УХВАЛА

м. Київ

26.04.2023Справа № 910/6287/23

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши заяву Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про забезпечення позову Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ) до фізичної особи-підприємця Сапожнікова Леоніда Євгенійовича ( АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів у розмірі 4813712,71 грн

Без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В:

24.04.2023 Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (далі позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Сапожнікова Леоніда Євгенійовича (далі відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 4813712,71 грн.

25.04.2023 від представника позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Фізичній особі-підприємцю Сапожнікову Леоніду Євгенійовичу (РНОКПП: НОМЕР_2 ), які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ФОП Сапожнікову Л.Є., у межах суми позову 4 813 712,71 грн.

26.04.2023 зазначена заява передана судді Демидову В.О. у відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, приходить до таких обґрунтованих висновків.

Предметом спору у справі № 910/6287/23 є стягнення грошових коштів у розмірі 4813712,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 вересня 2022 року між Військовою частиною НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 (далі Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Сапожніковим Леонідом Євгенійовичем, (далі Постачальник) укладено Договір №518-22 (ЦЗ) про закупівлю брикету з торфу та вуглецю (далі - Договір).

На виконання умов п. 4.6 Договору, Замовником в повному обсязі було здійснено оплату товару в розмірі 30% від загальної вартості, що складала суму попередньої оплати - 2 739 600,00 грн., що підтверджується Платіжним дорученням №2040 від 28.09.2022 з відміткою казначейства про зарахуванням попередньої оплати на рахунок Постачальника від 30.09.2022.

14 жовтня 2022 року між Позивачем та Відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору №518-22 (ЦЗ) про закупівлю брикету з торфу та вуглецю (Додаткова угода №1).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №1, Замовник та Постачальник дійшли згоди викласти пункт 5.2 розділу 5 Договору у наступній редакції: "Постачальник зобов`язаний поставити всю кількість товару у розпорядження Замовника (Товароодержувача) разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах цього Договору в термін не пізніше 20.11.2022 року. У разі продовження строку дії правового режиму воєнного стану - не пізніше 12.12.2022 року", за умови виконання абзацу 1 пункту 4.6 Договору до 20.11.2022 року.

Оскільки дію правового режиму воєнного стану було продовжено, Постачальник зобов`язаний поставити всю кількість товару у розпорядження Замовника (Товароодержувача) разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах цього Договору в термін не пізніше 12.12.2022 року (70 % розміру поставки товару), за умови своєчасної поставки товару на суму попередньої оплати до 20.11.2022 (30% розміру поставки товару).

Внаслідок неналежного виконання умов Договору, 24.12.2022 укладено Додаткову угоду №2-22 про розірвання Договору №518-22 (ЦЗ) від 27.09.2022 року, укладеного між Замовником та Постачальником (далі - Додаткова угода №2-22 від 24.12.2022).

Як вказує позивач з моменту набрання чинності Додатковою угоди №2-22 від 24.12.2022, зобов`язання Сторін, що виникли з Договору, припинилися окрім відповідного грошового зобов`язання Постачальника перед Замовником, передбаченого пунктом 4.6 розділу IV Договору.

Таким чином позивач вказує, що даною Додатковою угодою, Постачальнику було продовжено термін поставки (передачі) товарів за Договором - до 12.12.2022 року включно, за умови здійснення поставки на суму попередньої оплати до 20.11.2022. Проте, даними змінами Відповідач не скористався, разом з тим не повернув суму попередньої оплати, у разі неможливості здійснити таку поставку на суму попередньої оплати.

Оскільки відповідач товар не поставив, а також не повернув суму попередньої оплати позивач просить стягнути з відповідача 4 813 712,71 грн з яких: сума неповернутої оплати складає 2 739 600,00 грн та штрафні санкції у розмірі 2074112,71 грн.

При цьому заява про забезпечення позову Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) обґрунтована тим, що метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову та посиланням та цитуванням практики Верховного суду.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 зазначеної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на підстави вважати, що при невжитті заходів по забезпеченню позову виконання рішення буде ускладнено чи унеможливлено, адже може виявитись відсутність майна та будь-яких коштів на рахунках відповідача без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявник не надав суду жодних доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти та на майно, яке належить ФОП Сапожнікову Л.Є., у межах суми позову 4 813 712,71 грн.

Відповідно до положень ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом зазначається, що в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, також заявником не надано жодних доказів на підтвердження виведення відповідачем грошових коштів чи постанов виконавчої служби про повернення виконавчих документів без виконання у зв`язку із відсутністю грошових коштів на рахунках боржника чи майна на яке можна звернути стягнення.

Крім того, суд зазначає, що арешт грошових коштів відповідача у розмірі ціни позову 4813712,71 грн у даній справі, не означає, що позивач буде мати пріоритетне право перед іншими кредиторами (у разі їх наявності) відповідача на стягнення заборгованості з фізичної особи-підприємця Сапожнікова Леоніда Євгенійовича.

З огляду на відсутність доказів у даній справі які б свідчили, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, відповідні твердження позивача є нічим іншим, як припущеннями, та вжиття заходів до забезпечення позову по арешту грошових коштів та майна відповідача не здатні покращити ефективність виконання рішення суду.

Крім того, вжиті заходи забезпечення позову не повинні паралізовувати господарську діяльність відповідача, а арешт грошових коштів відповідача може призвести до погіршення розрахунків відповідача як з позивачем у даній справі, так і з іншими кредиторами, в тому числі з органами податкової служби.

Отже, заявником не наведено суду обґрунтованих підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не надано суду відповідних належних доказів, також з матеріалів заяви судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 136, 137, 139, 140, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню у порядку, встановленому ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 26.04.2023.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