РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.04.2023Справа № 910/12377/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Степанець Є.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення 3 668 019 367,60 грн,

за участю представників:

Товариства: Пилипчук В.Є.; Хромова О.І.;

Компанії: Єршової С.В., Куницького В.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що згідно умов укладеного 30 грудня 2019 року між ним та Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія) договору транспортування природного № 012020/ позивач за період з липня 2022 року по вересень 2022 року надав послуги з транспортування природного газу (надання доступу до потужності). Оскільки відповідач взяте на себе за цим договором зобов`язання з оплати передбачених цією угодою послуг виконав лише частково, заборгувавши таким чином позивачу 1 035 619 369,86 грн, останній, посилаючись на статті 525, 526, 530, 549, 625, 902, 903 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 179, 188, 193, 231 Господарського кодексу України (далі - ГК України), положення Закону України "Про ринок природного газу" та Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2493 (далі - Кодекс), просив суд стягнути з Компанії вищезазначену суму боргу, а також 6 309 530,01 грн трьох процентів річних, 8 759 116,48 грн інфляційних втрат та 87 893 274,80 грн пені, нарахованих у зв`язку з несвоєчасним проведенням розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 листопада 2022 року відкрито провадження в справі № 910/12377/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 грудня 2022 року.

22 грудня 2022 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про оголошення перерви до 2 лютого 2023 року.

У той же день після закінчення підготовчого засідання на адресу суду від Компанії надійшло клопотання від 19 грудня 2022 року № 14/3-400-22 про розгляд цієї справи у закритому режимі та відзив від 16 грудня 2022 року № 14/3-395-22. У своєму клопотанні про розгляд справи в закритому режимі відповідач просив суд витребувати копію угоди від 30 грудня 2019 року.

У своєму відзиві Компанія заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що позивач листом від 10 травня 2022 року № товщих-22-4607 повідомив відповідача про те, що з 15:00 газової доби 10 травня 2022 року номінації для транспортування газу через фізичну точку з`єднання "Сохрановка" на газову добу 11 травня 2022 року і наступні газові доби до припинення обставин непереборної сили будуть відхилені. Тому, на думку відповідача, розмір оплати спірних послуг потребує корегування, оскільки фактично послуги з транспортування газу в обсягах, зазначених позивачем у додатку № 1 до договору та актах, не надавались. За доводами Компанії, послуга з транспортування природного газу з наданням доступу до гарантованої потужності полягає в наданні Товариством права користування визначеним обсягом потужності на гарантованій (постійній) основі, а не частиною такого обсягу. Відповідач зазначав, що вартість послуги транспортування природного газу безпосередньо залежить від відстані переміщення природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу, а тому зміст самої послуги полягає в транспортуванні природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу з газотранспортної системи. Без надання потужності, тобто без забезпечення гарантованого обсягу перетікання природного газу через точки входу, неможливим є і переміщення природного газу газотранспортною системою. Таким чином, надання Товариством доступу до потужності лише на точках виходу з газотранспортної системи в обсягах більших, ніж на точках входу, унеможливлює транспортування природного газу та свідчить про ненадання позивачем послуги транспортування. Компанія вважає, що у зв`язку з неможливістю Товариством з газової доби 10 травня 2022 року транспортувати газ через газовимірювальну станцію "Сохрановка" до точок виходу з газотранспортної системи, розмір оплати спірних послуг потребує коригування шляхом його зменшення на вартість потужностей як точок входу до газотранспортної системи, так і точок виходу, оскільки фактично послуги транспортування газу в обсязі 32 400 00 куб.м на добу не можуть бути надані позивачем. Також у своєму відзиві Компанія вказала, що посилання у позові на пункт 8.2. договору є необґрунтованим, оскільки вказаний пункт застосовується лише тоді, коли Товариство об`єктивно може забезпечити наявність заброньованих гарантованих потужностей, і її невикористання було б вибором замовника. У даному ж випадку відповідач був позбавлений практичної можливості використати гарантовану потужність. Компанія у відзиві наголосила на тому, що внаслідок порушення позивачем умов договору щодо ненадання послуг з транспортування природного газу через точку входу "Сохрановка", вона мала право зупинити виконання свого обов`язку з передоплати послуг по транспортуванню на підставі частини 3 статті 538 ЦК України. У той же час, Компанія сплатила вартість фактично наданих послуг, з урахуванням настання з 10 травня 2022 року форс-мажорних обставин: за травень 2022 року - 2 436 331 221,19 грн, за червень 2022 року - 2 080 370 938,23 грн, за липень 2022 року - 2 149 716 636,16 грн, за серпень 2022 року - 2 687 143 958,13 грн, за вересень 2022 року - 2 600 461 894,96 грн. Разом із тим, Компанія просила суд зменшити розмір заявленої до стягнення пені до 0,00 грн.

