ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2023 м. Дніпро Справа № 904/2388/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Паруснікова Ю.Б. (доповідач), Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфаметалстіл» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 у справі № 904/2388/22 (суддя Ніколенко М.О.), повний текст рішення складено 26.12.2022

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфаметалстіл», м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області

до відповідача-1: Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, м. Дніпро

до відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення шкоди у сумі 286323,60 грн, інфляційної складової у сумі 86848,14 грн, 3% річних у сумі 14473,06 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

В серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфаметалстіл» (далі позивач або ТОВ «Альфаметалстіл») звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач-1 або ГУНП в Дніпропетровській області) та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі відповідач-2 або ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області) про відшкодування шкоди у сумі 286323,60 грн, завданої Відділенням поліції № 1 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, а також втрат від інфляції у сумі 86848,14 грн та 3% річних у сумі 14473,06 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 по даній справі відмовлено ТОВ «Альфаметалстіл» в задоволенні позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору покладено на позивача.

2. Короткий зміст доводів апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду ТОВ «Альфаметалстіл» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Стягнути з ГУНП в Дніпропетровській області на користь ТОВ «Альфаметалстіл» 50000,00 грн в якості понесених витрат на професійну правничу допомогу. Залучити до розгляду справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Апеляційна скарга мотивована необ`єктивністю та необґрунтованістю підходу суду до вирішення справи, що проявилося у наступному.

На переконання скаржника висновки суду першої інстанції про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями ГУНП в Дніпропетровській області та завданими ТОВ «Альфаметалстіл» збитками, не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із нормами чинного законодавства України, зокрема ч. 1 ст. 1192 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ч. 4 ст. 168, ч. 2 ст. 100 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України) та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104, а також суперечать відповідній правовій позиції Верховного Суду по справі № 915/935/18.

Під час ухвалення рішення по справі суд першої інстанції не надав належної уваги тому, що вказані вище норми чинного законодавства прямо покладають обов`язок на орган досудового розслідування стосовно належного зберігання тимчасово вилученого майна (скрапу чавуну вагою 53220 кг.), зокрема, відповідна посадова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в Порядку передбаченому постановою КМУ. Поряд із цим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ст. 100 КПК України чітко передбачає зберігання речового доказу стороною кримінального провадження, якій він переданий.

Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що неправомірні дії відповідача-1 полягають у тому, що саме останній в особі його посадової особи без належної правової підстави здійснив примусове вилучення майна (скрапу чавуну) у ТОВ «Альфаметалстіл», який відповідно до договору зберігання перебував у Мінченка С.С. Неправомірність такого вилучення полягає також у тому, що вилучений скрап чавуну не був визнаний речовим доказом та заарештований, що встановлено ухвалою слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 211/7260/19.

Оскільки спірне майно позивачу не повернуто, а правові підстави для його неповернення, зволікання у його поверненні відсутні, визначений законодавством обов`язок повернути майно не виконаний, державою Україна у спірних правовідносинах не надано позивачу жодних гарантій повернення майна, строки повернення майна не встановлені, апелянт вважає наявними підстави для стягнення з Державного бюджету України заподіяних ТОВ «Альфаметалстіл» збитків.

Також апелянт акцентує увагу колегії суддів на невідповідності висновку суду першої інстанції стосовно того, що саме ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є відповідальною особою за схоронність скрапу чавуну, оскільки у ТОВ «Альфаметалстіл» відсутні будь-які правовідносини з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», останнє не вилучало у позивача скрап чавуну та на нього не покладалася відповідальність, встановлена кримінально-процесуальним законодавством щодо збереження тимчасово вилученого майна. На переконання апелянта ПАТ ««АрселорМіттал Кривий Ріг» має бути залучений до участі у справі саме в якості третьої особи на стороні відповідача, а не в якості співвідповідача.

3. Короткий зміст доводів відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП в Дніпропетровській області не погоджується з доводами апеляційної скарги ТОВ «Альфаметалстіл» з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Оскаржуване рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

На думку представника відповідача-1, необхідною підставою для притягнення органу державної влади та її посадових осіб до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу (посадової особи), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 по справі № 916/1423/17, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2022 по справі № 910/16672/20.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що належний позивачу скрап чавуну, як речовий доказ було передано на зберігання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Відтак саме ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є відповідальною особою за схоронність товарно-матеріальних цінностей, як речових доказів, а дії чи бездіяльність ГУНП в Дніпропетровській області не впливають на збереженість такого майна.

