ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
25.04.2023м. ДніпроСправа № 904/306/23
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" (м.Запоріжжя)
про ухвалення додаткового рішення
у справі:
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" (м.Запоріжжя)
до Приватного акціонерного товариства "Южкокс" (м. Кам`янське Дніпропетровської області)
про стягнення заборгованості за договором на виконання послуг № 02-32/22 від 21.02.2022 у загальному розмірі 1 465 757 грн. 15 коп.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Южкокс" (далі - відповідач) заборгованість за договором на виконання послуг № 02-32/22 від 21.02.2022 у загальному розмірі 1 465 757 грн. 15 коп.
Також позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2023 позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а саме: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Южкокс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" - 1 147 468 грн. 48 коп. основного боргу, 231 065 грн. 57 коп. - пені, 72 698 грн. 98 коп. - інфляційних втрат, 14 524 грн. 12 коп. - 3% річних та 21 986 грн. 36 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. суду № 18083/23 від 13.04.2023), в якій він просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13 600 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Крім того, з метою надання часу всім учасникам судового процесу для викладення їх правових позицій щодо поданої позивачем заяви про розподіл судових витрат, а також, надання можливості сторонам скористатись процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, суд дійшов висновку про необхідність призначення до розгляду вказаної заяви в судовому засіданні в межах розумного строку.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 14.04.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" про ухвалення додаткового рішення було прийнято до розгляду та призначено до розгляду у судовому засіданні на 25.04.2023.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 18454/23 від 17.04.2023), в якій він просить суд здійснювати розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі представника позивача.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" та поштовим зв`язком надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. суду №19385/23 від 20.04.2023, № 19477/23 від 20.04.2023), в яких він просить суд відмовити у задоволенні поданої позивачем заяви у повному обсязі, посилаючись на таке:

- ПрАТ "Южкокс" заявлені вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, документально недоведеними та такими, що суперечать чинному законодавству України, а отже такими, що не підлягають задоволенню;

- надані позивачем докази не відповідають положенням статті 76 Господарського процесуального кодексу України, та є неналежними та недопустимими, оскільки, листом від 16.02.2017 № 31-11410-06-5/4339 Міністерство фінансів України надає роз`яснення щодо особливостей застосування первинних документів в бухгалтерському обліку. Законом України від 03.11.2016 № 1724-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо усунення адміністративних бар`єрів для експорту послуг" внесено зміни до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", яким, зокрема, передбачено спрощення документообігу підприємств шляхом зменшення вимог до первинного документа та скорочення переліку його обов`язкових реквізитів;

- як вбачається з наданих доказів, зокрема наданих рахунків-фактур, не можливо встановити посаду та прізвище особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Отже, у зв`язку з тим що, дані рахунки-фактури в розумінні частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не містять обов`язкових реквізитів, а отже вони є неналежними та недопустимими доказами;

- платіжне доручення є документом, який підтверджує факт виконання банком вимоги клієнта по здійсненню перерахунку коштів з рахунку клієнта на рахунок отримувача. Безпосередньо платіжне доручення не може бути підставою виникнення цивільних прав та/чи обов`язків, а тому не містить ознак правочину. Таким чином, позивач згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, не довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду даної справи.

У судове засідання 25.04.2023 представники позивача та відповідача не з`явились, при цьому, судом враховані клопотання позивача про здійснення розгляду заяви без його участі та заперечення відповідача, з яких вбачається, що останні повідомлені про розгляд заяви судом.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, а також доводи, викладені у запереченнях на заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви і вирішення заяви по суті,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Южкокс" (далі - відповідач) заборгованість за договором на виконання послуг № 02-32/22 від 21.02.2022 у загальному розмірі 1 465 757 грн. 15 коп.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.04.2023 позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а саме: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Южкокс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" - 1 147 468 грн. 48 коп. основного боргу, 231 065 грн. 57 коп. - пені, 72 698 грн. 98 коп. - інфляційних втрат, 14 524 грн. 12 коп. - 3% річних та 21 986 грн. 36 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до вказаних положень, позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13 600 грн. 00 коп.

З приводу вказаної заяви суд зазначає таке.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України:

- розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо);

- такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву;

- у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, порядок розподілу судових витрат судом визначений статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, частина 8 якої передбачає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Юридична компанія Радник" (далі - адвокатське об`єднання) був укладений договір про надання правової допомоги (далі - договір, а.с. 27), за умовами пункту 1.1. якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу з питань судових справ.

Також, 26.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Юридична компанія Радник" (далі - адвокатське об`єднання) була підписана додаткова угода № 2 до договору про надання правничої допомоги (далі - додаткова угода № 2, а.с. 28), згідно з пунктом 1 якої адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту наступну правничу допомогу:

- складання та подання позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області за позовом ТОВ "Монтажно-будівельна компанія" до ПрАТ "Южкокс" про стягнення боргу за договором підряду № 02-32/22 від 21.02.2022 (підпункт 1.1. договору);

- складання та направлення інших заяв та клопотань у справі відкритій за цим позовом (підпункт 1.2. договору);

- представництво інтересів у судових засіданнях по справі за вищезазначеним позовом (підпункт 1.3. договору).