Також у відзиві Компанія поставила питання позивачу в порядку статті 90 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

28 грудня 2022 року через загальний відділ діловодства суду та на електронну адресу суду від Товариства надійшла відповідь на відзив від 27 грудня 2022 року № товвих-22-14146, в якій останнє навело свої доводи та аргументи на спростування правової позиції Компанії, посилаючись на те, що відповідач в односторонньому порядку та без жодного належного документального підтвердження зменшив вартість обсягу договірної потужності по фізичних точках виходу з газотранспортної системи за період з липня 2022 року по вересень 2022 року, порушивши пункт 8.2. вказаного правочину, яким прямо передбачено оплату замовленої потужності незалежно від її використання. Твердження відповідача про те, що надання доступу до потужностей на точках виходу прямо пропорційно залежить від надання доступу до потужностей на точках входу, є безпідставним та суперечить положенням пункту 9 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС. Позивач зазначив, що переривання гарантованої потужності в одній із точок входу/виходу до/з газотранспортної системи не є підставою для зменшення обсягу розподіленої потужності в інших точках входу/виходу до/з газотранспортної системи. Також позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

3 січня 2023 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення по суті спору від 30 грудня 2022 року № товвих-22-14318.

4 січня 2023 року на адресу суду від Компанії надійшли заперечення на відповідь на відзив від 2 січня 2023 року № 14/3-1-23, у яких відповідач просив залишити відповідь на відзив без розгляду в зв`язку з пропущенням строку на її подачу, а також зобов`язати позивача надати відповіді на поставлені у відзиві питання. Також Компанія зазначила, що Товариство не надало послугу (не забезпечило практичної можливості транспортування природного газу в обсязі гарантованих потужностей). Відповідач не міг використовувати замовлену потужність, оскільки позивач через настання форс-мажорних обставин не мав можливості транспортувати природний газ в обсязі замоленої потужності.

30 січня 2023 року через загальний відділ діловодства суду Компанія подала клопотання від вказаної дати № 14/3-64-23 про відкладення розгляду справи.

1 лютого 2023 року через загальний відділ діловодства суду Товариство подало заперечення від вказаної дати № товвих-23-1279 на клопотання відповідача про витребування доказів та про розгляд даної справи в закритому режимі, а також подало клопотання від вказаної дати № товвих-23-1267 про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 2 лютого 2023 року відкладено підготовче засідання на 16 лютого 2023 року.

8 лютого 2023 року на адресу суду від Компанії надійшли письмові пояснення від 3 лютого 2023 року № 14/3-77-23.

14 лютого 2023 року на адресу суду від відповідача надійшла заява від 10 лютого 2023 року № 14/3-98-23 про зупинення провадження в даній справі.

15 лютого 2023 року через загальний відділ діловодства суду Товариство подало: заперечення від 13 лютого 2023 року № товщих-23-1841 на письмові пояснення відповідача, заперечення від 15 лютого 2023 року № товщих-23-1944 на заяву Компанії про зупинення провадження в справі, а також заяву від 14 лютого 2023 року № товщих-23-1858 про збільшення розміру позовних вимог, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача 3 668 019 367,60 грн за період з липня 2022 року по січень 2023 року, з яких: 3 000 145 880,10 - основна заборгованість, 533 198 856,68 грн - пеня, 100 139 113,89 - інфляційні втрати, 34 535 516,93 грн - три проценти річних.

У підготовчому засіданні 16 лютого 2023 року представник відповідача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У цьому ж підготовчому засіданні суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про прийняття до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, про відмову в задоволені клопотань відповідача про витребування доказів та про розгляд даної справи в закритому режимі, про продовження строку для подачі відповіді на відзив, надісланої позивачем засобами поштового зв`язку, до 28 грудня 2022 року, про продовження процесуального строку для подачі заперечень на відповідь на відзив до 22 лютого 2023 року, а також зобов`язав позивача надати відповіді на поставлені у відзиві питання в порядку статті 90 ГПК України та оголосив перерву до 23 лютого 2023 року.

20 лютого 2023 року через загальний відділ діловодства суду від Товариства надійшла заява свідка, в якій надано відповіді на поставлені відповідачем у відзиві питання.

