ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023м. ХарківСправа № 922/450/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря", с. Шипувате
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро", м. Харків
про визнання права власності, визнання договору укладеним та зобов`язання вчинити певні дії
за участю представників учасників справи:

позивача - Мазепа Г.Б.

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Зоря", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро", в якому просить суд:

- визнати право власності на зерно озимої пшениці вагою 2806,150т. та ячменю вагою 1569,210т. власного врожаю 2022 року за Товариством з обмеженою відповідальністю Зоря;

- вважати договір складського зберігання між Товариством з обмеженою відповідальністю Зоря, який за договором є поклажодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро", який за договором є зерновим складом, про зберігання на Великобурлуцькому елеваторі (Харківська область, Великобурлукський район, смт. Великий Бурлук, вул. Привокзальна, д. 2 Б) зерна озимої пшениці вагою 2806,150т. та ячменю вагою 1569,210т., на умовах передбачених Типовим договором складського зберігання зерна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 №510 Про забезпечення сертифікації зернових складів на відповідність послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, запровадження складських документів на зерно із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 №1699 - укладеним з моменту набрання судового рішення у цій справі законної сили;

- зобов`язати зерновий склад Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" вчинити дії по документальному оформленню зберігання зерна озимої пшениці вагою 2806,150т. та ячменю вагою 1569,210т., шляхом оформлення складських квитанцій на зерно і карток аналізу зерна; видати Товариству з обмеженою відповідальністю Зоря складські квитанції на зерно озимої пшениці вагою 2806,150т. та ячменю вагою 1569,210т., про що внести записи до реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, і реєстру зернового складу. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що ТОВ "Зоря" (далі позивач) є підприємством, яке здійснює на власних та орендованих земельних ділянках сільськогосподарську діяльність. Позивач зареєстрований ще в 2000 році, і з того часу стабільно провадить свою господарську діяльність. До основного виду економічної діяльності позивача належить Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що відповідає коду КВЕД - 01.11. В користуванні позивача знаходиться земля 19453 га орендованих сільськогосподарських угідь (ріллі). У власності позивача станом на 13.01.2023 обліковується наступна кількість сільськогосподарської техніки, а саме: сіялка СЗП-3,6 - 2 одиниці, сіялка точного висіву ПЛАНТЕР-2 1 одиниця, сіялка точного висіву СТВТ12/8М 10 одиниць, трактор CLAAS XERION 4000 TRAC - 1 одиниця, трактор John Deer 8310 - 11 одиниць, трактор К-701 - 5 одиниць, трактор Т-150 16 одиниць, трактор Т-156 5 одиниць, трактор ЮМЗ-6 - 9 одиниць, комбайн PMC "ACROS" - 3 одиниці, комбайн зернозбиральний CLAAS LEXION - 7 одиниць, комбайн Мега-360 ( НОМЕР_1 ) 1 одиниця, ДАФ 105/410 - 22 одиниці, КАМАЗ 5320 18 одиниць. Також на балансі позивача обліковується достатня кількість сільськогосподарського обладнання для обробітку сільськогосподарських угідь.

Відповідач для здійснення своєї господарської діяльності використовує наступні потужності: Граківський елеватор, Орільський елеватор, Великобурлуцький елеватор, Шевченківський елеватор, Ков`ягівський елеватор, Козачолопанський елеватор, Васищевський олійноекстракційний завод (інформація з відкритого Інтернет-ресурсу сайту відповідача - https://novaagro.com.ua).

У період з 11.08.2022 - 24.08.2022 позивач здійснив переміщення зібраного власного врожаю - 2806,150 т озимої пшениці та 1569,210 т ячменя на ТОВ АПК Новаагро Великобурлуцький елеватор (Харківська область, Великобурлукський район, смт. Великий Бурлук, вул. Привокзальна, д.2-Б), який належить відповідачеві, та передав останньому вказане зерно не зберігання (складське зберігання зерна). Кількість зерна ячменю вивезеного до ТОВ АПК Новаагро у серпні 2022 року складає 1569,210 тони, орієнтовна вартість станом на 13.01.2023 складає 1 883 052,00 грн. Кількість зерна озимої пшениці вивезеної до ТОВ АПК Новаагро у серпні 2022 року складає 2806,150 тони, орієнтовна вартість станом на 13.01.2023 складає 3 928 610,00 грн.

Факт переміщення та передачі зерна позивачем відповідачу підтверджується відповідними накладними на переміщення.

Позивач зазначає, що в у вказаний час (11.08-24.08.2022) Великобурлуцький район Харківської області був окупований збройними силами рф. Факт знаходження під окупацією районів Харківської області, в якому розміщений елеватор відповідача, на який було переміщено та здано на зберігання зерно позивача, підтверджується наказами Мінінтеграції, які є офіційно опублікованими. Так, згідно інформації з наказу від 25 квітня 2022 року №75, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27 липня 2022 року №169) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 за № 453/37789), до окупованих районів та територіальних громад Харківської області станом на момент видання наказу (27 липня 2022 року) належали, зокрема, наступні: Куп`янський район: 1) Великобурлуцька селищна територіальна громада; 2) Вільхуватська сільська територіальна громада; 3) Дворічанська селищна територіальна громада; 4) Кіндрашівська сільська територіальна громада; 5) Куп`янська міська територіальна громада; 6) Курилівська сільська територіальна громада; 7) Петропавлівська сільська територіальна громада; 8) Шевченківська селищна територіальна громада. Вказані районі були деокуповані завдяки Збройним Силам України наприкінці вересня-початку жовтня 2022 року.

Відповідачем на підтвердження факту отримання на зберігання зерна, яке належить позивачеві, було видано позивачу накладні від 11.08.2022-24.08.2022. Договір складського зберігання так само як і складські квитанції, у свою чергу, відповідач не оформив, пославшись на бойові дії в районі знаходження елеватору, воєнний стан, та пообіцяв оформити пізніше. Позивач, враховуючи воєнний стан, постійні запеклі бойові дії та обстріли у Харківській області в той час, враховуючи першочерговість важливості збереження життя та здоров`я своїх працівників та працівників відповідача, тобто під впливом важких обставин, погодився на оформлення відповідачем вказаних документів пізніше, при більш безпечній обстановці.

В подальшому, 28.11.2022 позивач звернувся до відповідача листом за №28/11-1 з вимогою про здійснення відвантаження належного позивачу зерна власного врожаю - 2806,150 т пшениці та 1569,210 т ячменю, яке зберігалося відповідачем (на Великобурлуцькому елеваторі). Проте, у відповідь на вищевказаний лист, позивач отримав від відповідача лист №134 від 14.12.2022 про відмову у відвантаженні зерна з огляду на відсутність у відповідача інформації та документального підтвердження укладання договору складського зберігання, а також щодо передачі до Великобурлуцького елеватору вказаного зерна.

Позивач вважає, що відмовою у відвантаженні належного позивачеві зерна, яке на протязі 11.08.2022-24.08.2022 було передано відповідачеві на зберігання, відповідач порушує права позивача як законного володільця зерна.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 13.02.2023 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

Відповідачем до суду був поданий відзив на позовну заяву, в якому він просить суд врахувати викладені у ньому обставини при розгляді справи. Зокрема, відповідач вказує на те, що територія Великобурлуцької селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, де знаходиться Великобурлуцький елеватор ТОВ АПК Новаагро з 24.02.2022 по 10.09.2022 перебувала під окупацією російської федерації, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. Під час знаходження елеватора в окупації, ТОВ АПК Новаагро стало відомо, що виконавчий директор елеватора у співпраці з окупаційною владою встановив контроль над елеватором і відновив його роботу без погодження з центральним керівництвом ТОВ АПК Новаагро, почав вивозити з території елеватора зерно, яке там зберігалось, а також приймати на зберігання продукцію від невідомих осіб. За цим фактом Слідчим відділом УСБУ в Харківській області відкрито кримінальне провадження № 0002298 від 09.07.2022.

Після деокупації смт. Великий Бурлук Куп`янського району Харківської області, відповідачем було проведено інвентаризацію зерна, яка була фактично наявна на території Великобурлуцького елеватора. За результатами інвентаризації встановлено, що на елеваторі знаходиться, зокрема, зерно пшениці та ячменю в кількості, щодо якої позивач просить визнати за ним право власності в межах даної справи.

Позивач, посилаючись на надані ним накладні, стверджує, що завезення спірного зерна здійснювалось в період з 11.08.2022 по 24.08.2022. Однак, у зв`язку з тим, що процес прийняття і відвантаження зерна з території елеватора в цей період не контролювався ТОВ АПК Новаагро, прийняття спірного зерна не зафіксовано в облікових документах і реєстрах відповідача. Будь-яких документів, які б підтверджували, що ТОВ АПК Новаагро прийняло на себе зобов`язання зі зберігання зерна, позивачем не надано.

З огляду на вищезазначене, ТОВ АПК Новаагро не може підтвердити, що на Великобурлуцькому елеваторі зберігається 2806,150 тон пшениці та 1569,210 тон ячменя, яке нібито належить позивачу, оскільки у відповідача відсутні документальні підтвердження передачі зазначеної продукції на зберігання.

Крім того, відповідач вказує на те, що у позовній заяві ТОВ Зоря просить суд вважати укладеним договір зберігання на умовах передбачених Типовим договором складського зберігання зерна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 №510 Про забезпечення сертифікації зернових складів на відповідність послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, запровадження складських документів на зерно із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 № 1699. Однак, зазначений типовий договір в тій редакції, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 №510 не містить визначених законом обов`язкових істотних умов, а саме: не визначає предмет договору (номенклатуру, кількість продукції), ціну зберігання та строк дії договору. Тому, такий договір не може бути визнаний укладеним, оскільки не містить істотних умов. З усіма поклажодавцями ТОВ АПК Новаагро співпрацює на підставі власної розробленої форми договору, яка є єдиною для усіх контрагентів і містить усі визначені законом умови. Тому, у разі задоволення судом вимоги про визнання укладеним договору складського зберігання між ТОВ Зоря, який за договором є поклажодавцем, та ТОВ Новаагро, який за договором є зерновим складом, про зберігання на Великобурлуцькому елеваторі зерна озимої пшениці вагою 2806,150т. та ячменю вагою 1569,210т., відповідач просить суд визнати його укладеним в редакції, запропонованій відповідачем.

При цьому, договір зберігання може бути укладений лише в тому разі, якщо спірне зерно дійсно було передано на зберігання на Великобурлуцький елеватор ТОВ АПК Новаагро, однак документальні відомості про таку передачу у відповідача відсутні. У зв`язку з тим, що у відповідача відсутні відомості про передання йому на зберігання від позивача зерна озимої пшениці вагою 2806,150т. та ячменю вагою 1569,210т., і між сторонами не укладено договору на зберігання спірного зерна, то у ТОВ АПК Новаагро відсутній обов`язок по документальному оформленню цієї продукції і видачі складських квитанцій на зерно.

У судовому засіданні 18.04.2023 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 18.04.2023 не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 120, 121 ГПК України. 14.04.2023 відповідачем до суду була подана заява, в якій він просить суд провести розгляд справи без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе вказану заяву відповідача задовольнити, оскільки брати участь у судовому засіданні, відповідно до ст. 42 ГПК України, є правом учасника справи, а не обов`язком, а обов`язковість явки в судове засідання представника відповідача судом не визнавалась.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Позивач вважає себе власником зерна власного врожаю у кількості 2806,150 т пшениці та 1569,210 т ячменю, яке було передано відповідачеві та зберігалося на Великобурлуцькому елеваторі, але відповідач не визнає такі права позивача. Факт належності зерна позивачеві та факт передачі останнім відповідачу вказаного зерна підтверджується переліком накладних складених на протязі 11.08.2022-24.08.2022, реєстраційними та статутними документами, довідками складеними позивачем про наявність землі та сільгосптехніки для обробки землі та збору врожаю, штатним розписом, листуванням з відповідачем.

Зокрема, позивачем до матеріалів справи надані: звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2022 року ТОВ "Зоря"; довідка №5 від 13.01.2023 про облік за ТОВ "Зоря" сільськогосподарської техніки та сільськогосподарського обладнання; довідка №3 від 13.01.2023 про кількість зерна вивезеного до ТОВ "АПК "Новаагро" у серпні 2022 року; штатний розпис по ТОВ "Зоря" на 2021 рік; накладні на переміщення.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст.ст. 391, 392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказані статті знаходяться у розділі 29 ЦК України "Захист права власності", тобто, стосується випадків, коли існуюче, належно набуте від попереднього власника та належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в особи документів, що засвідчують належність їй такого права, у зв`язку з їх втратою.

Таким чином, відповідний позов пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами. З цим кореспондується стаття 11 ЦК України, яка визначає підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.

Захист права власності шляхом його визнання у судовому порядку можливий за наявності одночасно двох умов: по-перше, це підтвердження у судовому порядку своїх прав на майно шляхом подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростування доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача. Отже, у випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 344/16879/15-ц, Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 905/494/18 у разі якщо право власності оспорюється або не визнається іншою особою, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Отже, за змістом наведеної норми позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги якого звернені до суду, такий позов повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Предметом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача. Підставою позову є обставини, що підтверджують право власності позивача на майно. Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд наголошує щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1998 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Господарський суд відзначає, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Ухвалою суду від 07.03.2023, занесеною до протоколу судового засідання, судом зобов`язано позивача надати для огляду у судовому засіданні оригінали спірних накладних на переміщення зерна. Вказані оригінали були надані позивачем до суду.

При досліджені вказаних накладних, судом встановлено, що вони містять відомості про найменування продукції, марку, державний номер автомобіля та ПІБ водія, що здійснював перевезення зерна, підписи представників сторін та печатки Товариств.

На думку суду надані позивачем докази, про які суд вказував вище, є вірогідними. Відповідач не подав доказів на спростування вірогідності доказів наданих позивачем та не подав доказів, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.

Отже, викладені фактичні обставини та наведені норми законодавства, дають підстави суду дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ "Зоря" про визнання права власності на спірне зерно.

Разом з тим, позивач просить суд визнати за ним право власності на зерно озимої пшениці вагою 2806,150т. та ячменю вагою 1569,210т. власного врожаю 2022 року, що були переміщені на ТОВ АПК Новаагро Великобурлуцький елеватор (Харківська область, Великобурлукський район, смт. Великий Бурлук, вул. Привокзальна, д. 2-Б).