Отже, представник відповідача-1 вважає, що в даному випадку відсутній безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями ГУНП в Дніпропетровській області та збитками позивача, як одного з елементів складу правопорушення, що виключає можливість покладення на відповідача-1 шкоди у вигляді вартості переданого на зберігання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» майна.

Крім того, представник відповідача-1 вважає відсутніми підстави для задоволення позову ТОВ «Альфаметалстіл» в частині нарахованих втрат позивача від інфляції у сумі 86848,14 грн та 3% річних у сумі 14473,06 грн, оскільки ст. 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання, які не поширюються на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди.

Також представник відповідача-1 вважає відсутніми підстави для задоволення апеляційної скарги в частині розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з підстав не підтвердження належними доказами понесення позивачем цих витрат (не надано суду детального опису наданих адвокатом послуг, з зазначенням витраченого на ці послуги часу, неподання суду платіжних документів в підтвердження понесення відповідних витрат позивачем).

З урахуванням вищевикладеного відповідач-1 просить апеляційний господарський суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції по даній справі залишити без змін.

У судовому засіданні представник ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області підтримав доводи викладені ГУНП в Дніпропетровській області у відзиві на апеляційну скаргу. Просив суд залишити рішення місцевого господарського суду без змін, як законне та обґрунтоване, а доводи апеляційної скарги залишити без задоволення, як безпідставні.

4. Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, а також визначені відповідно до них правовідносини.

18.11.2019 між ТОВ «Альфаметалстіл» (поклажодавець) та ОСОБА_1 (зберігач) укладено договір зберігання № 18-11/1 (далі договір зберігання), на виконання якого поклажодавець передав, а зберігач прийняв на зберігання товарно-матеріальні цінності: брухт та відходи чорних металів ДСТУ 4121-2002 вид 25/322 у кількості 48,700 тон, вартістю 49674,00 грн та брухт чавунний ДСТУ 4121-2002 вид 5 у кількості 56300 кілограм, вартістю 303178,00 грн, що підтверджується актом прийому-передачі на відповідальне зберігання від 19.11.2019 (а. с. 26-28 т 1).

10.12.2019 в рамках розпочатого 15.11.2019 та внесеного до ЄРДР за № 0001584 досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 Кримінального кодексу України, слідчим Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, старшим лейтенантом поліції Боровковим А.В., на підставі ухвали слідчого судді, з метою відшукування та вилучення речей і документів, які можуть бути доказами під час досудового розслідування, проведено обшук за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Акціонерна, 15 в усіх будівлях та приміщеннях розташованих на вказаній території, що на праві приватної власності перебуває у гр. ОСОБА_1 .

В ході проведення обшуку за вказаною адресою слідчим Боровковим А.В., на підставі протоколу обшуку від 10.12.2019 (а. с. 34-37 т 1) виявлено та вилучено у гр. ОСОБА_1 , зокрема, скрап чавуну (залишки металургійного виробництва) загальною вагою 53220 кілограм, який на підставі вищевказаного договору переданий останньому на зберігання від ТОВ «Альфаметалстіл».

Відповідно до вказаного протоколу обшуку, перераховане в протоколі обшуку вилучено в Довгинцівський ВП КВП.

Відповідно до наявної в матеріалах справи схоронної розписки від 10.12.2019 слідчий Боровков А.В. передав оперативному черговому караулу № 1 Струку В.В., а останній прийняв від слідчого скрап чавуну, загальною вагою 53220 кілограм (а. с. 33 т 1).

Місцевим господарським судом в ході розгляду даної справи встановлено, а сторонами не заперечується, що належний позивачу скрап чавуну в подальшому передано слідчим Боровковим А.В. на зберігання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Доказів передачі спірного скрапу чавуну на зберігання в якості речового доказу в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» матеріали справи не містять.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2020 по справі № 211/7260/19 задоволено скаргу представника ТОВ «Альфаметалстіл» на дії слідчого Довгинцівського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні № 0001584 від 15.11.2019. Ухвалено повернути ТОВ «Альфаметалстіл» вилучений скрап чавуну вагою 53220 кілограм, який відповідно до договору зберігання знаходився у гр. ОСОБА_1 . Усунути перешкоди у користуванні скрапом чавуну загальною вагою 53220 кілограм.

Вказаною ухвалою слідчим суддею встановлено, зокрема, що речовим доказом скрап чавуну, загальною вагою 53220 кілограм не визнано. Арешт на скрап чавуну не накладався.

Представником ТОВ «Альфаметалстіл» направлено на адреси: Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, Дніпровської обласної прокуратури, Криворізького районного управління поліції, Відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області, Відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області заяву від 03.03.2021, адвокатський запит від 20.05.2021 та заяву від 02.12.2020 (а. с. 43-45, 51-53 т 1).

У вказаних запитах представник позивача вимагав виконати ухвалу слідчого судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2020 по справі № 211/7260/19 та повернути ТОВ «Альфаметалстіл» скрап чавуну вагою 53220 кілограм.

Листом Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області № 45/8-35аз від 03.06.2021 повідомлено позивачу про те, що слідчими СВ Довгинцівського ВП Криворізького ВП ГУНП Боровковим А.В., в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0001584 від 15.11.2019 за ознаками ч. 1 ст. 213 КК України, на виконання ухвали слідчого судді від 25.11.2020 щодо повернення ТОВ «Альфаметалстіл» вилученого скрапу чавуну, загальною вагою 53220 кілограм, направлено відповідного листа генеральному директору ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», на що отримано відповідь про встановлення факту недостачі скрапу на території ПАТ. Проведеним фізико-хімічним аналізом вилученого матеріалу встановлено, що проби відповідають передільному чавуну (скрап) та скрапу марки сталі 110Г13Л та є залишками металургійного виробництва саме ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та є його власністю, даний матеріал ніколи та нікому не передавався, з приводу чого виникають сумніви щодо належності вказаного вище брухту ТОВ «Альфаметалстіл» в частині законності його придбання (а. с. 47-48 т 1).

Оскільки станом на момент звернення з даним позовом по справі скрап чавуну загальною вагою 53220 кілограм на виконання вимог ухвали слідчого судді від 25.11.2020 по справі № 211/7260/19 не повернуто слідчим ТОВ «Альфаметалстіл», останній вважає втраченим вказане майно та просить суд відшкодувати його вартість в порядку ч. 2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1173, ч. 1 ст. 1174, ч. 6 та 7 ст. 1176, ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з чим категорично не погоджуються відповідачі 1, 2, що і є предметом виникнення спору по даній справі.

5. Оцінка висновків суду першої інстанції та аргументів учасників справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В силу приписів статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України.

Отже, дії (бездіяльність) ГУНП в Дніпропетровській області, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди позивачу, є основним предметом доказування по даній справі.

У даному випадку судом першої інстанції встановлено, а сторонами у справі не заперечувався той факт, що належний позивачу скрап чавуну, як речовий доказ передано на зберігання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Відтак суд першої інстанції дійшов висновку про те, що саме ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є відповідальною особою за схоронність товарно - матеріальних цінностей як речових доказів, а тому подальші дії чи бездіяльність ГУНП в Дніпропетровській області не впливають на збереженість такого майна, оскільки саме ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» несе повну відповідальність за збереженість цього майна.

За вказаних обставин, місцевий господарський суд вважав відсутнім у даному випадку безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями ГУНП в Дніпропетровській області та збитками позивача, як одного з елементів складу правопорушення, що виключає можливість покладення на відповідача-1 шкоди у вигляді вартості майна, передано на зберігання ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а тому визнав позовні вимоги ТОВ «Альфаметалстіл» не обґрунтованими.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції в цій частині передчасними та помилковими з огляду на наступне.

Засади кримінального провадження, передбачені Главою 2 КПК України, встановлюють, зокрема, верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, недоторканність права власності.

За змістом ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 168 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Отже, обов`язок органу, який вилучив майно, належно його зберігати та негайно повернути, у разі неможливості забезпечення його збереження, прямо передбачений чинним законодавством.

Частинами 1, 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З урахуванням зазначених приписів та встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла висновку, що за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими особами відповідає держава, яка набуває та здійснює свої права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законодавством. Таким чином ГУНП в Дніпропетровській області є особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану неповерненням вилученого в якості речового доказу майна.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2020 по справі № 915/935/18.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що майно скрап чавуну вагою 53220 кілограм особі, який вилучено у ТОВ «Альфаметалстіл» слідчим органом не повернуто, правові підстави для не повернення спірного майна або зволікання у його поверненні відсутні, визначений законом обов`язок повернути майно не виконаний, у спірних правовідносинах відповідачем-1 не надано жодних гарантій повернення майна, не встановлено строк повернення такого майна, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення первісного позову та стягнення з Державного бюджету України заподіяної позивачу майнової шкоди у вигляді втраченого майна.

