ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/111/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного Малого Підприємства Експрес, м. Новояворівськ, Львівська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Ужгородське шляхово-будівельне управління 58, м. Ужгород, Закарпатська область

про стягнення заборгованості в розмірі 428 462,00 грн

Секретар судового засідання Райніш М.І.

Сторони не викликались

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ:

Позивач заявив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Ужгородське шляхово-будівельне управління 58 про стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №2803/17 від 28.03.2017 у розмірі 428 462,00 грн. Позов заявлено з посиланням на статті 509, 526, 530, 610 ЦК України та статті 193, 222 ГК України.

Ухвалою суду від 13.02.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених у ній недоліків.

На адресу Господарського суду Закарпатської області 22.02.2023 надійшла заява вх. №02.3.1-02/1305/23, за наслідками розгляду якої суд дійшов висновку, що позивач усунув виявленні у позовній заяві недоліки.

Ухвалою суду від 23.02.2023 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі та здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат становить 5141,54 грн судового збору та 15 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих сторонами у спорі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача.

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що відповідач має заборгованість перед позивачем на суму 428 462,00 грн за договором поставки нафтопродуктів №2803/17 від 28.03.2017.

Правова позиція відповідача.

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПМП «Експрес» (Постачальник) та ТОВ «Ужгородське ШБУ 58» (Покупець) було укладено Договір поставки нафтопродуктів №2803/17 від 28.03.2017.

За цим Договором Постачальник зобов`язується поставити Покупцеві нафтопродукти, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Продукцію в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з п. 1.2. Договору кількість, асортимент, ціна Продукції на кожну окрему партію визначається в накладних документах (видаткова накладна або акт прийому-передачі).

Відповідно до п. 4.4 Договору, Покупець проводить оплату Продукції шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Датою перерахування коштів вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 4.5 Договору, за наявності дебіторської заборгованості за поставлену Продукцію, грошові кошти, що поступають від Покупця, зараховуються в першу чергу в рахунок погашення наявної заборгованості по оплаті, строки якої прострочені. При цьому призначення платежу, вказане Покупцем в платіжному дорученні, до уваги не береться.

Пунктом 9.1. передбачено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2017 року, а в частині розрахунків між Сторонами - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. У випадку, якщо жодна із сторін не менш як за 30 календарних днів до закінчення строку дії даного Договору не повідомить іншу про свої намір припинити його дію, договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік. Кількість таких продовжень необмежена.

На виконання умов даного Договору, ПМП «Експрес» було поставлено ТОВ «Ужгородське ШБУ 58» товару на загальну суму 5 948 462,00 грн згідно видаткових накладних: № 1691 від 10.11.2020 на суму 336 168,00 грн, № 1622 від 04.11.2020 на суму 341 688,00 грн, № 1369 від 13.10.2020 на суму 337 548,00 грн, № 1220 від 24.09.2020 на суму 324 816,00 грн, № 829 від 08.08.2020 на суму 300 250,00 грн, № 721 від 24.07.2020 на суму 284 172,00 грн, № 697 від 22.07.2020 на суму 285 362,00 грн, № 24 від 11.03.2020 на суму 285 127,00 грн, № 1469 від 24.11.2021 на суму 457 320,00 грн, № 1284 від 22.10.2021 на суму 473 110,00 грн, № 1077 від 18.09.2021 на суму 444 850,00 грн, № 280 від 15.05.2021 на суму 412 012,00 грн, № 1284193 від 30.04.2021 на суму 376 584,00 грн, № 158 від 22.04.2021 на суму 363 300,00 грн, № 128 від 17.04.2021 на суму 108 864,00 грн, № 139 від 16.04.2021 на суму 399 164,00 грн, № 1764 від 19.11.2020 на суму 342 240,00 грн, № 15 від 04.04.2020 на суму 75 887,00 грн.

ТОВ «Ужгородське ШБУ 58» було здійснено оплату частково на суму 5 520 000,00 грн, що підтверджується копіями виписок по рахунку позивача. Відтак, у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 428 462,00 грн.

31.01.2023 р. позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію з вимогою добровільно погасити заборгованість перед позивачем у сумі 428 462,00 грн, проте відповіді отримано не було.

Грошові зобов`язання, обумовлені відносинами поставки ТОВ «Ужгородське ШБУ 58» перед ПМП «Експрес» належним чином та в повному обсязі не виконано, що стало підставою звернення з позовом до Господарського суду.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України одна сторона - продавець передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковий для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" надається визначення, згідно з яким господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.

Дослідивши наявні в матеріалах справи видаткові накладні, господарський суд зазначає, що останні в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та ЦК України, є первинними (товаророзпорядчими) документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення.

Крім того, з наявних в матеріалах справи копіях виписок по рахунку позивача вбачається здійснення оплати відповідачем поставленого ПМП "Експрес" товару (продукції). Тобто, сторонами здійснені конклюдентні дії по договору, а саме - позивачем поставлено товар, а відповідачем здійснено часткову оплату.

За таких обставин, суд вважає подані позивачем документи належними та допустимими доказами в розумінні ст. 76-77 ГПК України, що підтверджують факт постачання позивачем товару та його отримання відповідачем, а отже здійснення реальної господарської операції.

Разом з тим встановлено, що відповідач, в порушення вимог ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України, за поставлений товар розрахувався частково. Заборгованість за Договором №2803/17 від 28.03.2017 становить 428 462,00 грн.

Суд відмічає, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували спірну суму основної заборгованості.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

3 огляду на вище наведене, беручи до уваги відсутність спростування відповідача, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №2803/17 від 28.03.2017 у розмірі 428 462,00 грн є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Положеннями статей 13-14 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, розглянувши спір на підставі поданих суду доказів, суд дійшов висновку про його задоволення в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на відповідача покладається 5141,54 гривень витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги - задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ужгородське шляхово-будівельне управління 58 (88015, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Грушевського, 25/26, код в ) на користь Приватного Малого Підприємства Експрес (81053, Львівська обл., Яворівський р-н, м. Новояворівськ, вул. С. Бандери, 7, код в ) заборгованість за договором поставки нафтопродуктів №2803/17 від 28.03.2017 у розмірі 428 462,00 грн (чотириста двадцять вісім тисяч чотириста шістдесят дві гривні 00 коп.), а також 5 141,54 грн (п`ять тисяч сто сорок одну гривню 00 коп.) витрат позивача з оплати судового збору за подання позовної заяви.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст судового рішення складено 25.04.2023

Суддя Андрейчук Л. В.