Проте, при дослідженні оригіналів накладних на переміщення, судом було встановлено, що позивачем у позовні заяви були допущені помилки, а саме: по накладній №495/1 позивачем вказано про переміщення 13230 т озимої пшениці, тоді як було переміщено 10260 тон; по накладній 503/1 позивачем вказано про переміщення 31460 тон, тоді як було переміщено 31680 тон.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання права власності за ТОВ "Зоря" на зерно озимої пшениці вагою 2729,48 тон та ячменю вагою 1569,21 тон, як обґрунтованих, підтверджених доданими до матеріалів справи доказами та не спростованих відповідачем.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При цьому за правилами статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", зерно підлягає зберіганню у зернових складах. Власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах. При прийманні зерна на зберігання зерновий склад зобов`язаний здійснити аналіз його якості. Зерновий склад зобов`язаний вживати усіх заходів, передбачених цим Законом, нормативно-правовими актами, договором складського зберігання зерна, для забезпечення схоронності зерна, переданого йому на зберігання. Регламент зберігання зерна та продуктів його переробки затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Державний контроль за дотриманням зерновими складами зазначеного регламенту у процесі зберігання зерна та продуктів його переробки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Видача зерна володільцеві складського документа на зерно здійснюється в обмін на виписані на це зерно складські документи. Кожна із сторін договору складського зберігання зерна при відвантаженні зерна має право вимагати перевірки його якості. Витрати, пов`язані із проведенням аналізу його якості, несе сторона, що зажадала його перевірки.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 26 Закону України Про зерно та ринок зерна в Україні, які кореспондуються з положеннями ст. 957 ЦК України, за договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов`язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб`єктом ринку зерна. Договір складського зберігання зерна укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику зерна складського документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 938 ЦК України встановлено, що зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 942 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Відповідно до положень ст. 25 Закону України Про зерно та ринок зерна в Україні зерновий склад є складом загального користування і зобов`язаний приймати на зберігання зерно від будь-якої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про зерно та ринок зерна в Україні договір складського зберігання зерна є публічним договором, типова форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

В силу вимог Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" та положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 № 510 Порядок випуску бланків складських документів на зерно, їх передачі та продажу зерновим складам у відповідача існує прямий обов`язок укласти з позивачем договір передачі зерновому складу зерна та видати складські документи.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію. Складський документ на зерно виписується після передачі зерна на зберігання не пізніше наступного робочого дня. Після заповнення обов`язкових реквізитів простого або подвійного складського свідоцтва на зерно, реєстрації їх у реєстрі з присвоєнням порядкового номера заповнений бланк простого або подвійного складського свідоцтва на зерно передається особі, яка здала зерно на зберігання. Зерновий склад зобов`язаний виписувати окремо складські документи на зерно для партій зерна, що належать різним товарним класам, відповідно до нормативно-правових актів. Форма бланків складських документів на зерно, порядок їх випуску, передачі, продажу зерновим складам встановлюються Кабінетом Міністрів України. Зерно, прийняте на зберігання за простим або подвійним складським свідоцтвом, може бути предметом застави протягом строку зберігання зерна шляхом застави відповідного свідоцтва. Зерновий склад повинен застрахувати зерно, прийняте на зберігання за простим або подвійним складським свідоцтвом, від ризиків випадкової загибелі, пошкодження або втрати за рахунок коштів поклажодавця. На вимогу особи, яка здала зерно на зберігання, зерновий склад зобов`язаний виписувати окремі складські документи на зерно на будь-які частини зданого на зберігання зерна. Нові складські документи на зерно видаються в обмін на раніше виписані. Відносини, що виникають при обігу складських документів, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, з урахуванням встановлених цим Законом особливостей.

Відповідно до ст. ст. 41 43 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", просте складське свідоцтво видається на пред`явника. Просте складське свідоцтво має містити відомості, передбачені пунктами 1, 2, 4-8 частини другої статті 38 цього Закону, а також вказівку на те, що воно видане на пред`явника. Якщо зерно приймається на зберігання зі знеособленням, то у простому складському свідоцтві на зерно робиться відповідний запис. Документ, що не відповідає вимогам цієї статті, не є простим складським свідоцтвом. Володілець простого складського свідоцтва має право розпоряджатися зерном, що зберігається на зерновому складі. При цьому до передачі зерна прирівнюється передача простого складського свідоцтва. Просте складське свідоцтво передається шляхом вручення його новому володільцеві. Застава зерна, зданого на зберігання за простим складським свідоцтвом, здійснюється шляхом передачі заставодавцю цього свідоцтва за передавальним написом (індосаментом) у порядку, визначеному статтею 40 цього Закону. На вимогу боржника йому може бути виданий дублікат простого складського свідоцтва з поміткою про заставу. У разі застави зерна, зданого на зберігання за простим складським свідоцтвом, до простого складського свідоцтва застосовуються правила, встановлені для заставного свідоцтва, а до дубліката простого складського свідоцтва - правила, встановлені для складських свідоцтв. Якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію. Істотні дані складської квитанції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Зазначений в частині другій статті 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У разі невизнання стороною договору, укладення якого є обов`язком в силу вимог закону, права іншої сторони на укладення такого договору підлягають захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.

Так, Верховний Суд неодноразово зазначав, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору.

Правовідносини з укладання господарських договорів у примусовому порядку за рішенням суду регулюється статтею 187 ГК України та статтею 648 ЦК України.

Стаття 187 ГК України встановлює, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Як зазначалося вище по тексту рішення, відповідно до частини 1 статті 26 Закону України Про зерно та ринок зерна в Україні, договір складського зберігання зерна є публічним договором, типова форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Однак, закон не визначає, що використання типової форми договору у правовідносинах щодо зберігання зерна є обов`язковою для сторін.

Статтею 180 ГК України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Позивач просить суд вважати укладеним договір зберігання на умовах передбачених Типовим договором складського зберігання зерна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 № 510 Про забезпечення сертифікації зернових складів на відповідність послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, запровадження складських документів на зерно із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 № 1699.

Однак, зазначений типовий договір в тій редакції, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 № 510 не містить визначених законом обов`язкових істотних умов, а саме не визначає предмет договору (номенклатуру, кількість продукції), ціну зберігання та строк дії договору. Тому, такий договір не може бути визнаний укладеним, оскільки не містить істотних умов.

У відзиві на позовну заяву, відповідачем була запропонована власна редакція договору за формою, яка є єдиною для всіх контрагентів відповідача і містить усі визначені законом умови. Представник позивача проти укладення договору у редакції, наданої відповідачем не заперечував.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання укладеним договору складського зберігання зерна у редакції, що надана до суду відповідачем та про зобов`язання відповідача вчинити дії по документальному оформленню зберігання зерна.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати право власності на зерно озимої пшениці вагою 2 729,48 тон та ячменю вагою 1 569,21 тон власного врожаю 2022 року за Товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря" (62651, Харківська область, Великобурлуцький район, село Шипувате, вул. Набережна, будинок 40, ).