Отже, під час розгляду даної справи колегія суддів установила, що позивач внаслідок бездіяльності слідчого Відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Боровкова А.В., яка полягає в неповерненні вилученого майна, позбавлений можливості отримати означене спірне майно на законних підставах, починаючи з листопада 2020 року (постановлення ухвали слідчим суддею від 25.11.2020 по справі № 211/7260/19), внаслідок чого позивачу заподіяно шкоду в розмірі вартості скрапу чавунного в кількості 53220 кілограм, на загальну суму 286323,60 грн, відповідальним за неповернення якого є саме слідчий ВП № 1 Криворізького районного управління поліції ГУПН в Дніпропетровській області.

Враховуючи фактичну кількість вилученого слідчим під час обшуку скрапу, загальною вагою 53220 кілограм та те, що вартість одного кілограма скрапу коштує 5,38 грн (303178,00 грн : 56300 кг), загальна сума, що підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок Державного бюджету становить 286323,60 грн (53220 кг х 5,38 грн).

Походження саме такої вартості скрапу чавунного позивач пояснює визначенням її в акті приймання-передачі на відповідальне зберігання від 19.11.2019 на суму 303178,00 грн від 56300 кілограм (а. с. 28 т 1).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву, визначена у розрахунку позивача вартість скрапу чавуну, яка підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних коштів, відповідачами під сумнів не ставилась, розрахунок суми завданої шкоди не заперечено.

Відповідно до змісту частин 1, 4 ст. 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Згідно з ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи скаржника щодо наявності підстав для відшкодування в порядку ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу саме грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю.

В правових висновках Верховний суд України неодноразово звертав увагу на можливість застосування ст. 625 ЦК України тільки до грошових зобов`язань.

Так, порушенням грошового зобов`язання є невиконання боржником обов`язку сплатити грошові кошти, таким чином, у випадку якщо у боржника існує обов`язок передати майно, а у кредитора сплатити за це майно грошові кошти, то відповідальність за порушення грошового зобов`язання до боржника не застосовується (постанова Верховного суду України від 24.06.2014 по справі № 6-25цс14).

Отже, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди (у даному випадку, спричиненої неповерненням належного позивачу майна), а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Стосовно участі у справі в якості відповідача-2 ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2020 по справі № 915/935/18.

Клопотання скаржника про необхідність залучення до участі у справ в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» колегія суддів відхиляє, оскільки рішення у цій справі не впливає на права, свободи, інтереси або обов`язки такої особи.

Доводи ГУНП в Дніпропетровській області про те, що позивачем за первісним позовом не доведено наявність усіх елементів цивільного правопорушення, колегія суддів відхиляє, оскільки обставини викладені у цій постанові спростовують такі доводи.

Правовідносини в даній справі виникли з факту завдання шкоди, тобто з цивільних правовідносин.

Великою Палатою Верховного Суду у справі № 920/715/17 (постанова від 12.03.2019) висловлено правову позицію, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Як вже було зазначено вище, фактичне невиконання слідчим ВП № 1 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ухвали слідчого судді від 25.11.2020 по справі № 211/7260/19 спричинило завдання позивачу шкоди, яка полягає у неповерненні йому вилученого майна та не усуненням слідчим перешкод для позивача у користуванні означеним майном. При цьому обов`язок належно зберігати вилучені речові докази та якнайшвидше повернути їх особі у якої їх було вилучено прямо передбачений чинним законодавством.

Відповідач-1 не надав доказів забезпечення виконання вимог ухвали слідчого судді щодо передачі майна позивачу, у зв`язку з чим останній фактично не має можливості розпоряджатися майном з моменту його вилучення - 2019 року.

Отже доводи ГУНП в Дніпропетровській області не вказують на наявність підстав для залишення в силі рішення місцевого господарського суду по даній справі, а тому колегією суддів відхиляються.

6. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені апеляційним господарським судом обставини справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 по даній справі з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Альфаметалстіл».

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.

Керуючись статтями 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфаметалстіл» задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 у справі № 904/2388/22 скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфаметалстіл» задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфаметалстіл» (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Новоросійська, буд. 14/2, офіс 9, ідентифікаційний код 42933223) 286323,60 грн (Двісті вісімдесят шість тисяч триста двадцять три гривні 60 копійок) в рахунок відшкодування шкоди, завданої Відділенням поліції № 1 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (49101, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, будинок 20-а, ідентифікаційний код 40108866) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфаметалстіл» (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Новоросійська, буд. 14/2, офіс 9, ідентифікаційний код 42933223) 5814,67 грн (П`ять тисяч вісімсот чотирнадцять гривень 67 копійок) судового збору за подання позовної заяви та 8722,02 грн (Вісім тисяч сімсот двадцять дві гривні 02 копійки) судового збору за подання апеляційної скарги.

В інших частинах позовну заяву та апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.04.2023.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

І.О. Вечірко