23 лютого 2023 року, до початку підготовчого засідання, Компанія через загальний відділ діловодства суду подала додаткові заперечення від 22 лютого 2023 року № 14/3-122-23.

У підготовчому засіданні 23 лютого 2023 року представник відповідача подав клопотання від 23 лютого 2023 року № 14/3-124-23 про закрите судове засідання та про витребування доказів, а також заперечення від вказаної дати № 14/3-123-23 проти заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог.

У цьому ж засіданні суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольні ухвали: про залишення без розгляду клопотання Компанії про витребування доказів; про відмову в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 березня 2023 року.

10 березня 2023 року через загальний відділ діловодства суду позивач подав клопотання від вказаної дати № товвих-23-3146 про відкладення розгляду справи.

13 березня 2023 року через загальний відділ діловодства суду відповідач подав клопотання від вказаної дати № 14/3-173-23 про відкладення розгляду справи.

15 березня 2023 року через загальний відділ діловодства суду та на електронну адресу суду Товариство подало два аналогічні за змістом клопотання від вказаної дати № товвих-23-3319 про відкладення розгляду справи.

Судове засідання 15 березня 2023 року не розпочалося вчасно у зв`язку з оголошенням о 9:44 год. та о 12:59 год. повітряних тривог.

Розгляд справ, призначених на вказану дату, було проведено у порядку їх черговості після закінчення повітряних тривог, однак сторони явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання не забезпечили.

У зв`язку з цим ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 березня 2023 року розгляд даної справи відкладено на 6 квітня 2023 року.

6 квітня 2023 року в судовому засіданні суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви до 13 квітня 2023 року.

10 квітня 2023 року через загальний відділ діловодства суду Компанія подала заяву від 10 квітня 2023 року № 14/3-241-23 про зупинення провадження в даній справі.

У судовому засіданні 13 квітня 2023 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні вказаної заяви відповідача.

У судових засіданнях представники Товариства підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив і письмових поясненнях, та наполягали на їх задоволенні.

Представники Компанії проти задоволення позову заперечили з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив та письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2019 року між Компанією та Товариством укладено договір транспортування природного газу № 012020/, за умовами якого позивач зобов`язався надавати Компанії послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених Кодексом, з урахуванням особливостей цього договору, а відповідач - сплачувати Товариству встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), що виникають при його виконанні (пункти 2.1., 2.2. вказаного правочину).

Відповідно до пункту 2.3. зазначеної угоди обсяг послуги визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності позивачу здійснюється відповідно до вимог Кодексу (пункт 2.4. договору).

За умовами пунктів 2.5., 2.6. договору Компанія має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у цій угоді. Товариство має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Згідно з абзацом 1 пункту 2.7. договору додаток 1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли Компанії надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності наперед.

Пунктом 5.1. визначено, що порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору.

Відповідно до розділу VI договору позивач забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цієї угоди (розподіл потужності). Розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу. Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються Товариством на його власному вебсайті.

Вартість послуг за розподіл потужності та транспортування розраховується за тарифами, встановленими регулятором, а за балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом (пункт 7.1. договору).

За змістом пункту 8.1. вказаного правочину вартість послуг договірної потужності визначається виходячи з обсягу замовленої потужності Компанії згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Абзацом 1 пункту 8.2. договору передбачено, що вартість договірної потужності Компанії на період газового місяця (Р) визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця.

За змістом пункту 8.2. договору послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на період газового місяця, кварталу та/або року надаються на умовах 100 % попередньої оплати у розмірі вартості замовленої потужності на період газового місяця за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей. Компанія сплачує Товариству вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність.

У цьому ж пункті договору зазначено, що у платіжних дорученнях відповідач повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У разі, якщо у платіжних дорученнях Компанії не зазначено номер договору, дату його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, Товариство зараховує кошти, що надійшли від Компанії, у першу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла в попередніх періодах.

Пунктом 11.1. договору передбачено, що послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються позивачем та відповідачем актами наданих послуг.

Згідно з пунктами 11.2., 11.3. договору Товариство до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Компанії два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою позивача. Компанія протягом двох днів з дати одержання актів наданих послуг зобов`язується повернути Товариству один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою відповідача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта, розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними Товариства.

Даний договір набрав чинність у день його укладення, у частині транспортування природного газу - з 7:00 години 1 січня 2020 року (включно), на строк до 31 грудня 2020 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення дії договору або перегляд його умов (пункт 17.1. договору).

Пунктом 17.1. договору передбачено, що усі зміни та доповнення до нього оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено ряд додаткових угод до цього правочину.

Додатковою угодою від 22 липня 2020 року № 3 сторони доповнили пункт 2.2. розділу ІІ договору новим абзацом, за яким Компанія визнає, що потужність у точках міждержавного з`єднання, розподілена їй за результатами проведених аукціонів на аукціонній платформі, є її договірною потужністю і буде нею оплачена на умовах даного договору.

Цією додатковою угодою пункт 2.8. розділу ІІ договору викладено в такій редакції: "Обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженням), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (на добу наперед та/або потужності протягом доби)."

Додатковою угодою від 1 грудня 2020 року № 5 сторони виклали пункт 8.2. розділу VIII договору в редакції вказаної додаткової угоди, згідно з якою послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на період газового місяця, кварталу та/або року надаються на умовах 100 % попередньої оплати у розмірі вартості замовленої потужності на період газового місяця за п`ять банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей.

Судом також встановлено, що 29 червня 2021 року сторонами підписано та скріплено печатками додаток № 1 до договору, яким Товариство та Компанія визначили об`єми гарантованої потужності на точках входу/виходу на добу.

Зі змісту цього додатку вбачається, що потужність точки входу/виходу за період з 1 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року складає: точка входу "Суджа" - 77 200 000,00 куб.м на добу, точка входу "Сохрановка" - 32 400 000,00 куб.м на добу, точка виходу Ужгород/Великі Капушани - 69 100 000,00 куб.м на добу, точка виходу "Дроздовичі" - 10 200 000,00 куб.м на добу, точка виходу "Берегове" - 24 600 000,00 куб.м на добу, точка виходу "Гребеники" - 4 500 000,00 куб.м на добу, точка виходу "Олексіївка" - 1 200 000,00 куб.м на добу, точка входу "Каушани" та точка виходу "Орлівка/Ісакча" - 0 куб.м на добу.

За період з 1 жовтня 2022 року по 30 вересня 2023 року: точка входу "Суджа" - 77 200 000,00 куб.м на добу, точка входу "Сохрановка" - 37 600 000,00 куб.м на добу, точка виходу Ужгород/Великі Капушани - 66 500 000,00 куб.м на добу, точка виходу "Дроздовичі" - 11 100 000,00 куб.м на добу, точка виходу "Берегове" - 26 000 000,00 куб.м на добу, точка виходу "Гребеники" - 4 700 000,00 куб.м на добу, точка виходу "Олексіївка" - 1 300 000,00 куб.м на добу, точка входу "Каушани" та точка виходу "Орлівка/Ісакча" - 0 куб.м на добу.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем підписано та скріплено печатками акт наданих послуг за липень 2020 року № 07-20/ТРАНЗИТ, згідно з яким вартість договірної потужності за вказаний місяць складає 4 501 879 850,84 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач також оформив акти наданих послуг: від 31 липня 2022 року № 07-22/ТРАНЗИТ/РІК (за липень 2022 року) на суму 2 521 658 404,70 грн, від 31 серпня 2022 року № 08-22/ТРАНЗИТ/РІК (за серпень 2022 року) на суму 3 092 127 526,48 грн, від 30 вересня 2022 року № 09-22/ТРАНЗИТ/РІК (за вересень 2022 року) на суму 2 992 381 477,23 грн, від 31 жовтня 2022 року № 10-22/ТРАНЗИТ/РІК (за жовтень 2022 року) на суму 3 002 145 688,37 грн, від 30 листопада 2022 року № 11-22/ТРАНЗИТ/РІК (за листопад 2022 року) на суму 2 905 302 279,07 грн, від 31 грудня 2022 року № 12-22/ТРАНЗИТ/РІК (за грудень 2022 року) на суму 3 002 145 688,37 грн, від 31 січня 2023 року № 01-23/ТРАНЗИТ/РІК (за січень 2023 року) на суму 3 002 145 688,37 грн.

Також судом встановлено, що позивачем були виставлені відповідні рахунки на оплату за вказані місяці, копії яких містяться в матеріалах цієї справи.

Зазначені акти наданих послуг разом з рахунками на оплату були надіслані Компанії листами з описами вкладень, копії яких також містяться в матеріалах даної справи.

Однак вищезазначені акти не були підписані відповідачем.

Натомість у листах, адресованих позивачу: від 16 червня 2022 року № 24-1268/1.4-22, від 12 липня 2022 року № 24-1556/1.4-22, від 18 серпня 2022 року № 24-1944/1.4-22, Компанія, посилаючись на воєнний стан та обставини форс-мажору, вказала власні (зменшені) показники потужності точок входу і виходу та наполягала на їх погодженні Товариством.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За умовами частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначені Законом.