Вважати укладеним договір складського зберігання між Товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря" (62651, Харківська область, Великобурлуцький район, село Шипувате, вул. Набережна, будинок 40, ), який за договором є Поклажодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова Компанія "Новаагро" (61002, Харківська область, місто Харків, вул. Чернишевська, будинок 66, ), який за договором є Зерновим складом, про зберігання на Великобурлуцькому елеваторі (Харківська область, Великобурлукський район, смт. Великий Бурлук, вул. Привокзальна, д.2-Б) зерна озимої пшениці вагою 2 729,48 тон та ячменю вагою 1 569,21 тон, з моменту набрання судового рішенням у цій справі законної сили, у наступній редакції:

"ДОГОВІР СКЛАДСЬКОГО ЗБЕРІГАННЯ ЗЕРНА № 1

смт. Великий Бурлук "__" _________ 2023р.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "НОВААГРО", (надалі - Зерновий склад) в особі Директора Доброштана Дмитра Вікторовича, що діє на підставі Статуту, з одного боку, і ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗОРЯ" (надалі - Поклажодавець), в особі Директора Кравцова Анатолія Михайловича, що діє на підставі Статуту з іншого боку, (надалі разом Сторони, а кожен окремо Сторона), уклали даний договір зберігання (надалі - Договір) про нижченаведене:

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

1.1. В порядку, строки та на умовах, визначених Договором, Поклажодавець передає, а Зерновий склад приймає на знеособлене зберігання продукцію зернових, зернобобових та олійних культур (надалі Продукція або Зерно), здійснює його доробку (сушіння, очищення та інші роботи, необхідні для запобігання псуванню і втрат якості зерна), зберігання й наступний відпуск Зерна, а Поклажодавець сплачує вартість наданих Зерновим складом послуг.

1.2. Конкретне найменування та кількість Зерна, що передається на зберігання, його якісні показники та інші характеристики визначаються безпосередньо при передачі його на зберігання та оформленні складського документа. Орієнтовний обсяг Зерна, що передається на зберігання визначається згідно з Додатком №1 до Договору.

1.3. Зерно, що доставляється на зберігання Зерновому складу згідно з цим Договором є власністю Поклажодавця. Право власності на Продукцію від Поклажодавця до Зернового складу не переходить.

1.4. Приймання Зерна на зберігання здійснюється за адресою:

Харківська область, Куп`янський район, смт. Великий Бурлук, вулиця Привокзальна, 2-Б.

2. ВИМОГИ ДО ЯКОСТІ ЗЕРНА

2.1. Якість зерна повинна відповідати державним стандартам України та підтверджуватись аналізною карткою, що видається Зерновим складом при прийнятті Зерна на зберігання, згідно "Положення про ведення обліку й оформлення операцій з зерном і продуктами його переробки", затвердженого наказом ТОВ "АПК "НОВААГРО" №74-ОД від 17 червня 2020 року (надалі Положення).

2.2. У разі невідповідності якісних показників Зерна нормам державних стандартів України, Зерновий склад (при наявності технічної можливості) за письмовим зверненням Поклажодавця та за його рахунок доводить Зерно до необхідних показників якості. Умови прийняття на зберігання Зерна, яке не відповідає нормам державних стандартів України, оформлюються Додатковою угодою.

3. ОБОВ`ЯЗКИ СТОРІН

3.1. Зерновий склад зобов`язується:

3.1.1. Прийняти на зберігання у Поклажодавця Продукцію та довести її до якісних показників, зазначених у п.5.3. Договору зберігання. Забезпечити кількісне і якісне зберігання Продукції.

3.1.2. Оформити складські документи не пізніше наступного робочого дня після фактичного надходження Продукції.

3.1.3. Відвантажити чи переоформити Продукцію згідно з порядком, наведеним у розділі 6 Договору.

3.1.4. Надати Поклажодавцю додаткові послуги (за наявності технічних можливостей у Зернового складу) для уникнення псування чи зниження якості зерна. При цьому, додаткові послуги можуть надаватися без попереднього погодження з Поклажодавцем, якщо їх не надання призведе до зниження якісних показників зерна чи його втрати.

3.1.5. Вести кількісно-якісний облік руху Продукції, що прийнята на зберігання, та під час відвантаження чи переоформлення Продукції провести перерахунок кількості продукції в залежності від її якісних показників.

3.2. Поклажодавець зобов`язується:

3.2.1. Забезпечити доставку (переоформлення) Продукції за свій рахунок на Зерновий склад з якістю, що не перевищує обмежувальні кондиції.

3.2.2. Здійснити оплату за надані Зерновим складом послуги у відповідності з розділом 7 Договору.

3.2.3. По закінченні строку зберігання забрати Продукцію з Зернового складу.

3.2.4. Проводити з Зерновим складом узгодження строків відвантаження Продукції зі зберігання згідно з порядком, визначеним в розділі 6 Договору.

3.2.5. Визнавати втрату ваги Продукції відповідно до досягнутого при зберіганні та доопрацюванні поліпшення якості та норм природного убутку при зберіганні.

3.2.6. У разі перебування представників Поклажодавця на території Зернового складу, дотримуватись встановлених на території Зернового складу правил протипожежної безпеки та охорони праці, правил внутрішнього трудового розпорядку.

4. ПОРЯДОК ПРИЙМАННЯ ЗЕРНА

4.1. Доставка зерна на Зерновий склад здійснюється Поклажодавцем власними силами та за власний рахунок.

4.2. Приймання Зерна здійснюється згідно Положення.

4.3. Якщо приймання здійснюється залізничним транспортом, Поклажодавець зобов`язується компенсувати Зерновому складу всі понесені витрати, які включають подачу, забирання вагонів, маневрові роботи, користування/простій вагонів.

4.4. Зерновий склад здійснює приймання Зерна за фізичною вагою, визначеною на повірених вагах Зернового складу, та визначає його якість. При цьому приймання здійснюється за фактичної якості, але не гірше обмежувальних кондицій, встановлених чинними ДСТУ (ГОСТ). За узгодженням Сторін допускається поставка Продукції з показниками якості гірше обмежувальних норм при наявності технічної можливості доведення Зерновим складом Продукції до кондицій, зазначених у відповідних ДСТУ. При цьому є обов`язковим складання додаткової угоди, у якій визначаються умови приймання такого Зерна.

4.5. Продукція на зберігання передається без живих шкідників і карантинних об`єктів.

4.6. Приймання Зерна здійснюється за наявності наступних супровідних документів:

- оригінал товарно-транспортної накладної;

- оригінали свідоцтв (висновків) про вміст ГМО, пестицидів, токсичних елементів та мікотоксинів, радіонуклідів на кожну партію зерна (крім пшениці від товаровиробників);

- оригінал карантинного сертифікату (при надходженні Зерна з інших областей України);

- оригінал фітосанітарного сертифікату (при імпорті Зерна).

- при надходженні ріпаку для його зберігання сертифікат (протокол) про вміст ерукової кислоти та глюкозинолатів, виданий відповідною атестованою лабораторією;

- при надходженні сої для її зберігання сертифікат (протокол) про вміст масової частки білка і масової частки олії, виданий відповідною атестованою лабораторією.

4.7. У випадку відсутності свідоцтв (висновків) про вміст ГМО, пестицидів, токсичних елементів та мікотоксинів, радіонуклідів, про вміст ерукової кислоти та глюкозинолатів (для ріпаку), про вміст масової частки білка та олії (для сої) Зерновий склад самостійно організовує одержання у відповідній атестованій лабораторії вищевказаних документів. При цьому Поклажодавець зобов`язується відшкодувати Зерновому складу всі фактично понесені витрати по одержанню зазначених документів.

4.8. У разі виникнення спорів щодо якості зерна, порядок врегулювання таких спорів визначається Положенням.

