ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"26" квітня 2023 р. Справа№ 910/2634/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2023, повний текст якого складено та підписано 16.02.2023

у справі № 910/2634/22 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Промислово-виробниче підприємство «Кривбасвибухпром»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 7 320,30 грн

В С Т А Н О В И В :

21.02.2022 Публічне акціонерне товариство «Промислово - виробниче підприємство «Кривбасвибухопром» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 7 320,30 грн. вартості нестачі вантажу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2023 у справі №910/2634/22 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Промислово-виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» 7 320 грн. 30 коп штрафу та 2 481 грн 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з цим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В прохальній частині апеляційної скарги викладено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2634/22 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2023 у справі № 910/2634/22.

Після надходження матеріалів справи, розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного тексту рішення (п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України).

Статтею 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Матеріалами справи підтверджується, що оскаржуване рішення прийнято Господарським судом міста Києва 16.02.2023, повний текст якого складено 16.02.2023. Таким чином, в силу приписів ст. 256 ГПК України, останнім днем двадцятиденного строку для подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі є 08.03.2023.

Матеріалами справи підтверджується, що 23.02.2023 апелянт отримав повний текст оскарженого судового рішення, тобто до 15.03.2023 останній має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, за умови подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня отримання повного тексту рішення суду.

Скаржник звернувся з апеляційною скаргою 23.03.2023, тобто з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи причини пропуску процесуального строку, апелянт зазначає, що оскаржуване рішення було прийнято без виклику сторін, повний текст якого він отримав 23.02.2023 та в подальшому переправлено до відповідального підрозділу регіональної філії «Придніпровська залізниця». Враховуючи незначний термін пропуску строку апелянт вважає, що не втратив можливість на апеляційне оскарження та просить врахувати запровадження в Україні режиму воєнного стану з 24.02.2022 та подальше його продовження. Поряд з цим, апелянт посилається на те, що у зв`язку із масовими ракетними обстрілами енергетичної інфраструктури відбуваються екстрені та планові відключення електроенергії по м. Дніпро та Дніпропетровської області, що ускладнює роботу працівників Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця». Зокрема, апелянт зазначив про те, що наказом Регіональної філії «Придніпровська залізниця» із 24.02.2022, у зв`язку з введенням воєнного стану, оголошено простій не з вини працівників (додано копію наказу №72/Н від 25.02.2022). Також працівникам було встановлено режим неповного робочого часу зі збереженням режиму простою, у зв`язку з чим поштова кореспонденція отримувалась виконавцем із запізненням (додано копію наказу №124/Н від 27.06.2022).

Колегія вважає, що зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними враховуючи наступне.

Як вже було зазначено, 23.02.2023 апелянт отримав повний текст оскарженого судового рішення (а.с. 73, т. 1). Тобто, з моменту отримання оскаржуваного рішення останній знав про його прийняття та була можливість звернутись до суду з даною апеляційною скаргою.

В той же час, заявником не надано належних та допустимих доказів стосовно того, що за такий тривалий час він не мав об`єктивної можливості здійснити оскарження судового рішення в апеляційному порядку. Скаржником в обґрунтування поважності причин пропуску строку апеляційне оскарження не наведено обґрунтованих підстав щодо неможливості подання апеляційної скарги з моменту отримання повного тексту рішення, а саме з 23.02.2023.

Обставин, які перешкоджали скаржнику або його представникам підготувати та подати апеляційну скаргу в строк, встановлений законом, заявником не надано (доказів захворювання майже всіх представників у вказаний період тощо). А тому лише посилання скаржника на поважність пропуску строку на подачу апеляційної скарги, у зв`язку з масовими ракетними обстрілами енергетичної інфраструктури, через що відбуваються екстрені та планові відключення електроенергії не можуть бути визнані обґрунтованими, за відсутності подання відповідних доказів.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на знаходження працівників підприємства в стані простою та з подальшим встановленням неповного робочого дня, і як наслідок отримання з суду поштової кореспонденції із затриманням, а також не можливістю своєчасного направлення до юридичної служби отриманого рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2023, суд апеляційної інстанції оцінює зазначені доводи критично, оскільки вони не є беззаперечними та абсолютними свідченнями поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, внаслідок того, що відносяться до організаційних питань внутрішньої діяльності Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", мають суб`єктивний для нього характер і не свідчать про існування об`єктивно непереборних причин неподання належним чином оформленої апеляційної скарги у встановлений законом строк.

При цьому колегія зауважує, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №990/115/22).

Відповідачем не наведено конкретних обставин, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання ним процесуальних дій. Самі лише обставини щодо відсутності можливості подати апеляційну скаргу у строк встановлений законом у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та масовими ракетними обстрілами, на які посилається скаржник у заяві, не можуть вважатися поважними причинами пропуску строків на апеляційне оскарження, тому що зумовлені суб`єктивною поведінкою сторони. Також, не є переконливими такі доводи в контексті оформлення та подання апеляційної скарги у розумні для цих обставин строки.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Дослідивши зазначені обставини, колегія дійшла до висновку, що несвоєчасне здійснення процесуальної дії у даному випадку залежало виключно від волі скаржника.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом ( ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Частиною 4 ст. 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного та обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03, від 03.04.2008) вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язується із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку. У цьому випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали скаржникові реалізувати своє право на вчасне подання апеляційної скарги не вбачається, а підстави, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, не є поважними та об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, оскільки залежали від бездіяльності самого скаржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлений статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Також колегія суддів звертає увагу на інші недоліки апеляційної скарги.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Вимоги до надсилання копії апеляційної скарги сторонам у справі встановлено ст. 259 ГПК України, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Відповідно до положень ст. ст. 73, 76, 77 ГПК України, належним та допустимим доказом надсилання іншому учаснику справи копії апеляційної скарги з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії.

На виконання зазначених вимог скаржником до апеляційної скарги в якості доказів направлення апеляційної скарги учасникам справи, скаржником до апеляційної скарги додано ксерокопію роздруківки «print screen»/скріншот з електронної пошти, однак не додано опис вкладення у цінний лист, що унеможливлює перевірку судом факту надсилання учаснику справи саме копії апеляційної скарги і доданих до неї документів поштовим зв`язком.

Неповідомлення учасника судового процесу у справі про звернення з апеляційною скаргою порушує процесуальні права цього учасника, принципи рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності сторін, закріплені ч. 3 ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Ненаправлення скаржником копії апеляційної скарги іншим учасникам судового процесу позбавляє останніх, за відсутності тексту скарги, можливості надати свої заперечення та відзив на апеляційну скаргу.

(Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 06.04.2023 №904/1289/22).

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ст. 260 ГПК України, оскільки скаржником не належних доказів про направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів іншим учасникам справи.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, слід запропонувати скаржнику надати:

- заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав його поновлення та доказів на підтвердження наведених підстав;

- належні докази надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи листом з описом вкладення.

Суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне роз`яснити скаржнику, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, які є підставою залишення апеляційної скарги без руху, суд, відповідно до ст.ст. 174, 260, 261 ГПК України, має право повернути апеляційну скаргу або відмовити у відкритті апеляційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.02.2023 у справі №910/2634/22 залишити без руху.

2. Роз`яснити скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

3. Попередити скаржника, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення апеляційної скарги.

4. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков