ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 Справа № 917/1533/22

Суддя Мацко О.С. , розглянувши матеріали

за позовною заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк», 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ,

до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, 36000, м. Полтава, вул. Європейська, 4, ,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТАНГАЗАВТО», 37300, Полтавська обл., м. Гадяч, вул. Героїв Майдану, буд. 90, .

про усунення перешкод у здійсненні права власності

Секретар судового засідання: Токар А.В.

Представники сторін у засіданні 11.04.2023р.:

від позивача Писаренко О.В. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Лазурович С.С.

від третьої особи: відсутні

в засіданні 20.04.2023р.- відсутні

Суть спору: 28.11.2022р. до суду надійшла позовна заява АТ «Таскомбанк» до ГУ ДПС у Полтавській області про усунення перешкод у здійсненні права власності позивача, згідно якої позивач просить:

- Усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом припинення податкової застави належного на праві власності Акціонерному товариству «Таскомбанк» (м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, 01032, ) майна: нежитлових будівель, автомобільної газонаповнювальної компресорної станції, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., м.Гадяч, вул.Героїв Майдану (вул.Леніна), буд.90, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04, накладеної Головним управлінням державної податкової служби у Полтавській області (, вул.Європейська,4, м.Полтава, 36000) , номер запису про обтяження 46232990 від 19.01.2022р.

- Усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом припинення податкової застави належного на праві власності Акціонерному товариству «Таскомбанк» (м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, 01032, ) майна: автомобільної газонаповнювальної компресорної станції, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., Шишацький район, смт.Шишаки, вул.Бутова гора, буд.5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 57, накладеної Головним управлінням державної податкової служби у Полтавській області (, вул.Європейська,4, м.Полтава, 36000), номер запису про обтяження 46233855 від 19.01.2022р.

Після усунення недоліків, визначених ухвалою про залишення позовної заяви без руху ухвалою від 26.12.2022р. було відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

13.01.2023р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк.справи 180-192) та клопотання про закриття провадження у справі. Ухвалою від 24.01.2023р. судом залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ «Метангазавто» та відкладено підготовче засідання. Письмовими поясненнями від 24.02.2023р. третя особа підтримала позицію позивача та просила розгляд справи проводити без участі її представника. Суд дане клопотання задовольняє.

Позивач надав суду пояснення-заперечення стосовно закриття провадження у справі (а.с.230-233). Дане питання було відкладено судом до стадії розгляду справи по суті.

Протокольною ухвалою від 07.03.2023р. закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 11.04.2023р.; під час розгляду справи по суті 11.04.2023р. суд заслухав представників сторін, дослідив наявні у справі докази ( кредитні договори №346116/К1 віл 17.06.2016р. та №603116/К1 від 27.12.2016р. та договори про внесення змін і доповнень до них, іпотечний договір від 21.11.2017р. за реєстровим №4213 з додатковими договорами до нього (арк.справи 44-56) , витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.10.2022р. №313198650 та №313199767, інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.10.2022р. №313219458 та №313220280, листування сторін, і ін).

Суд також заслухав промови представників сторін у дебатах та оголосив перерву до 20.04.2023р., про що належним чином повідомлені усі учасники справи. У засідання 20.04.2023р. сторони явку представників не забезпечили, їх явка визнана судом необов`язковою.

Як зазначено вище, від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі з тих підстав, що даний спір підсудний адміністративному суду, представник у засіданні підтримав дану заяву.

Дослідивши клопотання, суд відмовляє в його задоволенні, виходячи з наступного:

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 цього Кодексу адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншими суб`єктами при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Слід зазначити, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

При цьому для визначення юрисдикції так само має значення предмет спору.

Предметом спору у даному випадку фактично є усунення перешкод у користуванні майном Банку шляхом припинення податкової застави, зокрема на підставі статі 391 ЦК України, на яку, у тому числі, посилається позивач у своєму позові.

За змістом статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Власник має право за своєю волею визначати фактичну та юридичну долю речі. Ураховуючи, що позивач є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі, що перешкоджає позивачу на свій розсуд розпоряджатися власним майном.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 19.09.2020 у справі №906/1063/18.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вказаний позов не містить визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимог щодо скасування або визнання неправомірними рішень, дій чи бездіяльності органу ДПС саме як суб`єкту владних повноважень, а даний спір є не публічно-правовим, а спором про право, відтак, підлягає розгляду саме господарським судом.

