ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про залишення без руху заяви

26 квітня 2023 року Справа № 915/605/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М.,

розглянувши матеріали заяви

боржника: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ; ел. пошта представника: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

кредитор: Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" (;просп. Миру, 28, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68003, Миколаївське відділення: вул. Соборна, 12 А, м. Миколаїв, 54017)

встановив:

21.04.2023 ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Миколаївської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, у якій керуючись ст. 117 та 119 Кодексу України з процедур банкрутства просила суд:

- прийняти заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду;

- відкрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2023 справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/604/23 та визначено головуючим у справі суддю Давченко Т.М.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) запроваджено новий правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи-підприємця, та є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.

З пояснювальної записки до проекту Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації та потребують допомоги з боку держави.

Також у преамбулі Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець з акцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, необхідно враховувати, що, на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб Кодексу України з процедур банкрутства не встановлена.

З огляду на виключне право лише боржника- фізичної особи на ініціювання справи про свою неплатоспроможність (стаття 116 КУзПБ), колегія суддів зауважує, що цим Кодексом запроваджено "добровільне банкрутство" боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.

Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеним у пунктах 44-51 постанови від 26.05.2022 у справі 903/806/20.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Миколаївської області із заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність. В обґрунтування поданої заяви боржник зазначає, що у неї наявна прострочена заборгованість в розмірі 29674,10 дол. США що в еквіваленті становить 1085140,29 грн (за курсом НБУ станом на 20.04.2023), яка виникла на підставі договору про надання споживчого кредиту 187/RN, укладеного 17.04.2008 між ВАТ "Морський транспортний банк" та ОСОБА_2 , для забезпечення якого 17.04.2008 між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

Заявник указує забезпеченим кредитором Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" .

Так, абз. 2 п. 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ визначено, що у разі якщо єдиним кредитором у процедурі неплатоспроможності фізичної особи є забезпечений кредитор, а боржник володіє на праві власності одним об`єктом нерухомості (квартирою, житловим будинком), що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника і перебуває в іпотеці забезпеченого кредитора, такий боржник має право подати заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до ст. 116 цього Кодексу, але без визначення особи арбітражного керуючого та без надання доказів авансування винагороди керуючому реструктуризацією, передбачених пунктом 12 частини третьої статті 116 цього Кодексу, до якої додається проект плану реструктуризації, що відповідає умовам реструктуризації, визначеним цим пунктом.

Тобто додатковою кваліфікуючою передумовою застосування абз. 2 п. 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ є володіння боржником на праві власності лише одним об`єктом нерухомості.

Однак умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника (фізичної особи) з урахуванням особливостей визначених п. 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ залишилися незмінними - одночасна наявність сукупності юридичних фактів передбачених абзацом першим цього пункту.

З наведеного слідує висновок, що сфера регулювання пункту 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ за суб`єктним складом учасників є обмеженою та поширюється виключно на боржників (фізичних осіб) визначених абзацом першим пунктом 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ - фізичних осіб, в яких єдиним кредитором в процедурі неплатоспроможності є забезпечений кредитор, наявна заборгованість за кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою квартири (житлового будинку), що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника.

Тож наразі боржник за наявності наведених вище умов вправі самостійно обирати одну із моделей своїх процесуальних дій задля відновлення його платоспроможності шляхом реструктуризації наявної заборгованості за кредитом в іноземній валюті з урахуванням особливостей пункту 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ, зокрема:

- звернутися до суду із заявою про його неплатоспроможність в загальному порядку визначеному Книгою IV КУзПБ;

- звернутися до суду із заявою про його неплатоспроможність в спрощеному порядку (без визначення особи арбітражного керуючого та без надання доказів авансування винагороди керуючому реструктуризацією, передбачених п. 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ), але за умови: коли у нього єдиним кредитором у процедурі неплатоспроможності є забезпечений кредитор, наявна заборгованість за кредитом в іноземній валюті, а предмет іпотеки (квартира або житловий будинок) є єдиним об`єктом нерухомості, яким володіє боржник на праві власності та єдиним місцем проживання його сім`ї.

Водночас, для реструктуризації заборгованості фізичної особи за кредитом в іноземній валюті з урахуванням особливостей визначених п. 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ заява боржника про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність, окрім закріплених до неї вимог статтею 116 КУзПБ (за винятком визначення особи арбітражного керуючого та без надання доказів авансування винагороди керуючому реструктуризацією, передбачених п. 12 ч. 3 ст. 116 цього Кодексу) та план реструктуризації мають відповідати умовам реструктуризації визначеним цим пунктом.

Заява боржника не відповідає вимогам ч. 1 ст. 115 Кодексу, адже зміст заяви не відповідає змісту прохальної частини заяви, оскільки зі змісту заяви вбачається порядок звернення до суду встановлений п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України, а мотивувальна та прохальна частина не містить посилання щодо такого порядку звернення та не містить пункту щодо затвердження плану реструктуризації. Тобто, заява боржника не містить прохальної частини у відповідності до положень Кодексу вимог, які б підлягали розгляду господарським судом.

При цьому, звернення особи має бути викладено максимально чітко та недвозначно, у відповідності до вимог процесуального закону щодо порядку подання та розгляду такого звернення.

Ані в суду, ані в інших учасників судового процесу не має виникати сумнівів щодо того, яке саме питання вирішується і чи підлягає воно вирішенню взагалі.

Редакція прохальної частини заяви унеможливлює встановлення судом порядку розгляду даної справи (спрощений чи загальний).

Зазначені вище недоліки заяви слід усунути подавши до господарського суду заяву у новій редакції.

Окрім цього, у порушення п. 3, 4 ч. 2 ст. 116 КУзПБ (виклад обставин, що стали підставою для звернення до суду та перелік документів, що додаються до заяви) заява містить й інші недоліки.

Так, щодо відсутності рухомого майна боржницею надано лише її письмово викладені пояснення, жодної довідки реєструючих рухоме майно органів до заяви не долучено.

Крім того, відповідь банку щодо оцінювача стосувалася ОСОБА_2 , датована 2019 роком, в той час коли боржником у даній справі є ОСОБА_1 .

Крім того, доданий до заяви звіт оцінювача "Висновки про вартість об`єкту оцінки" датований ще листопадом 2020 року, в той час як приписами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України визначено, що визнані господарським судом вимоги забезпеченого кредитора погашаються боржником у розмірі ринкової вартості квартири або житлового будинку, що забезпечує вимоги такого кредитора, яка визначається оцінювачем, визначеним кредитором. Залишок заборгованості такого кредитора підлягає прощенню (списанню) в порядку, визначеному цим пунктом. Оцінка квартири наразі не є актуальною, пройшло майже 3 роки. Тому заявнику слід надати суду відомості щодо ринкової вартості квартири станом на 2023 рік.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до положень статті 116 КУзПБ обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість заявника, покладений на заявника.

Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог статті 76-77 Господарського процесуального кодексу України, що також передбачено пунктами 3, 14 частини третьої статті 116 КУзПБ.

Окрім того, положення Кодексу України з процедур банкрутства визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

За приписами частини третьої статті 37 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, приписами статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання, та прийняття її до розгляду судом першої інстанції.

Разом з тим частинами четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України визначено негативний наслідок для позивача у разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви, а саме якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов?язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, судом прийнято до уваги прецедентні рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Керуючись ст. 174, 234-235 ГПК України, ст. 2, 37, 113, 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 б/н від 20.04.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишити без руху.

2. Встановити заявнику 15-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків заяви.

3. Роз?яснити заявнику, що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається заявникові згідно з ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України та ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства.

4. Копію ухвали надіслати заявнику.

5.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Давченко