4.9. Передача Продукції здійснюється Поклажодавцем в обсягах і в строки згідно умов цього Договору. В разі непостачання Поклажодавцем Продукції в зазначений Договором термін, Зерновий склад не несе відповідальності за надання складських приміщень під Продукцію, яка була доставлена понад встановлені строки.

5. ЗБЕРІГАННЯ ЗЕРНА

5.1. Ведення обліку і оформлення операцій з зерном здійснюється Зерновим складом згідно з Положенням, якщо інше не передбачене цим Договором.

5.2. Продукція у Зерновому складі зберігається знеособлено. Відокремлене зберігання здійснюється при наявності відповідних технічних можливостей у Зернового складу та за окремих умов, про які між Сторонами підписується Додаткова угода. Зберігання Продукції починається з дати її поставки (переоформлення) і прийняття її Зерновим складом.

5.3. Зерновий склад доводить зерно за рахунок Поклажодавця до якісних показників, наведених нижче:

№ Назва культури Вологість, % Сміттєва домішка, %

1 Пшениця 1 клас 14,0 1,0

2 Пшениця 2,3,4 класу 14,0. 2,0

3 Ячмінь 14,0. 2,0

4 Кукурудза 14,0. 2,0

5 Соняшник. 8,0 3,0

У разі надходження Зерна з гіршими за обмежувальні норми якісними показниками, яке за технічними причинами Зерновий склад не може довести до вказаних показників якості, або у випадку, якщо Поклажодавець звернувся до Зернового складу з вимогою про доведення до якісних показників, відмінних від наведених вище, між сторонами можливе підписання Додаткової угоди, у якій будуть встановлені відповідні якісні показники та тариф по доведенню Зерна до них.

5.4. Періодично або за ініціативою будь-кого з Сторін проводиться документальна звірка Зерна, що знаходиться на зберіганні на Зерновому складі, за кількісними показниками, з урахуванням усіх робіт по доробці, що проводились з Зерном.

5.5. Якщо впродовж строку зберігання виникає необхідність у проведенні додаткових заходів, спрямованих на підтримання та збереження якості Зерна, Зерновий склад повідомляє про це Поклажодавцю перед початком проведення таких робіт за 1 (один) робочий день, а також протягом 3-х (трьох) робочих днів по їх закінченню. Проведення додаткових заходів оформлюється додатковим актом-розрахунком. Інформування Поклажодавця відбувається будь-яким зручним способом.

5.6. У період осінньо-зимового зниження температур Зерновий склад переводить Продукцію на зимові умови зберігання (проводить охолодження).

5.7. Відходи третьої категорії, що утворилися в ході проведення робіт з доведення якості Продукції Поклажодавця до його розрахункових показників якості, знищуються ОСОБА_1 складом у встановленому порядку та не підлягають видачі Поклажодавцю.

6. ВІДВАНТАЖЕННЯ ТА ПЕРЕОФОРМЛЕННЯ ПРАВА ВЛАСНОСТІ НА ЗЕРНО

6.1. Не пізніше ніж за 10 днів до запланованої дати відвантаження Зерна Поклажодавець зобов`язаний подати заявку на відвантаження встановленої форми. Кількість (вага), строки та спосіб відвантаження Зерна погоджуються з ОСОБА_1 складом перед кожним відвантаженням з урахуванням технічних можливостей Зернового складу, погодних умов та інших факторів.

6.2. Відпуск Зерна здійснюється Зерновим складом партіями на підставі письмової заяви Поклажодавця із зазначенням найменування Зерна, його кількості (ваги), найменування експедиторської компанії (за наявності), виду транспорту (державні номери автотранспорту) та дати відвантаження.

6.3. Поклажодавець зобов`язаний забезпечити своєчасне подання заявленого виду транспорту для відвантаження Продукції.

6.4. Відвантаження (переоформлення) Зерна здійснюється Зерновим складом у фізичній вазі та з фактичними показниками якості, що склалися на Зерновому складі станом на дату видачі (переоформлення), за вирахуванням втрат внаслідок природного убутку та втрат при покращенні якості Продукції.

6.5. Відвантаження (переоформлення) Зерна здійснюється Зерновим складом тільки після повного розрахунку Поклажодавцем за всі надані Зерновим складом послуги, включаючи передплату за відвантаження Зерна, а також після надання всіх документів згідно п. 6.6. Договору. В разі несплати Поклажодавцем вартості наданих послуг чи передплати за відвантаження, а також ненадання документів згідно п 6.6. Договору, Зерновий склад не несе жодної відповідальності за збитки (шкоду), понесені внаслідок не відвантаження чи не переоформлення Зерна.

6.6. Для отримання чи переоформлення Зерна Поклажодавець (його представник) зобов`язаний надати Зерновому складу оригінал складського документу на Зерно, заявку на відвантаження чи переоформлення Зерна, оригінал доручення із зазначенням кількості Зерна та документ, що посвідчує особу. При остаточному відвантаженні залишків продукції Поклажодавець зобов`язаний надати погоджений попередній акт-розрахунок розміру втрат у вазі Зерна за рахунок зміни якісних показників. Присутність уповноваженого представника при відвантаженні чи переоформленні Зерна на Зерновому складі є обов`язковою.

6.7. У випадку, якщо Поклажодавець відвантажує партію Зерна в кількості, меншій ніж вказано в складському документі, Зерновий склад видає йому, в обмін на раніше виписаний документ, новий складський документ із зазначенням залишкової кількості Зерна.

6.8. За письмовою заявою Поклажодавця та за умов наявності технічної можливості, Зерновий склад може здійснити відвантаження Зерна у неробочий час, вихідний чи святковий день. При цьому тариф на надання послуг з відвантаження у неробочий час, вихідний чи святковий день визначається згідно з п. 7.8. Договору.

6.9. При відвантаженні чи переоформленні Зерна, Зерновий склад надає Поклажодавцю попередній акт-розрахунок розміру втрат у вазі Зерна за рахунок зміни якісних показників, а також якості та кількості Продукції, що підлягає відвантаженню чи переоформленню. Попередній акт має буди підписаний (чи опротестований) та повернутий на Зерновий склад до моменту остаточного відвантаження залишків Продукції. При остаточному відвантаженні Продукції, відходів першої та другої категорій, Зерновий склад складає остаточний актрозрахунок розміру втрат чи зміни кількості Продукції у вазі за рахунок зміни якості. Остаточний акт-розрахунок надається Поклажодавцю не пізніше дати відвантаження останньої партії Продукції та погашення складського документа.

6.10. Поклажодавець зобов`язаний погодити та повернути Зерновому складу остаточний акт-розрахунок розміру втрат чи зміни кількості Продукції у вазі за рахунок зміни якості, у строк не пізніше 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання примірника акту-розрахунку від Зернового складу.

6.11. При відвантаженні Продукції на автотранспорт, Зерновий склад зобов`язаний виписати товарно-транспортну накладну на вантаж в кількості не менш трьох екземплярів, а також перепустку (форма №196). Вказані документи засвідчуються підписом уповноваженого працівника і печаткою Зернового складу, а також уповноваженої особи, що отримала вантаж.

