ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2023 р. Справа№ 910/20010/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Алданової С.О.

Ткаченка Б.О.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Кібець Р.Р. (в залі суду);

розглянувши матеріали апеляційної скарги Мандрієвського Сергія Валентиновича

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022, повне рішення складене 31.10.2022 у справі № 910/20010/21 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Мандрієвського Сергія Валентиновича

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення упущеної вигоди в розмірі 177 840,00 грн та моральної шкоди в розмірі 177 840,00 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

У грудні 2021 року Мандрієвський Сергій Валентинович (далі - позивач, Підприємець) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач, Фонд) про стягнення упущеної вигоди в розмірі 177 840,00 грн та моральної шкоди в розмірі 177 840,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/20010/21 у задоволенні позову Мандрієвського Сергія Валентиновича до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення упущеної вигоди в розмірі 177 840,00 грн та моральної шкоди в розмірі 177 840,00 грн відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що Фонд має право вимагати від учасників подання документів, що підтверджують можливість учасника якісно надавати послуги. Вимога щодо надання оригіналів або копій листів-відгуків від підприємств, установ та організацій, не є дискримінаційною, оскільки дані документи можуть бути отримані будь-яким учасником, в тому числі і фізичною особою - підприємцем. Будь-яких законодавчих обмежень в отриманні даних документів не існує. Аналогічна ситуація і з вимогою щодо надання портфоліо на спеціалістів, що будуть залучені для виконання договору. Даний документ складається самим учасником і тому в їх створенні не має жодних перешкод законодавчого характеру. Метою подання вказаних документів є підтвердження відповідності учасника кваліфікаційним критеріям. Замість портфоліо на спеціалістів, позивачем було подано довідку, що не містить всієї необхідної інформації, що вимагається згідно з пунктом 3.2 Додатку 2 до Тендерної документації, таким чином у суду відсутні підстави для тверджень про неправомірність рішення тендерного комітету Фонду від 03.08.2017 № 397/17 про відхилення пропозиції ФОП Мандрієвського С.В. Беручи до уваги, що судом встановлено вище відсутність підстав вважати дії Фонду неправомірними щодо відхилення цінової пропозиції позивача, недоведеність факту наявності порушеного права позивача з боку Фонду, суд дійшов висновку про відсутність підстав стягнення моральної шкоди, у тому числі через недоведеність наявності загальних підстав цивільно-правової відповідальності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Мандрієвський Сергій Валентинович звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги скаржника.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник звертає увагу на те, що відповідач у своєму відзиві від 07.02.2022 за № 60-1609-22 не заперечує свою протиправну поведінку щодо п. 3. "… Тендерна пропозиція учасника ФОП " Мандриевский Сергей Валентинович " не відповідає вимогам, які встановлені статтею 17 Закону, а саме: учасник не надав підтвердження в довільній формі, що він не пропонує, не дає та не погоджується дати прямо чи опосередковано будь-якій посадовій особі замовника, іншого державного органу винагороду в будь-якій формі (пропозиція щодо найму на роботу, цінна річ, послуга тощо) з метою вплинути на прийняття рішення щодо визначення переможця процедури закупівлі…" Протоколу, де відповідач, прямо та всупереч вимогам ч. 3 п. 3 ст. 17 Закону України "Про публічні закупівлі" вимагав від скаржника документи, що підтверджують відсутність підстав, визначених пунктами 1 і 7 частини першої цієї статті. Таким чином ця вимога замовника прямо суперечить ч. 3 п. 3 ст. 17 Закону України "Про публічні закупівлі" та є протиправною.

Скаржник зазначає про те, що відсутність документів, що не передбачені законодавством для учасників юридичних, фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, у складі тендерної пропозиції не може бути підставою для її відхилення замовником.

Також скаржник зазначає, що замовником був встановлений лише один критерій якості - це ціна, ніяких інших критеріїв та методики оцінки з питомою вагою для оцінки якості надання послуг встановлено не було, що підтверджено автоматично електронною системою закупівель, так як пропозиція скаржника визнана найбільш економічно вигідною.