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону визначено, що газотранспортна система - це технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

Транспортування природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу (пункт 45 частини 1 статті 1 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 32 Закону транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу його дія поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.

Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу замовник послуг транспортування - це юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу.

Договір транспортування - це договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу: право користування газотранспортною системою в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу; послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій (пункт 1 глави 3 розділу І Кодексу).

За умовами пункту 7 глави 3 розділу I Кодексу оператор газотранспортної системи здійснює надання послуг транспортування природного газу з моменту отримання природного газу в точці входу та до моменту передачі природного газу в точці виходу.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі, вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Згідно з пунктом 9 глави 1 розділу VIII Кодексу замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; вчинення дій з врегулювання добового небалансу.

Таким чином, послуги доступу до потужності, фізичного транспортування, врегулювання добового небалансу - це складові послуги з транспортування природного газу, які надаються виключно на підставі договору транспортування.

Отже, договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені статтею 901 ЦК України, Законом, Кодексом, типовим договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 15 липня 2022 року в справі № 921/184/21.

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу IX Кодексу доступ до потужності надається лише замовникам послуг транспортування, які уклали з оператором газотранспортної системи договір транспортування.

За абзацом 1 пункту 4 розділу IX Кодексу при наданні доступу до гарантованої потужності оператор газотранспортної системи зобов`язаний надавати право користування визначеним обсягом потужності на гарантованій (постійній) основі.

Протягом 5 робочих днів з дати отримання проекту про розподіл потужності замовник послуг транспортування повинен надати оператору газотранспортної системи підписаний з боку замовника розподіл потужності (пункт 4 глави 6 розділу IX Кодексу).

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу XI Кодексу номінації подаються замовниками послуг транспортування на відповідну добу в розрізі кожної точки входу/виходу. При цьому, природний газ, що перебуває в митному режимі митного складу, може подаватись/відбиратись виключно в точках входу/виходу на міждержавних з`єднаннях та/або точках входу/виходу до/з митного складу газосховища чи групи газосховищ.

За змістом пункту 2 глави 1 розділу ХІV Кодексу замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи вчиняє балансуючі дії виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій/реномінацій. При здійсненні таких дій оператору газотранспортної системи забороняється використовувати власний природний газ із газосховища.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ХІV Кодексу при розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги природного газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи.

Пунктом 7 глави 6 розділу XIV передбачено, що оператор газотранспортної системи розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень).

Таким чином, складові послуги транспортування (доступ до потужності, фізичне транспортування, врегулювання добового небалансу) реалізуються сторонами договору не одночасно, а у порядку, визначеними розділами IX, XI , XIV Кодексу.

Отже, у розумінні вищевказаних положень Кодексу послуга доступу до потужності, як складова послуги транспортування природного газу, не означає фізичне транспортування газу. Більше того, чинним Кодексом не передбачена така послуга як фізичне транспортування природного газу, тобто як окрема та самостійна послуга, а не як складова послуги транспортування.

Враховуючи викладене, заперечення відповідача про те, що обумовлена договором послуга транспортування полягає у фізичному переміщенні природного газу з точки виходу до точки входу є необґрунтованими, оскільки відповідач безпідставно ототожнює одну складову послуги (фізичного транспортування газу) з послугою транспортування вцілому.

Окрім цього, суд зазначає, що предметом спору в даній справі є саме стягнення заборгованості за надані послуги щодо доступу до потужності. У той же час, стягнення заборгованості за послуги з фізичного транспортування газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації не є предметом даного спору.

Частиною 1 статті 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Аналогічне положення міститься в пункті 14.1. договору.

Судом встановлено, що листом від 10 травня 2022 року № 2784/17-22 Товариство повідомило Компанію про настання форс-мажорних обставин та зазначило, що з 15:00 газової доби 10 травня 2022 року номінації для транспортування газу через фізичну точку з`єднання "Сохрановка" на газову добу 11 травня 2022 року і на наступні газові доби до припинення обставин непереборної сили будуть відхилені.

Крім того, зі змісту вищезазначених актів наданих послуг, сформованих та підписаних Товариством, вбачається, що позивач не нараховував плату за замовлену потужність по точці входу "Сохрановка". Окрім вказаної точки входу, послуги щодо доступу до гарантованої потужності надавалися в інших точках входу та виходу. Факт надання таких послуг по інших точках входу/виходу не заперечувався представниками Компанії під час розгляду даного спору.