6.12. У випадку відвантаження Продукції залізничним транспортом, Зерновий склад оформлює товарно-транспортну накладну на вантаж, а Поклажодавець зобов`язаний надати Зерновому складу копію залізничної накладної з відтиском печатки (штампу) залізничної станції відвантаження про приймання вантажу до перевезення, або засвідчену власним підписом і печаткою (із зазначенням П.І.Б. та посади) друковану копію електронного документа на вантаж (при без документарному відправленні).

6.13. Переоформлення Продукції здійснюється за письмовою заявкою Поклажодавця не пізніше, ніж за 3 (три) робочих дні до дати переоформлення.

6.14. При переоформленні Продукції на третю особу (нового Поклажодавця) обов`язковою умовою є укладання договору зберігання Продукції між новим Поклажодавцем і ОСОБА_1 складом, підписання відповідного трьохстороннього акту приймання-передачі Зерна, а також проведення остаточних розрахунків за надані послуги первинним Поклажодавцем.

6.15. Переоформлення Продукції здійснюється в присутності уповноважених представників Поклажодавця і нового власника за наявності в них оригіналів відповідних доручень.

6.16. До моменту отримання Зерновим складом погодженого Сторонами та новим власником трьохстороннього акту приймання-передачі Зерна, Зерновий склад не погашає складські документи Поклажодавця та не видає складські документи новому власнику Зерна.

6.17. Передача Поклажодавцем права власності на Продукцію по простому або подвійному складському свідоцтву або передача Продукції у заставу по подвійному складському свідоцтву оформляється Поклажодавцем за допомогою написання індосаменту (передатного напису) на документі в присутності реєстратора (представника Зернового складу) з одночасним відображенням індосаменту на другому екземплярі складського свідоцтва, що зберігається на Зерновому складі.

6.18. Переоформлення та відвантаження Продукції на основі факсимільних і фотокопій доручень чи листів на відвантаження не здійснюється.

6.19. Карантинні сертифікати, ветеринарні свідоцтва та інші документи, пов`язані з відвантаженням Продукції, оформляються Поклажодавцем самостійно.

6.20. Вартість послуг Зернового складу з переоформлення визначається згідно з Додатком №1 до Договору та оплачується новим Поклажодавцем.

7. ВАРТІСТЬ ПОСЛУГ ТА ПОРЯДОК РОЗРАХУНКІВ

7.1. Розрахунки за надані послуги проводяться в грошовій формі (в Національній валюті України - гривнях) з урахуванням податку на додану вартість, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Зернового складу.

7.2. Тарифи на послуги Зернового складу, а також вартість бланків та складських документів наводяться у Додатку №1 до цього Договору і є складовою і невід`ємною його частиною.

7.3. Оплата за надані ОСОБА_1 складом послуги здійснюється Поклажодавцем два рази на місяць на основі виставлених рахунків, не пізніше трьох банківських днів з моменту їх одержання.

7.4. Перший платіж (передплату) за надані в поточному місяці послуги Поклажодавець зобов`язаний здійснити до 20 числа (включно) цього місяця відповідно до виставленого рахунку.

7.5. Другий платіж (остаточний розрахунок) за надані ОСОБА_1 складом послуги Поклажодавець здійснює не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані послуги, відповідно до виставленого рахунку.

7.6. За послугу з відвантаження Зерна Поклажодавець перераховує ОСОБА_1 складу передплату відповідно до виставленого ОСОБА_1 складом рахунку.

7.7. Поклажодавець сплачує Зерновому складу виконані ним послуги по зберіганню Продукції, включаючи дату відвантаження останньої партії Продукції.

7.8. При відвантаженні Продукції у неробочий час, а також у вихідні та святкові дні, плата за послуги відвантаження Зернового складу здійснюється у подвійному розмірі відносно тарифа, встановленого в Додатку №1до Договору.

7.9. Зерновий склад зобов`язаний до 5-го числа кожного місяця направляти акти виконаних робіт Поклажодавцю. Поклажодавець повинен підписати та повернути акти до 10-го числа того ж місяця. В разі не підписання та не повернення акту виконаних робіт, або не надходження обґрунтованих заперечень щодо його оформлення, акт виконаних робіт вважається узгодженим Поклажодавцем, а роботи, виконані ОСОБА_1 складом, прийнятими без зауважень.

7.10. Якщо Поклажодавець не може зробити оплату в зазначений строк коштами, в такому випадку допускається розрахунок з ОСОБА_1 складом шляхом реалізації йому частини Продукції, що зберігається, на суму заборгованості, виходячи з погодженої Сторонами ціни на момент розрахунку. При цьому є обов`язковим оформлення відповідної Додаткової угоди.

7.11. У випадку несвоєчасного розрахунку Поклажодавцем за надані ОСОБА_1 складом послуги, Зерновий склад має право не відвантажувати (не переоформляти) Продукцію, передану на зберігання Поклажодавцем, до здійснення останнім остаточного розрахунку. При цьому виконується Притримання переданого на зберігання Зерна відповідно до ст.ст. 594 597 ЦК України.

7.12. Додаткові витрати (надзвичайні витрати), понесені ОСОБА_1 складом, що не могли бути передбачені цим Договором, відшкодовуються Поклажодавцем додатково на підставі виставленого ОСОБА_1 складом рахунку.

7.13. Зерновий склад залишає за собою право змінювати в односторонньому порядку вартість послуг у разі змін вартості енергоносіїв, матеріалів та інших ресурсів, в разі підвищення їх вартості. У такому випадку, Зерновий склад повинен попередити Поклажодавця про зміну вартості послуг не пізніше, ніж за 10 (десять) календарних днів до передбачуваної зміні вартості послуг.

7.14. У разі згоди з новими тарифами, між Сторонами підписується відповідна додаткова угода до Договору зберігання. У разі незгоди з новими тарифами Поклажодавець повинен в 10-ти денний термін з дня відправлення ОСОБА_1 складом повідомлення про зміну вартості послуг провести розрахунки за надані ОСОБА_1 складом послуги, та в 15-ти денний термін з дня відправлення ОСОБА_1 складом повідомлення про зміну вартості послуг вивезти Продукцію, що знаходиться на зберіганні.

7.15. В разі не вивезення Продукції з Зернового складу в термін, передбачений п. 7.14. Договору, нова вартість послуг вважається погодженою між Сторонами, а Поклажодавець повинен сплачувати вартість послуг Зернового складу за новими тарифами з дати відправлення повідомлення про зміну вартості послуг.

7.16. Витрати по визначенню вмісту ГМО, пестицидів, токсичних елементів та мікотоксинів, радіонуклідів, вмісту ерукової кислоти та глюкозинолатів (для ріпаку), вмісту масової частки білка та олії (для сої) компенсуються Поклажодавцем у грошовій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Зернового складу на підставі актів виконаних робіт відповідних лабораторій.

8. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН

8.1. У разі невиконання або неналежного виконання умов цього Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством та умовами Договору.

8.2. У разі втрати ОСОБА_2 складом з його вини, останній зобов`язаний відшкодувати Поклажодавцю таку саме кількість Зерна такої ж самої якості, як Зерно, передане на зберігання, або відшкодувати його вартість, яка визначена на момент відшкодування Торгово-промисловою палатою України.

8.3. Згідно зі ст. 33 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", Зерновий склад звільняється від відповідальності за втрату, нестачу і пошкодження Зерна, викликаних непереборною силою (форс-мажор). За втрату, нестачу чи пошкодження прийнятого на зберігання Зерна після того, як закінчився граничний строк його зберігання, Зерновий склад несе відповідальність лише за наявності з його боку умислу чи грубої необережності.