На думку скаржника, він, як переможець торгів, розраховував отримати дохід в розмірі 177 840,00 грн, однак, протиправно позбавлений того, на що він правомірно розраховував, у разі належного виконання відповідачем обов`язків в процесі проведення закупівлі у відповідності до вимог Закону "Про публічні закупівлі", в редакції на той час. Вказаний розмір доходу є документально підтвердженим та таким, що міг би бути отриманий за наслідками виконання відповідних послуг. Причинний зв`язок, як обов`язкова умова відповідальності за заподіяні збитки, полягає у тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Скаржник вважає, що саме протиправна поведінка відповідача щодо порушення вимог законодавства в процесі закупівлі є причиною, а збитки у вигляді не отриманих доходів скаржником є наслідком такої протиправної поведінки.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду, вказує на те, що на переконання Фонду, вимоги позивача щодо стягнення упущеної вигоди ґрунтуються на припущеннях, а тому є такими, що не підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, відповідач звертає увагу суду на недоведеність позивачем вимог у цій частині, а за відсутності порушеного права, необґрунтованості та недоведеності заявлених вимог - позовна заява є завідомо безпідставною.

Відповідач зазначає, що відшкодування шкоди на підстав цієї норми здійснюється в разі наявності у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення у їх сукупності: неправомірної поведінки особи, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини завдавача шкоди.

Також відповідач зазначає про те, що Фонд має право вимагати від учасників подання документів, що підтверджують можливість учасника якісно надавати послуги.

Відповідач наголошує на тому, що норма ч. 4 ст. 16 Закону України "Про публічні закупівлі", встановлює заборону для замовника вимагати від учасника (наприклад, неможливо виконати вимогу для фізичної особи - підприємця подати статус).

Вимога щодо надання оригіналів або копії листів-відгуків від підприємств, установ та організацій, не є дискримінаційною, оскільки дані документи можуть бути отримані будь-яким учасником, в тому числі і фізичною особою - підприємцем, будь-яких законодавчих обмежень в отримані даних документів не існує. Аналогічна ситуація і з вимогою щодо надання портфоліо на спеціалістів, що будуть залучені для виконання договору, даний документ складається самим учасником і тому в їх створенні не має жодних перешкод законодавчого характеру, а метою подання вказаних документів є підтвердження відповідності учасника кваліфікаційним критеріям. Однак, замість портфоліо на спеціалістів, позивачем було подано довідку, що не містить всієї необхідної інформації, що вимагається згідно із п. 3.2 додатку № 2 до Тендерної документації.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/20010/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 апеляційну скаргу Мандрієвського Сергія Валентиновича на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/20010/21 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

24.11.2022 скаржником подано до Північного апеляційного господарського суду заяву про усунення недоліків, до якої додано відповідні докази.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Мандрієвського Сергія Валентиновича на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/20010/21. Призначено справу № 910/20010/21 до розгляду у судовому засіданні 21.12.2022.

19.12.2022 від Мандрієвського Сергія Валентиновича надійшла заява про проведення засідання за його відсутності.

Однак, станом на 21.12.2022 матеріали справи № 910/20010/21 до Північного апеляційного господарського суду не надійшли.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2023 та 15.02.2023 розгляд справи № 910/20010/21 за апеляційною скаргою Мандрієвського Сергія Валентиновича на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/20010/21 відкладався до 15.02.2023 та 14.03.2023, відповідно.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023, у зв`язку з тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 про звільнення судді Зубець Л.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023, для розгляду справи № 910/20010/21 визначено колегію суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 прийнято справу № 910/20010/21 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/20010/21 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник позивача у судове засідання 14.03.2023 не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.03.2023, заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 у справі № 910/20010/21 залишити без змін та відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

28.07.2017 Мандрієвський Сергій Валентинович прийняв участь, як фізична особа -підприємець, у проведенні конкурсних торгів на закупівлю, яка розміщена на веб порталі акредитованої Уповноваженим органом з питань закупівель торгової площадки www.prozorro.gov.ua та опубліковано оголошення (ідентифікатор закупівлі UA-2017-07-06-001808-b) про проведення конкурсних торгів на закупівлю Послуги з розробки інформаційного ресурсу Фонду в мережі Інтернет, що включає розробку програмного продукту та дизайну. Процедура закупівлі: Аукціон. (далі - Закупівля).

Вказане оголошення містило перелік документації, зокрема п`ять файлів вимог до впровадження програмного забезпечення та файл "Додаток 2 Розробка_дизайн ІР Фонду", який містить кваліфікаційні вимоги та перелік документів. Як стверджує позивач, Фондом були розміщені чотири відповіді на запитання учасників аукціону, які уточнюють технічне завдання та тендерну документацію.

Рішенням Тендерного комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оформленим протоколом № 397/17 від 03.08.2017, пропозицію учасника ФОП Мандрієвський Сергій Валентинович відповідно до абзацу 2 пункту 1, 3 частини 1 статті 30 Закону України "Про публічні закупівлі" була відхилена.