Аналогічних висновків при перегляді подібної справи дійшла і Велика Палата ВС у постанові від 01.07.2020р. у справі №804/15129/15 (щодо суб`єктного складу спірних правовідносин як критерію розмежування справ адміністративної юрисдикції ВП ВС погодилася з апеляційною інстанцією в тому, що реалізація контролюючим органом таких повноважень як опис майна у податкову заставу безумовно віднесено до владних управлінських функцій відповідача, але у спірному випадку такі повноваження ним реалізовано відносно ТОВ «Мост-плюс» (третя особа), і будь-яких владних рішень стосовно позивача відповідач не приймав).

Відтак, суд погоджується з позивачем стосовно господарської юрисдикції даного спору.

По суті позовних вимог, судом встановлено наступне:

Між позивачем та третьою особою ТОВ «Метангазавто» було укладено кредитні договори№603116/К від 27.12.2016р. та №346116/К1 від 17.06.2016р., у забезпечення виконання зобов`язань за якими між сторонами договорів було укладено:

- Іпотечний договір із застереженнями про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений 21.11.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А., зареєстровано в реєстрі за №4213, з подальшими змінами та доповненнями відповідно до Договору №1 про внесення змін від 26.12.2019р., Договору №2 про внесення змін від 03.04.2020р., за умовами якого в іпотеку передане належне на праві власності Іпотекодавцю нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі, автомобільна газонаповнювальна компресорна станція

(Полтавська обл., м.Гадяч, вул.Героїв Майдану, буд.90), що складається з: операторна літ.А-1, заг.площа 77,4 кв.м., вузол передключлвлшл устаткування літ.Б1, заг.площа 35,9 кв.м., вбиральня літера В1, загальна площа 1,1 кв.м., огорожа 1, навіс 3, замощення І, заг.площа 3 626 кв.м., замощення ІІ, заг.площа 211,2 кв.м., та автомобільна газонаповнювальна компресорна станція (Полтавська обл., смт.Шишаки, вул.Бутова гора, буд.5), що складається з: операторна літ.А-1, заг.площа 20,6 кв.м., вбиральня літ.Б, заг.площа 1,5 кв.м., огорожа 1, навіс 2, КТП-400,3; обладнання 4, замощення І.

У зв"язку з неналежним виконанням позичальником (ТОВ «Метагназавто») своїх зобов`язань по кредитним договорам, у нього виникла прострочена заборгованість , тож відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» позивач 21.10.2022р. звернув стягнення у позасудовому порядку на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження шляхом оформлення у власність заставленого майна в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитними договорами.

Проте, як стало відомо позивачу, 19.01.2022р. на вказане нерухоме майно накладено обтяження податкові застави (номери записів про обтяження 46232990 від 19.01.2022р. та №46233855 від 19.01.2022р., рішення винесені Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації Полтавської області Сиротіною К.О. на підставі Актів опису майна відповідно 1-20/16-31-13-02-22 та №1-20/16-31-13-02-22, видані 17.01.2022р. ГУ ДПС у Полтавській області.

Викладене створює банку як теперішньому власнику майна перешкоди у користуванні та розпорядженні ним. У відповідь на письмове звернення банку до відповідача, останній відмовив у припиненні податкової застави, посилаючись на відсутність законних підстав для цього (заява від 31.10.2022р. та відповідь на лист від 11.11.2022р. у матер.справи).

Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Висновки суду з посиланням на норми права:

За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання свого зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням.

Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст.4 Закону).

Згідно ст.3 Закону, у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності (спеціальне майнове право) іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Відтак, позивачем відповідно до законодаства було правомірно набуто право власності на об`єкти нерухомого майна, що були передані третьою особою в іпотеку згідно іпотечного договору, посвідченого 21.11.2017р. (зі змінами і доповненнями).

Відповідно до п.14.1.155 ст.14 Податкового кодексу, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Статтею 90 ПК визначено, що пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.

Згідно ст.87.2,87.3 Податкового кодексу, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами. Не може бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків, зокрема,

майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави.