8.4. У разі несвоєчасної оплати Поклажодавцем наданих Зерновим складом послуг, Поклажодавець виплачує Зерновому складу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. При цьому, сплата пені не звільняє Сторони від виконання своїх зобов`язань за цим Договором.

8.5. У разі, якщо в наслідок необережності, умислу чи невиконання правил руху по території Зернового складу водіями транспорту, що перевозить Зерно Поклажодавця, майну Зернового складу було заподіяно шкоду, Поклажодавець зобов`язаний її повністю компенсувати до моменту остаточного відвантаження свого Зерна. Факт нанесення шкоди майну Зернового складу підтверджується відповідним актом, який підписується представниками Сторін в термін, не пізніше 24 годин з моменту нанесення шкоди. До моменту підписання відповідного акту, автотранспорт, що заподіяв шкоду, залишається на території Зернового складу. У разі, якщо представник Поклажодавця не з`явився на підписання у встановлений термін, акт вважається погодженим та прийнятим Поклажодавцем без зауважень.

8.6. У випадку відмови Поклажодавця сплатити Зерновому складу нараховані штрафні санкції та/або відшкодувати задані збитки, до моменту їх сплати Зерновий склад має право притримати відвантаження чи переоформлення Продукції на суму штрафних санкцій та/або завданих збитків.

8.7. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань, якщо воно виникло внаслідок дії обставин непереборної сили (форсмажор, згідно з розділом 12 Договору).

8.8. Сторони домовились встановити строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкції у 3 (три) роки.

8.9. Сторони домовились, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України збільшити строк нарахування штрафних санкцій до 3 (трьох) років від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

8.10. Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України Сторони встановлюють 36 (тридцять шість) процентів річних за користування чужими грошовими коштами.

9. ОБСЯГИ ТА СТРОКИ ЗБЕРІГАННЯ

9.1. Орієнтовний обсяг Продукції до передачі на зберігання та граничний термін її зберігання визначається Специфікацією (Додаток №1 до Договору), яка є невід`ємною частиною цього Договору.

9.2. Строк зберігання Зерна за цим Договором - до подання Поклажодавцем вимоги про його повернення, але не пізніше граничного строку зберігання, визначеного згідно Додатку №1 до Договору.

9.3. Відлік строку зберігання починається з дня передачі Продукції Зерновому складу на зберігання, а при переоформленні з дня зарахування Продукції на особовий рахунок Поклажодавця.

9.4. Поклажодавець зобов`язаний відвантажити свою Продукцію зі зберігання до закінчення граничного строку зберігання.

9.5. Зерновий склад зобов`язаний письмово за сім днів до закінчення строку зберігання зерна попередити Поклажодавця про закінчення строку зберігання зерна та запропонувати термін його відвантаження. Підтвердженням факту повідомлення Поклажодавця про закінчення терміну зберігання є квитанція про відправлення відповідного листа та/ або надсилання повідомлення на електронну пошту Поклажодавця.

9.6. У випадку, якщо Поклажодавець після закінчення запропонованого Зерновим складом терміну не відвантажив Продукцію зі зберігання, Зерновий склад має право продати Продукцію, що зберігається, на конкурентних засадах в порядку, передбаченому чинним законодавством. При цьому оплата за послуги Зернового складу після закінчення запропонованого терміну відвантаження встановлюється в подвійному розмірі відносно тарифів, встановлених у Додатку №1 до Договору.

9.7. Кошти, одержані від продажу Продукції Поклажодавця, передаються Поклажодавцю за вирахуванням сум за надані Зерновим складом послуги, штрафних санкцій та компенсації витрат з продажу Зерна.

9.8. Після закінчення граничного строку зберігання Продукції Поклажодавець зобов`язаний компенсувати Зерновому складу вартість проведених додаткових оздоровчих заходів щодо зберігання Продукції та витрат на інвентаризацію (переважування) її залишків.

9.9. Граничний строк зберігання Продукції може бути продовжений за згодою Зернового складу, за умов підписання відповідної додаткової угоди.

10. ІНШІ УМОВИ

10.1. При виконанні Договору Зерновий склад керується чинним законодавством України та умовами цього Договору.

10.2. Договір укладено в двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної Сторони.

10.3. Будь-які зміни до Договору дійсні, якщо вони закріплені у Додатковій угоді до цього Договору.

10.4. Сторони не мають права передавати свої права і обов`язки за цим Договором третім особам без письмової згоди на це іншої Сторони.

10.5. Договір може бути змінений лише за згодою Сторін шляхом укладання Додаткової угоди. Розірвання Договору в односторонньому порядку допускається лише за ініціативою Зернового складу, при цьому Зерновий склад зобов`язаний повідомити про це Поклажодавця не пізніше, ніж за сорок п`ять днів.

10.6. Сторони підтверджують, що особи, які підписали цей Договір, мають відповідні повноваження.

10.7. При передачі Продукції в заставу Поклажодавець зобов`язаний застрахувати її самостійно.

10.8. Сторони домовились, що інформація, яку вони дізналися одна про одну при веденні переддоговірних переговорів, укладанні та виконанні цього Договору, є конфіденційною та не підлягає розголошенню.

11. ПОРЯДОК ВИРІШЕННЯ СУПЕРЕЧОК

11.1. Усі суперечки й розбіжності, що виникають при виконанні умов даного Договору й не передбачені їм, розглядаються Сторонами шляхом переговорів. У випадку неможливості врегулювання суперечок і розбіжностей шляхом переговорів, вони розглядаються у встановленому законодавством порядку.

12.ФОРС- МАЖОР

12.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань та / або втрату Продукції, якщо воно виникло внаслідок дії форсмажорних в тому числі, але не обмежуюсь, обставин, як-то: стихія, страйк, локаут, інший промисловий розлад, оголошена та неоголошена війна, військові дії, проведення спеціальних заходів правоохоронними органами в місці та/або поблизу знаходження Зернового складу, захват Продукції незаконними озброєними формуваннями, загроза війни, окупація, громадські заворушення, саботаж, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу чи ожеледь та інші події, які неможливо було передбачити чи упередити. Дія таких непереборних сил засвідчується довідкою Торгово-промислової палати України та/або її територіальними органами та/або довідкою будь-якої державної установи, що підтверджує будь-яку з дій зазначених в цьому пункті та / або в діючому законодавстві України та / або повідомленнями засобів масової інформації.

12.2. Час, визначений на виконання зобов`язань за Договором, повинен бути збільшений на термін тривалості форс-мажорних подій, якщо вони безпосередньо впливають на виконання умов даного Договору.

12.3. Сторона, для якої стало неможливим виконання зобов`язань за Договором в наслідок форс-мажорних обставин, повинна повідомити письмово іншій Стороні про початок і припинення форс-мажорних обставин негайно, але не пізніше 10 днів з моменту їх виникнення чи припинення.

12.4. Не вважаються форс-мажорними обставинами відсутність у Поклажодавця коштів для оплати послуг Зернового складу.

12.5. Зерновий склад звільняється від відповідальності за повну або часткову втрату Продукції або її псування, якщо втрата Продукції або її псування відбулося внаслідок дії форс-мажорних обставин.