Крім того, 26.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Юридична компанія Радник" (далі - адвокатське об`єднання) був погоджений та підписаний акт приймання-передачі наданих послуг № 2 до договору про надання правничої допомоги (далі - акт наданих послуг № 2, а.с. 30), відповідно до пункту 1 якого адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв наступну правничу допомогу: складання та подання позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області за позовом ТОВ "Монтажно-будівельна компанія" до ПрАТ "Южкокс" про стягнення боргу за договором підряду № 02-32/22 від 21.02.2022 (тривалістю 5 годин та вартістю 5 000 грн. 00 коп).

У пункті 2 акту наданих послуг № 2 сторонами було узгоджено, що послуги надані повністю і задовольняють вимогам клієнта. Претензій та суперечок по наданим послугам між сторонами на момент підписання цього акту немає.

Згідно з пунктом 3 акту наданих послуг № 2 вартість наданих виконавцем послуг складає 5 000 грн. 00 коп.

У подальшому, 05.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Юридична компанія Радник" (далі - адвокатське об`єднання) був погоджений та підписаний акт приймання-передачі наданих послуг № 2-2 до договору про надання правничої допомоги (далі - акт наданих послуг № 2, а.с. 119), відповідно до пункту 1 якого адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв наступну правничу допомогу:

1) представництво інтересів ТОВ "Монтажно-будівельна компанія" в Господарському суді Дніпропетровської області - 14.02.2023, вартістю 2 000 грн. 00 коп.;

2) складання відповіді на відзив на позовну заяву (із розрахунку 1000 грн. 00 коп. х 1,5 год.), вартістю 1 500 грн. 00 коп.;

3) складання та направлення 2-х заяв про закриття підготовчого засідання (із розрахунку 1000 грн. 00 коп. х 0,6 год.), вартістю 600 грн. 00 коп.;

4) представництво інтересів ТОВ "Монтажно-будівельна компанія" в Господарському суді Дніпропетровської області - 21.03.2023, вартістю 2 500 грн. 00 коп.;

5) представництво інтересів ТОВ "Монтажно-будівельна компанія" в Господарському суді Дніпропетровської області - 04.04.2023, вартістю 2 000 грн. 00 коп.

У пункті 2 акту наданих послуг № 2-2 сторонами було узгоджено, що послуги надані повністю і задовольняють вимогам клієнта. Претензій та суперечок по наданим послугам між сторонами на момент підписання цього акту немає.

Згідно з пунктом 3 акту наданих послуг № 2-2 вартість наданих виконавцем послуг складає 8 600 грн. 00 коп.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З огляду на викладене, судом відхиляються заперечення відповідача щодо ненадання позивачем належних доказів оплати послуг адвоката.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У постановах від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вказане, у відповідності до вказаних вище норм, дослідивши заяву про розподіл судових витрат (витрат на правничу допомогу) та документи, на підставі яких позивач просить стягнути вказані витрати, господарський суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та співрозмірності їхнього розміру, та є завищеним, оскільки становить 13 600 грн. 00 коп., в той час, як:

- предметом спору була заборгованість, яка утворилась по суті за одним актом приймання виконаних робіт, отже, обсяг доказів по справі, який підлягав вивченню та аналізу адвокатом, не є об`ємним, тобто обсяг документів для аналізу обставин спору та підготовки позовної заяви був незначним, тому справа не потребувала додаткових зусиль для досвідченого адвоката;

- крім того, в акті наданих послуг № 2-2 визначено, що загальна вартість наданих послуг правничої допомоги з представництва інтересів позивача у Господарському суді Дніпропетровської області складає 6 500 грн. 00 коп., в той же час, у судові засідання 07.03.2023 та 14.03.2023 представник позивача не з`явився, а судові засідання, в яких приймав участь адвокат (14.02.2023, 21.02.2023, 04.04.2023) були не тривалими, тому суд критично оцінює загальну вартість вказаних послуг.

Враховуючи все вище наведене та обставини справи в їх сукупності, проаналізувавши зміст та вартість наданої в межах даної справи правничої допомоги, що відображена в актах наданих послуг від 26.12.2022 та від 05.03.2023, суд відзначає, що з урахуванням заперечень відповідача та всіх аспектів і складності цієї справи, а також враховуючи сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вказані витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу; інша частина витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 600 грн. 00 коп. покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 238, 244, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Южкокс" (вулиця Вячеслава Чорновола, будинок 1, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51909; ідентифікаційний код 05393079) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажно-будівельна компанія" (провулок Тамбовський, будинок 2, м. Запоріжжя, 69005; ідентифікаційний код 31598841) 10 000 грн. 00 коп. - частину витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення підписаний - 27.04.2023.

Суддя Ю.В. Фещенко