Водночас відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами неможливість використання інших точок входу та виходу в межах визначених договором обсягів їх потужностей.

У зв`язку з цим, посилання Компанії на можливість зупинення в односторонньому порядку виконання обов`язків по оплаті вартості замовленої потужності по іншим точкам входу та виходу на підставі статті 538 ЦК України є необґрунтованими.

Абзацом 1 пункту 2 глави 2 розділу VIII Кодексу встановлено, що послуги транспортування природного газу надаються на умовах 100 % попередньої оплати (крім випадку, передбаченого цим пунктом) у розмірі вартості розподіленої потужності на період газового місяця для послуг на період газового місяця, кварталу та/або року за п`ять банківських днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись транспортування природного газу, крім випадку, передбаченого абзацом 2 цього пункту.

Відповідні положення містяться в пунктах 8.1., 8.2. договору.

Абзацом 8 пункту 8.2 договору сторони погодили, що замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в розділі VIII договору, незалежно від того, чи була повністю використана замовлена потужність.

Отже, підставою для оплати Компанією послуги доступу до потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи на період газового місяця є наявність підписаного сторонами додатку 1 до договору, яким встановлений відповідний обсяг замовленої позивачем потужності.

Разом із цим, сторони погодили, що обов`язок з оплати вказаної послуги виникає у відповідача за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей (абзац 8 пункту 8.2 договору) і не залежить від додаткових дій Товариства, зокрема, щодо надіслання рахунків на оплату, підписання актів надання послуг.

Безпідставними також є посилання Компанії на лист Міністерства енергетики України від 28 травня 2022 року № 20/1.4-7.3-7043, копія якого міститься в матеріалах справи, оскільки вказаний орган не є стороною спірного договору. Також суд зазначає, що цей цивільно-правовий договір укладений між двома самостійними юридичними особами на основі їхнього волевиявлення, а тому згідно з положеннями статті 651 ЦК України та пункту 17.2. договору зміна встановленої вартості послуг здійснюється письмово за погодженням сторін.

Крім того, зазначений лист не є нормативно-правовим актом у розумінні чинного законодавства України та не може породжувати жодних юридичних наслідків для сторін щодо виконання умов договору. Відтак, посилання відповідача на вказаний лист, як на підставу зменшення вартості послуг, є безпідставним.

Судом встановлено, що за період з липня 2022 року по січень 2023 року Товариство надало послуги на загальну суму 20 517 906 752,59 грн, що підтверджується актами: від 31 липня 2022 року № 07-22/ТРАНЗИТ/РІК (за липень 2022 року) на суму 2 521 658 404,70 грн, від 31 серпня 2022 року № 08-22/ТРАНЗИТ/РІК (за серпень 2022 року) на суму 3 092 127 526,48 грн, від 30 вересня 2022 року № 09-22/ТРАНЗИТ/РІК (за вересень 2022 року) на суму 2 992 381 477,23 грн, від 31 жовтня 2022 року № 10-22/ТРАНЗИТ/РІК (за жовтень 2022 року) на суму 3 002 145 688,37 грн, від 30 листопада 2022 року № 11-22/ТРАНЗИТ/РІК (за листопад 2022 року) на суму 2 905 302 279,07 грн, за від 31 грудня 2022 року № 12-22/ТРАНЗИТ/РІК (за грудень 2022 року) на суму 3 002 145 688,37 грн, від 31 січня 2023 року № 01-23/ТРАНЗИТ/РІК (за січень 2023 року) на суму 3 002 145 688,37 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за вказані газові місяці відповідач здійснив розрахунки з позивачем на загальну суму 17 517 760 872,49 грн. Даний факт не заперечувався сторонами під час розгляду спору.