Дослідивши усі матеріали справи, суд встановив, що обтяження податковою заставою, що зареєстровані на нерухоме майно 19.01.2022р., накладені вже після реєстрації обтяження іпотекою та заборони відчуження нерухомого майна, які здійснені 21.11.2017р. на підставі іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер:4213; Договору №1 про внесення змін і доповнень до вказаного договору, серія та номер:498 від 26.02.2019р.; Договору №2 про внесення змін і доповнень до вказаного договору, серія та номер: 656 від 03.04.2020р..

Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку», пріоритет - переважне право однієї особи щодо права іншої особи на те саме нерухоме майно. Вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету щодо одного й того самого нерухомого майна; нижчий пріоритет - пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету щодо одного й того самого нерухомого майна.

З урахуванням приписів ст.90 ПК України, до яких суд звертався вище, правомірними виглядають доводи позивача стосовно того, що пріоритет на задоволення вимог іпотекодержателя, є вищим відносно пріоритету податкової застави виходячи з хронології їх виникнення та державної реєстрації.

Відтак, фактично у даній справі склалася ситуація, коли з одного боку власник майна позивач не може вільно здійснювати набуте право власності на нього, з іншого боку це майно не може бути використано для погашення податкового боргу боржника (ТОВ «Метангазавто»), оскільки вже не належить йому на праві власності. При цьому процедура набуття майна від боржника до банку ніким не оскаржена, отже, є дійсною.

Посилання відповідача на те, що статтею 93 ПК України не передбачено такої підстави для припинення податкової застави, суд оцінює критично, так як у даному випадку позивач є іншою особою, відмінною від боржника, у якого виник податковий борг.

Щодо обраного позивачем способу захисту:

Залежно від характеру посягання на права власника і змісту захисту, який надається власнику, виділяються речово-правові та зобов`язально-правові засоби захисту права власності.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 Цивільного Кодексу України) і цей спосіб захисту може бути реалізовано шляхом подання негаторного позову, що є позовом власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

У розумінні приписів статті 391 Цивільного кодексу України право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Негаторний позов (ст.391 ЦК України) - це класичний вид речових позовів, який пред"являється, якщо між сторонами спору існують абсолютні (речові) відносини, тоюто, між сторнами відсутні будь-які договори чи недоговірні зобов"язання; за своєю суттю це вимога власника, який володіє річчю, про усунення перешкод у здійсненні користування і розпорядження нею. Власник, який звертається за захистом, зберігає майно у своєму володінні та вимагає від відповідача припинити протиправні дії щодо свогомайна, які не пов"язані з порушенням володіння.

Тобто, звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном (такий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17). Суд надає захист позивачу у формі припинення дій, що порушують право, або відновлення становища, що існувало до порушення права. Позивач самостійно визначає спосіб, у який він вбачає можливим усунути зазначені порушення.

Однією з умов застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в разі наявності таких відносин здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів (аналогічний за змістом правовий висновок наведено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18).

З урахуванням вищевикладеного, суд на підставі наявних у справі матеріалів дійшов до висновку про правомірність та бгрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі.

Судовий збір, виходячи з приписів ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.129,233-234,238-240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом припинення податкової застави належного на праві власності Акціонерному товариству «Таскомбанк» (м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, 01032, ) майна: нежитлових будівель, автомобільної газонаповнювальної компресорної станції, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., м.Гадяч, вул.Героїв Майдану (вул.Леніна), буд.90, реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 04, накладеної Головним управлінням державної податкової служби у Потавській області (, вул.Європейська,4, м.Полтава, 36000) , номер запису про обтяження 46232990 від 19.01.2022р.

3. Усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом припинення податкової застави належного на праві власності Акціонерному товариству «Таскомбанк» (м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, 01032, ) майна: автомобільної газонаповнювальної компресорної станції, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., Шишацький район, смт.Шишаки, вул.Бутова гора, буд.5, реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 57, накладеної Головним управлінням державної податкової служби у Потавській області (, вул.Європейська,4, м.Полтава, 36000), номер запису про обтяження 46233855 від 19.01.2022р.

4. Стягнути з Головного управління ДПС у Полтавській області (вул.Європейська, буд.4, м.Полтава, 36000, ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (вул.Симона Петлюри,30, м.Київ, 01032Ю ) 4 962,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подаєтьсяв порядку і строки, встановлені ГПК України (ст.ст.256,257 ГПК України).

Повне рішення складено 28.04.2023р.

Суддя О.С.Мацко