, неухильним аспектом при застосуванні пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" при збільшенні ціни за одиницю товару є підтвердження (наявність) факту коливання ціни такого товару на ринку.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі" уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

Положенням про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 459, визначено, що вказане Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державних та публічних закупівель.

Відповідно до роз`яснення Міністерства економічного розвитку торгівлі України, як уповноваженого органу щодо формування державної політики у сфері публічних закупівель, від 27 жовтня 2016 року № 3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних мов договору", внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Тобто підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Аналогічну правову позицію щодо підстав зміни ціни за одиницю товару у договорі про закупівлю підтримав суд касаційної інстанції (постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №910/4474/17, від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, постанова Вищого господарського суду України від 15 травня 2014 року у справі № 904/3255/13).

Так, суди переглядаючи справи за касаційними скаргами відповідачів погодились із висновками судів апеляційної інстанції, що сторони у випадку коливання цін на ринку (як в бік зменшення, так і в бік збільшення ціни) наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з рахуванням вже внесених попередніх змін. Для внесення змін до умов договору щодо ціни товару визначальним є не просто коливання ціни, а й те, то таке коливання сторонами не було враховано попередніми змінами. Суд звернув увагу, що існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинно бути доведеним, документально підтвердженим. Тобто відповідні документи, що підтверджують коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (пункт 134 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №927/491/19).

У документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання).

Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел, інформації тощо (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18).

Управлінням освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради на запит окружної прокуратури на підтвердження підстав укладення вищевказаної додаткової угоди до договору закупівлі № 15/20 від 10 січня 2020 року надано копії документів щодо проведення вищевказаної закупівлі UA-2019-12-18-000595-а, які містять довідку Головного управління статистики у Харківській області від 14 січня 2020 року № 16-16/8 про споживчі ціни по Харківській області за грудень 2019 року на продукти харчування, надані на запит Комунальної організації "Дошкільне харчування" Харківської міської ради.

Використана статистична інформація (лист Головного управління статистики у Харківській області від 14 січня 2020 року № 16-16/8) свідчить лише про середні ціни на окремі продукти харчування, в тому числі на печиво, що склались на споживчому ринку у грудні 2019 року, а тому такий факт не може бути підставою для збільшення ціни в січні 2020 року, оскільки не відображає фактичні ціни як станом на дату укладання договору (10 січня 2020 року), так і станом на дату укладення додаткової угоди № 1 (27 січня 2020 року).

Таким чином, під час укладання оспорюваної додаткової угоди № 1 до договору закупівлі сторонами не дотримано вимоги пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (у відповідній редакції) та порушено пункт 3.3. договору в частині збільшення ціни за одиницю товару у разі коливання ціни на ринку, а також умови тендерної пропозиції постачальника (в частині дотримання умов пропозиції протягом не менш ніж 90 календарних днів), необґрунтовано збільшивши за короткий проміжок часу передбачені Законом України "Про публічні закупівлі" 10 % ціни за одиницю товару на 52,97 %.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі" (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року зі справи № 915/1868/18).

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. При цьому, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо з казано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, суд вважає, що Управлінням освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Рогозян Ніною Михайлівною всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, в порушення статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та положень договору № 15/20 від 10 січня 2020 року про закупівлю товарів за державні кошти, 27 січня 2020 року укладено додаткову угоду № 1 до вищевказаного договору, якою підвищено ціну на предмет закупівлі (печиво) на 52,97 % від ціни, зазначеної в договорі, що жодним чином не відповідає принципу максимальної економії та ефективності та призвело до неефективного, безпідставного витрачання бюджетних коштів з одночасним зменшенням обсягів доставленої продукції, що є підставою для визнання вищевказаної додаткової годи № 1 від 27 січня 2020 року до договору про закупівлю товарів за державні кошти № 15/20 від 10 січня 2020 року нікчемною судом.