12.6. Не повідомлення або несвоєчасне повідомлення Поклажодавцем про виникнення чи припинення форс-мажорних обставин позбавляє таку Сторону права посилатися на них.

13.ТЕРМІН ДІЇ ДОГОВОРУ

13.1. Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до "30" червня 2023 р.

13.1.1. На підставі частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України Сторони дійшли згоди про те, що дія цього договору розповсюджується на відносини, які виникли з дати фактичного завезення зерна на елеватор, у випадку якщо воно було здійснене до дати укладання Договору. У зв`язку з цим, Поклажодавець зобов`язаний оплатити Зерновому складу всі витрати, пов`язані зі зберіганням зерна відповідно до умов Договору, з дати фактичного завезення зерна на елеватор. 13.2. Термін дії договору може бути продовжений по взаємній згоді Сторін шляхом підписання Додаткової угоди.

14. РЕКВІЗИТИ СТОРІН

14.1. Кожна зі Сторін несе відповідальність за вірність та актуальність вказаних в даному Договорі реквізитів, що стосується цієї сторони. У випадку змін будь-яких реквізитів, вказаних у Договорі, кожна зі Сторін зобов`язана у триденний термін з моменту їх зміни повідомити про це іншу Сторону.

ЗЕРНОВИЙ СКЛАД: ТОВ "АПК "НОВААГРО", Юр. адреса: 61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Чернишевська,66, IBAN НОМЕР_2 в АТ "ОТП банк", МФО 300528, , ІПН 15, Платник податку на прибуток на загальних підставах, Директор Доброштан Д.В.

ПОКЛАЖОДАВЕЦЬ: ТОВ "ЗОРЯ", Юр. адреса: 62651, Харківська обл., Великобурлуцький р-н, село Шипувате, вулиця Набережна, будинок 40, IBAN НОМЕР_3 , в АТ Райффайзен Банк Аваль МФО 380805, , ІПН 78, Директор Кравцов А.М.

СПЕЦИФІКАЦІЯ №1

від "___" ______________ 2023 р.

Вартість послуг Зернового складу та орієнтовний обсяг Зерна, що передається на зберігання.

1. Орієнтовний обсяг Продукції в розрізі культур до передачі на зберігання становить 4375,36 тонн, у тому числі:

Найменування культур:

1) Пшениця: Кількість, тонн: 2806,15; Строк поставки Продукції (включно): визначається датою фактичного завезення зерна на елеватор; Граничний термін зберігання (включно): 30.06.2023

2) Ячмінь: Кількість, тонн: 1569,21; Строк поставки Продукції (включно): визначається датою фактичного завезення зерна на елеватор; Граничний термін зберігання (включно): 30.06.2023

3) Кукурудза: Кількість, тонн: - Строк поставки Продукції (включно): - Граничний термін зберігання (включно): -

4) Соняшник: Кількість, тонн: - Строк поставки Продукції (включно): - Граничний термін зберігання (включно): -

2. Вартість послуг Зернового складу, гривень (з урахуванням ПДВ):

1) Пшениця: Приймання авто, грн/тонна: 15,00 грн.; Сушіння, грн/тонно/ відсоток: 135,00 грн.; Очищення, Грн/тонно/ відсоток: 24,00 грн.; Зберігання, Грн/тонно/доба: 3.24 грн.; Відвантаження ж/д, грн/тонна: 199.98 грн.; Відвантаження авто, грн/тонна: 199.98 грн.; Зважування на залізничних вагах (тара та брутто): 750,00 грн.

2) Ячмінь: Приймання авто, грн/тонна: 15,00 грн.; Сушіння, грн/тонно/ відсоток: 135,00 грн.; Очищення, Грн/тонно/ відсоток: 24,00 грн.; Зберігання, Грн/тонно/доба: 3.24 грн.; Відвантаження ж/д, грн/тонна: 199.98 грн.; Відвантаження авто, грн/тонна: 199.98 грн.; Зважування на залізничних вагах (тара та брутто): 750,00 грн.

3) Кукурудза: Приймання авто, грн/тонна: 19,92 грн.; Сушіння, грн/тонно/ відсоток: 135,00 грн.; Очищення, Грн/тонно/ відсоток: 24,00 грн.; Зберігання, Грн/тонно/доба: 3.54 грн.; Відвантаження ж/д, грн/тонна: 219,00 грн.; Відвантаження авто, грн/тонна: 219,00 грн.; Зважування на залізничних вагах (тара та брутто): 750,00 грн.

4) Соняшник: Приймання авто, грн/тонна: 19,92 грн.; Сушіння, грн/тонно/ відсоток: 141,00 грн.; Очищення, Грн/тонно/ відсоток: 27,00 грн.; Зберігання, Грн/тонно/доба: 4,20 грн.; Відвантаження ж/д, грн/тонна: 231,00 грн.; Відвантаження авто, грн/тонна: 231,00 грн.; Зважування на залізничних вагах (тара та брутто): 750,00 грн.

3. Вартість додаткових послуг, гривень (з урахуванням ПДВ): Складська квитанція 25,20 грн.; Просте складське свідоцтво 25,20 грн.; Подвійне складське свідоцтво 55,20 грн.; Переоформлення права власності на Зерно (за операцію) 120,00 грн.

4. Специфікація діє до 30.06.2023 і є невід`ємною частиною Договору.

5. ЮРИДИЧНІ АДРЕСИ Й БАНКІВСЬКІ РЕКВІЗИТИ СТОРІН

ЗЕРНОВИЙ СКЛАД: ТОВ "АПК "НОВААГРО", Юр. адреса: 61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Чернишевська, 66, IBAN НОМЕР_2 в АТ "ОТП банк", МФО 300528, , ІПН 15, Платник податку на прибуток на загальних підставах, Директор Доброштан Д.В.

ПОКЛАЖОДАВЕЦЬ: ТОВ "ЗОРЯ", Юр. адреса: 62651, Харківська обл., Великобурлуцький р-н, село Шипувате, вулиця Набережна, будинок 40, IBAN НОМЕР_3 в АТ Райффайзен Банк Аваль, МФО 380805, , ІПН 78, Директор Кравцов А.М.".

Зобов`язати Зерновий склад - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова Компанія "Новаагро" (61002, Харківська область, місто Харків, вул. Чернишевська, будинок 66, ), вчинити дії по документальному оформленню зберігання зерна озимої пшениці вагою 2 729,48 тон та ячменю вагою 1 569,21 тон шляхом оформлення складських квитанцій на зерно і карток аналізу зерна та видати Товариству з обмеженою відповідальністю "Зоря" (62651, Харківська область, Великобурлуцький район, село Шипувате, вул. Набережна, будинок 40, ) складські квитанції на зерно озимої пшениці вагою 2 729,48 тон та ячменю вагою 1 569,21 тон, про що внести записи до реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, і реєстру зернового складу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова Компанія "Новаагро" (61002, Харківська область, місто Харків, вул. Чернишевська, будинок 66, ) на корить Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" (62651, Харківська область, Великобурлуцький район, село Шипувате, вул. Набережна, будинок 40, ) - 89 858,93 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Зоря" (62651, Харківська область, Великобурлуцький район, село Шипувате, вул. Набережна, будинок 40, ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова Компанія "Новаагро" (61002, Харківська область, місто Харків, вул. Чернишевська, будинок 66, ).

Повне рішення підписано 28 квітня 2023 року.

Суддя О.В. Погорелова