За статтею 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за вказаним договором за період з липня 2022 року по січень 2023 року в розмірі 3 000 145 880,10 грн (20 517 906 752,59 грн - 17 517 760 872,49 грн) підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Компанія на момент прийняття рішення не надала документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, а також не довела належними доказами відсутність у неї спірної основної заборгованості, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Товариства до відповідача про стягнення зазначеної суми. Відтак, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором позивач також просив суд стягнути з відповідача 34 535 516,93 грн трьох процентів річних, з яких: 370 017,52 грн - проценти, нараховані за період з 23 червня 2020 року по 23 червня 2020 року на суму боргу в розмірі 4 501 879 850,84 грн, 1 180 556,79 грн - проценти, нараховані за період з 25 травня 2022 року по 30 травня 2022 року на суму боргу в розмірі 2 393 906 818,39 грн, 77 310,22 грн - проценти, нараховані за період з 31 травня 2022 року по 2 червня 2022 року на суму боргу в розмірі 313 535 880,16 грн, 309 240,87 грн - проценти, нараховані за період з 3 червня 2022 року по 14 червня 2022 року на суму боргу в розмірі 313 535 880,16 грн, 806 393,02 грн - проценти, нараховані за період з 24 червня 2022 року по 27 червня 2022 року на суму боргу в розмірі 2 452 778 772,42 грн, 149 455,30 грн - проценти, нараховані за період з 28 червня 2022 року по 3 липня 2022 року на суму боргу в розмірі 303 062 136,26 грн, 532 101,47 грн - проценти, нараховані за період з 4 липня 2022 року по 30 липня 2022 року на суму боргу в розмірі 239 774 117,35 грн, 588 771,04 грн - проценти, нараховані за період з 31 липня 2022 року по 29 серпня 2022 року на суму боргу в розмірі 238 779 364,73 грн, 3 237 384,34 грн - проценти, нараховані за період з 30 серпня 2022 року по 10 лютого 2023 року на суму боргу в розмірі 238 716 219,24 грн, 6 690 550,46 грн - проценти, нараховані за період з 25 липня 2022 року по 10 лютого 2023 року на суму боргу в розмірі 404 983 568,35 грн, 5 476 136,63 грн - проценти, нараховані за період з 25 серпня 2022 року по 10 лютого 2023 року на суму боргу в розмірі 391 919 582,27 грн, 5 615 933,45 грн - проценти, нараховані за період з 26 вересня 2022 року по 10 лютого 2023 року на суму боргу в розмірі 495 124 567,62 грн, 4 292 684,06 грн - проценти, нараховані за період з 25 жовтня 2022 року по 10 лютого 2023 року на суму боргу в розмірі 479 152 807,38 грн, 3 214 918,43 грн - проценти, нараховані за період з 24 листопада 2022 року по 10 лютого 2023 року на суму боргу в розмірі 495 124 567,62 грн, 1 994 063,33 грн - проценти, нараховані за період з 24 грудня 2022 року по 10 лютого 2023 року на суму боргу в розмірі 495 124 567,62 грн.

Також на підставі вищезазначеної норми позивач просив стягнути з Компанії 100 139 113,89 грн інфляційних втрат, нарахованих на відповідні суми боргу згідно з наданим розрахунком.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами пункту 8.2. договору 100 % попередньої оплати у розмірі вартості замовленої потужності на період газового місяця за п`ять банківських днів сплачуються до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей.

Отже, останнім днем сплати послуг за липень 2020 року було 22 червня 2020 року.

Як зазначив сам позивач, 23 червня 2020 року Компанія погасила спірну заборгованість за цей місяць у розмірі 4 501 879 850,84 грн.

Оскільки фактичний день сплати заборгованості не включається до періоду нарахування, вимога Товариства про стягнення з Компанії 370 017,52 грн трьох процентів річних, нарахованих за період з 23 червня 2020 року по 23 червня 2020 року на суму боргу в розмірі 4 501 879 850,84 грн, є необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню в цій частині.

Таким чином, за перерахунком суду, загальний обґрунтований розмір трьох процентів річних становить 34 165 499,41 грн.

За таких обставин, позов у частині стягнення з Компанії вказаної компенсаційної виплати підлягає задоволенню у вищезазначеному розмірі. Вимога про стягнення 370 017,52 грн трьох процентів річних задоволенню не підлягає.