Так, внесення змін до договору та підписання додаткової угоди без наявності підстав та документального підтвердження про коливання та підняття ціни на певний товар на ринку на дату укладання відповідної додаткової угоди здійснено з порушенням пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

А тому, в силу дії положень частини 1 статті 37 Закону України "Про публічні закупівлі" додаткова угода до договору № 15/20 від 10 січня 2020 року в частині закупівлі печива є нікчемною.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

За аналогічних обставин Верховний Суд дійшов висновку про наявність порушення інтересів держави у разі безпідставного укладення додаткових угод про збільшення ціни за одиницю товару при закупівлі товарів за кошти бюджетів різних рівнів у постановах від 18 червня 2021 року у справі №927/491/19, 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, від 18 серпня 2020 року у справі № 913/151/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 913/166/19, від 23 січня 2020 року у справі № 907/788/18, від 12 вересня 2019 року у справі № 915/1868/18, від 25 червня 2019 року у справі № 913/308/18, від 16 квітня 2019 року у справі № 915/346/18, від 21 березня 2019 року у справі № 912/898/18, від 15 березня 2018 року у справі № 910/4474/17.

Відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Крім того, частиною 2 статті 208 Господарського кодексу України визначено, що у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Згідно статті 236 Цивільного кодексу України, правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, і в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Отже, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Оскільки між сторонами на момент укладення існували договірні відносини, то правовою підставою для стягнення надмірно сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено) є частина 1 статті 670 Цивільного кодексу України.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду під час розгляду справи № 927/491/19 дійшов висновку про необхідність відступлення від висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 913/166/19 щодо можливості задоволення вимоги прокурора про стягнення безпідставно отриманих коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу внаслідок недійсності додаткових угод як таких, що укладені всупереч вимогам пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі". Оскільки між сторонами існують договірні відносини, то правовою підставою для задоволення вимог про стягнення надмірно сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено) є частина 1 статті 670 Цивільного кодексу України, а стаття 1212 Цивільного кодексу України застосуванню до цих правовідносин не підлягає.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у гласність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Згідно частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі- продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 Цивільного кодексу України.

Недійсність додаткової угоди № 1 від 27 січня 2020 року означає, що зобов`язання сторін регулюються договором про закупівлю товарів за державні кошти № 15/20 від 10 січня 2020 року.

Отримана відповідачем оплата у сумі 25226,25 грн за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню з відповідача на підставі частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України і поставка товару, і його оплата здійснювалися сторонами відповідно до умов укладеного договору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19 та вказав, що оскільки між сторонами існують договірні відносини, то правовою підставою для задоволення вимог про стягнення надмірно сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено) є частина 1 статті 670 Цивільного кодексу України.

Враховуючи нікчемність укладеної додаткової угоди № 1 від 27 січня 2020 року до договору про закупівлю товарів за державні кошти № 15/20 від 10 січня 2020 року в частині закупівлі печива, вартість за одиницю поставленого товару має визначатися положеннями первісної його редакції.

Так, на підставі видаткових накладних № 2/1 від 20 січня 2020 року , № 2/2 від 12 лютого 2020 року, № 4/2 від 28 лютого 2020 року, № 1/4 від 09 квітня 2020 року, № 2/9 від 19 вересня 2020 року, № 6/9 від 28 вересня 2020 року, № 3/11 від 25 листопада 2020 року, № 4/10 від 28 жовтня 2020 року, № 4/12 від 22 грудня 2020 року споживач сплатив кошти у загальній сумі 73487,95 грн за поставлене протягом 10 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року постачальником печиво в обсязі 974 кг.

Матеріали справи свідчать про те, що факт сплати Управлінням освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради за постачання печива підтверджується платіжними дорученнями.

Отже, за період з січня 2020 року по грудень 2020 року замовником здійснено закупівлю 974 кг печива та сплачено 73487,95 грн, з них - за додатковою угодою № 1 поставлено 961 кг печива.

Натомість, за умовами договору про закупівлю товарів за державні кошти № 15/20 від 10 січня 2020 року (за ціною 49,55 грн за 1 кг печива) за 961 кг печива, поставленими за оспорюваною додатковою угодою замовник повинен був сплатити 47617,55 грн, що дорівнює обсягу поставленого товару за додатковою угодою № 1 - 961 кг помноженого на 49,55 грн - ціна за 1 кг печива.

Таким чином, переплата за поставку печива за цінами, передбаченими незаконною додатковою угодою № 1 складає - 25 226,25 грн.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідачів покладається судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рогозян Ніни Михайлівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради (61052, м. Харків, вул.. Ярославська, 10, ) 25226,25 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рогозян Ніни Михайлівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету 2800) 2481,00 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "26" квітня 2023 р.

Суддя П.В. Хотенець