Позивач зазначає, що окремі положення вказаного вище рішення, оформленого протоколом № 397/17 від 03.08.2017, містять противоправні вимоги та прямо суперечать ч. 4 ст. 16, п. 3 ч. 3 ст. 17 Закону України "Про публічні закупівлі", що створило умови для втрат доходів, які Підприємець зміг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене, у зв`язку із чим, 07.08.2017 позивачем подано скаргу щодо порушень при визначені переможця.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, розглянувши скаргу від 06.08.2017 № 22/07/1, повідомив, що Фонд не може погодитися із зауваженнями, викладеними у скарзі, і скасувати рішення тендерного комітету від 03.08.2017 № 397/17, виходячи з наступного. Відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон), документи, що не передбачені законодавством для учасників - юридичних, фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, не подаються ними у складі тендерної пропозиції та не вимагаються під час проведення переговорів з учасником (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Дана норма Закону встановлює заборону для замовника вимагати від учасників подання документів, що не передбачені законодавством для певного виду учасника (наприклад, неможливо виконати вимогу для фізичної особи - підприємця подати статут). Відповідно до частини першої статті 16 Закону, замовник вимагає від учасників подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям. Враховуючи вищезазначені норми Закону, Фонд має право вимагати від учасників подання документів, що підтверджують можливість учасника якісно надавати послуги. Вимога щодо надання оригіналів або копій листів-відгуків від підприємств, установ та організацій, не є дискримінаційною, оскільки дані документи можуть бути отримані будь-яким учасником, в тому числі і фізичною особою - підприємцем. Будь-яких законодавчих обмежень в отриманні даних документів не існує. Аналогічна ситуація і з вимогою щодо надання портфоліо на спеціалістів, що будуть залучені для виконання договору. Даний документ складається самим учасником і тому в їх створенні не має жодних перешкод законодавчого характеру. Метою подання вказаних документів є підтвердження відповідності учасника кваліфікаційним критеріям. Замість портфоліо на спеціалістів, Вами було подано довідку, що не містить всієї необхідної інформації, що вимагається згідно з пунктом 3.2 Додатку 2 до Тендерної документації. Таким чином рішення тендерного комітету Фонду від 03.08.2017 № 397/17 про відхилення пропозиції ФОП Мандрієвського С.В. є правомірним і відповідає нормам Закону. Також зазначаємо, що Фонд не є органом оскарження, і не може розглядати Вашу скаргу від 06.08.2017 № 22/07/1, і приймати будь-які рішення за результатами її розгляду".

З торгової площадки www.prozorro.gov.ua (ідентифікатор закупівлі UA-2017-07-06-001808-b) за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2017-07-06-001808-b вбачається, що 10.08.2017 та 14.08.2017 позивач також звертався до Фонду із скаргами, відповіді на які були надані, проте позивачем не було визнано переможцем.

У подальшому, 14.08.2017 торги були відмінені оскільки мало місце відхилення всіх тендерних пропозицій згідно з Законом України "Про публічні закупівлі".

Позивач вважає, що протиправними діями відповідача йому завдано збитків у вигляді упущеної вигоди на суму замовлення, яка зазначена в ціні аукціонна 177 840,00 грн, що зумовило звернення із даним позовом до суду, в межах якого крім суми упущеної вигоди позивач просить суд стягнути 177 840,00 грн моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2, 4 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана неправомірними діями відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Таким чином, позивач, вимагаючи відшкодування збитків, повинен довести три перші умови відповідальності: факт протиправної поведінки відповідача, розмір збитків, причинний зв`язок між ними. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню позивачем; відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди.

Як вбачається із матеріалів справи, Підприємець прийняв участь в торгах UA-2017-07-06-001808-b та мав намір набути статусу переможця вказаних торгів, запропонувавши цінову пропозицію 177 840,00 грн.

Пропозиція позивача за результатами оцінки електронною системою визнана найбільш економічно вигідною, проте такою, що не відповідає кваліфікаційним критеріям, встановленим статтею 16, 17 Закону України "Про публічні закупівлі". Зокрема, не підтверджено наявність документально підтвердженого досвіду виконання аналогічних договорів, наявність працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід. Також позивач, як учасник аукціону, не надав підтвердження в довільній формі, що він не пропонує, не дає та не погоджується дати прямо чи опосередковано будь-якій посадовій особі замовника, іншого державного органу винагороди в будь-якій формі (пропозиція щодо найму на роботу, цінна річ, послуга тощо) з метою вплинути на прийняття рішення щодо визначення переможця процедури закупівлі. З огляду на вказані обставини пропозиція позивача була відхилена, а торги у подальшому (14.08.2017) були відмінені оскільки мало місце відхилення всіх тендерних пропозицій згідно з Законом України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України "Про публічні закупівлі" документи, що не передбачені законодавством для учасників - юридичних, фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, не подаються ними у складі тендерної пропозиції та не вимагаються під час проведення переговорів з учасником (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Дана норма Закону встановлює заборону для замовника вимагати від учасників подання документів, що не передбачені законодавством для певного виду учасника (наприклад, неможливо виконати вимогу для фізичної особи - підприємця подати статут).

Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник вимагає від учасників подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям.

Враховуючи вищезазначені норми Закону, Фонд має право вимагати від учасників подання документів, що підтверджують можливість учасника якісно надавати послуги. Вимога щодо надання оригіналів або копій листів-відгуків від підприємств, установ та організацій, не є дискримінаційною, оскільки дані документи можуть бути отримані будь-яким учасником, в тому числі і фізичною особою - підприємцем. Будь-яких законодавчих обмежень в отриманні даних документів не існує. Аналогічна ситуація і з вимогою щодо надання портфоліо на спеціалістів, що будуть залучені для виконання договору. Даний документ складається самим учасником і тому в їх створенні не має жодних перешкод законодавчого характеру. Метою подання вказаних документів є підтвердження відповідності учасника кваліфікаційним критеріям. Замість портфоліо на спеціалістів, позивачем було подано довідку, що не містить всієї необхідної інформації, що вимагається згідно з пунктом 3.2 Додатку 2 до Тендерної документації.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для тверджень про неправомірність рішення тендерного комітету Фонду від 03.08.2017 № 397/17 про відхилення пропозиції ФОП Мандрієвського С.В.

За змістом ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (такі висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14 та низці постанов Верховного Суду).

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, який існує на момент звернення до суду.

Тобто, інтерес позивача (відшкодування збитків (упущеної вигоди) має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, вирішуючи спір, суд має надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 910/15567/17.

У зв`язку із тим, що відсутність порушення спірними торгами прав та інтересів позивача є самостійною підставою для відмови у позові, необхідність надання оцінки законності таким торгам відсутня.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 та від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17.

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності у нього порушеного права, яке підлягає захисту в спосіб стягнення збитків (упущеної вигоди), як не доведено і наявності всіх елементів цивільного правопорушення, що є обов`язковим для покладення на відповідача обов`язку відшкодування збитків.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналогічна правова позиція міститься в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Враховуючи те, що підстави вважати дії відповідача щодо відхилення цінової пропозиції неправомірним відсутні, те, що позивачем не доведено наявність порушеного права відповідачем, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди, у тому числі через недоведеність наявності загальних підстав цивільно-правової відповідальності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/20010/21 відсутні.

Враховуючи обставини справи, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін, що були покладені в основу оскаржуваного судового рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994; п. 29-30), однак, це право не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006; п. 23; рішення у справі "Hirvisaari v. Finland" ("Хірвісаарі проти Фінляндії; п. 32).

Однак, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/20010/21, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Як вже зазначалось, ч. 1 ст. 16 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник вимагає від учасників подання ними документально підтвердженої інформації про їх відповідність кваліфікаційним критеріям, тому твердження скаржника про те, що замовником був встановлений лише один критерій якості - це ціна, ніяких інших критеріїв та методики оцінки з питомою вагою для оцінки якості надання послуг встановлено не було, враховуючи "Перелік документів, що мають бути подані учасником у складі своєї тендерної пропозиції" (додаток № 2), є безпідставним.

Також скаржник безпідставно не враховує зазначене у ч. 1 Протоколі засідання тендерного комітету № 397/17 від 03.08.2017 про те, що тендерна пропозиція учасника ФОП "Мандриевский Сергей Валентинович" не відповідає кваліфікаційним критеріям, які встановлені в тендерній документації, що також слугувало підставою для відхилення пропозиції учасника ФОП "Мандриевский Сергей Валентинович" щодо закупівлі послуг провайдерів за кодом ДК 021:2015 - 72410000-7 (послуги з розробки інформаційного ресурсу Фонду в мережі Інтернет, що включає розробку програмного продукту та дизайну), відповідно до абзацу ч. 2 пункту 1 частини 1 статті 30 Закону та відповідно до пункту 3 частини 1 статті 30 Закону.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Мандрієвського Сергія Валентиновича на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/20010/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/20010/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Мандрієвського Сергія Валентиновича на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/20010/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 у справі № 910/20010/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/20010/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 26.04.2023.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді С.О. Алданова

Б.О. Ткаченко