Оскільки заявлений Товариством до стягнення розмір інфляційних втрат є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, тому позовна вимога про стягнення з відповідача вказаної суми компенсаційної виплати підлягає задоволенню у розмірі 100 139 113,89 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позивач просив суд стягнути з Компанії пеню у розмірі 533 198 856,68 грн, з яких: 1 480 070,09 грн - пеня, нарахована за період з 23 червня 2020 року по 23 червня 2020 року на суму боргу в розмірі 4 501 879 850,84 грн, 7 870 378,58 грн - пеня, нарахована за період з 25 травня 2022 року по 30 травня 2022 року на суму боргу в розмірі 2 393 906 818,39 грн, 515 401 грн - пеня, нарахована за період з 31 травня 2022 року по 2 червня 2022 року на суму боргу в розмірі 313 535 880,16 грн, 5 154 014,47 грн - пеня, нарахована за період з 3 червня 2022 року по 14 червня 2022 року на суму боргу в розмірі 313 535 880,16 грн, 13 439 883,68 грн - пеня, нарахована за період з 24 червня 2022 року по 27 червня 2022 року на суму боргу в розмірі 2 452 778 772,42 грн, 2 490 921,67 грн - пеня, нарахована за період з 28 червня 2022 року по 3 липня 2022 року на суму боргу в розмірі 303 062 136,26 грн, 8 868 357,76 грн - пеня, нарахована за період з 4 липня 2022 року по 30 липня 2022 року на суму боргу в розмірі 239 774 117,35 грн, 9 812 850,61 грн - пеня, нарахована за період з 31 липня 2022 року по 29 серпня 2022 року на суму боргу в розмірі 238 779 364,73 грн, 38 259 996,78 грн - пеня, нарахована за період з 30 серпня 2022 року по 24 грудня 2022 року на суму боргу в розмірі 238 716 219,24 грн, 102 078 050,10 грн - пеня, нарахована за період з 25 липня 2022 року по 24 січня 2023 року на суму боргу в розмірі 404 983 568,35 грн, 91 268 943,82 грн - пеня, нарахована за період з 25 серпня 2022 року по 10 лютого 2023 року на суму боргу в розмірі 391 919 582,27 грн, 93 598 890,87 грн - пеня, нарахована за період з 26 вересня 2022 року по 10 лютого 2023 року на суму боргу в розмірі 495 124 567,62 грн, 71 544 734,25 грн - пеня, нарахована за період з 25 жовтня 2022 року по 10 лютого 2023 року на суму боргу в розмірі 479 152 807,38 грн, 53 581 973,76 грн - пеня, нарахована за період з 24 листопада 2022 року по 10 лютого 2023 року на суму боргу в розмірі 495 124 567,62 грн, 33 234 388,79 грн - пеня, нарахована за період з 24 грудня 2022 року по 10 лютого 2023 року на суму боргу в розмірі 495 124 567,62 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частин 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частинами 2, 3 вищезазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 4 статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 статті 231 ГК України).

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (далі - Закон) передбачено, що цей закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Умовами пункту 13.5. договору визначено, що в разі порушення Компанією строків оплати, передбачених цим договором, остання сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Оскільки фактичний день сплати заборгованості не включається до періоду нарахування, вимога Товариства про стягнення з Компанії 1 480 070,09 грн пені, нарахованої за період з 23 червня 2020 року по 23 червня 2020 року на суму боргу в розмірі 4 501 879 850,84 грн, є необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню в цій частині.

Таким чином, за перерахунком суду, загальний обґрунтований розмір пені становить 531 718 786,59 грн.

Що стосується поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені до 0,00 грн від заявленої суми, суд зазначає наступне.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе її зменшення.

Тобто, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При цьому, вирішуючи таке питання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, ступеню виконання зобов`язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити для нього непомірний тягар і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013.

Враховуючи правове значення неустойки, часткову сплату основного боргу, а також те, що відповідач віднесений до Переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року № 83 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), в умовах воєнного стану суд дійшов висновку про те, що обґрунтованим є зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 99 %, у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 5 317 187,86 грн. Таке зменшення суд першої інстанції вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, яке запобігатиме настанню для них негативних наслідків.

Слід зазначити, що положення статті 233 ГК України та частини 3 статті 551 ЦК України надають лише суду право зменшити розмір неустойки, а не звільнити від її стягнення. Разом із тим, у випадку повного задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 0,00 грн, суд фактично звільнить Компанію від сплати цієї штрафної санкції, що суперечить положенням вищезазначених норм.

Отже, клопотання відповідача про зменшення пені підлягає частковому задоволенню.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позову.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Товариства підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, місто Київ, проспект Гузара Любомира, будинок 44; ідентифікаційний код 42795490) 3 000 145 880 (три мільярди сто сорок п`ять тисяч вісімсот вісімдесят) грн 10 коп. основної заборгованості, 5 317 187 (п`ять мільйонів триста сімнадцять тисяч сто вісімдесят сім) грн 86 коп. пені, 100 139 113 (сто мільйонів сто тридцять дев`ять тисяч сто тринадцять) грн 89 коп. інфляційних втрат, 34 165 499 (тридцять чотири мільйони сто шістдесят п`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн 41 коп. трьох процентів річних та 938 926 (дев`ятсот тридцять вісім тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн 18 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 26 квітня 2023 року.

СуддяЄ.В. Павленко