УХВАЛА

25 квітня 2023 року

м. Київ

Cправа № 924/1351/20 (924/995/22)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Пєскова В. Г.

розглянув матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2023

у складі колегії суддів: Саврія В. А. (головуючого), Миханюк М. В., Коломис В. В.

та на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2022

у складі судді Танасюк О. Є.

у справі за позовом Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів"

до ОСОБА_1

про витребування з чужого незаконного володіння у фізичної особи ОСОБА_1 на користь КП "Агрофірма "Проскурів" земельних ділянок з кадастровими номерами площею та реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна: :06:012:0037 - 1,757 га, № 040; :06:012:0038 - 1,757 га, № 040; :06:012:0039 - 4,7801 га, № 040; :06:012:0040 - 1,4468 га, № 040; :06:012:0041 - 5,7359 га, № 040

та об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 040 під назвою: "Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" загальною площею 2 754,70 м.кв, який складається (опис): "нежитлова будівля № 1 літ. А-2 площею 129,7 кв.м, нежитлова будівля №2 літ. - Б площею 56,8 кв.м., нежитлова будівля №3 літ.- В площею 116,3 кв.м, нежитлова будівля № 4 літ.- Г площею 153,6 кв.м, нежитлова будівля № 5 літ. - Д площею 144,6 кв.м, нежитлова будівля № 6 літ Е-2 площею 93,7 кв.м, теплиця № 1 літ. - Є площею 620,7 кв.м, теплиця № 2 літ. - Ж. площею 621,5 кв.м, теплиця № 3 літ. - И площею 205,3 кв.м, теплиця № 4 літ. - З площею 520,2 кв.м, теплиця № 5 літ. - 1 площею 92,3 кв.м. за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська територіальна громада

в межах справи про банкрутство Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів"

ВСТАНОВИВ:

12.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 (повний текст складено 27.03.2023) та на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2022 у справі № 924/1351/20 (924/995/22).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 924/1351/20 (924/995/22) визначено склад суддів Верховного Суду: Банасько О. О. (головуючий), Картере В. І., Пєсков В. Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2023.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, зміст оскаржених судових рішень судом встановлено наступне.

27.12.2022 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" (далі - КП "Агрофірма "Проскурів") до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння у фізичної особи ОСОБА_1 на користь Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" земельних ділянок з кадастровими номерами площею та реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна: :06:012:0037 - 1,757 га, № 040; :06:012:0038 - 1,757 га, № 040; :06:012:0039 - 4,7801 га, №040; :6:012:0040 - 1,4468 га, № 040; :06:012:0041 - 5,7359 га, № 040 та об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 040 під назвою: "Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" загальною площею 2754,70 м.кв., який складається (опис): "нежитлова будівля № 1 літ. А-2 площею 129,7 кв.м., нежитлова будівля №2 літ. - Б площею 56,8 кв.м., нежитлова будівля № 3 літ.- В площею 116,3 кв.м., нежитлова будівля № 4 літ.- Г площею 153,6 кв.м, нежитлова будівля № 5 літ. - Д площею 144,6 кв.м ,нежитлова будівля № 6 літ Е-2 площею 93,7 кв.м., теплиця № 1 літ. - Є площею 620,7 кв.м., теплиця № 2 літ. - Ж площею 621,5 кв.м., теплиця № 3 літ. - И площею 205,3 кв.м., теплиця № 4 літ. - З площею 520,2 кв.м., теплиця № 5 літ. - 1 площею 92,3 кв.м. за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська територіальна громада (в межах справи № 924/1351/20 про банкрутство КП "Агрофірма "Проскурів")

У позовній заяві та в окремій заяві від 27.12.2022 за № 924/1351/20-249 позивач просив вжити заходи забезпечення позову без повідомлення та виклику сторін шляхом накладення арешту на майно, що є предметом спору, земельних ділянок та комплекс будівель і споруд.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, КП "Агрофірма "Проскурів" зазначає, що після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 924/1351/20 (924/914/20), яким було витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" три земельні ділянки (з кадастровими номерами № :28:002:0774; № :06:012:0721; № :28:001:0792), товариствами, бенефіціарними власниками та керівниками виконавчих органів яких є члени родини ОСОБА_1, в тому числі і відповідач у даній справі, вчинялися різного роду дії про створення перешкод у виконанні такого рішення (оформлення права емфітевзису, неодноразовий поділ земельних ділянок, продаж, оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, що належать позивачу на земельних ділянках, фактично належних позивачу).

Зокрема, заявник вказує, що йому не вдалося провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 15,4769 га, кадастровий № :06:012:0721 у зв`язку з її поділом, спочатку на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :06:012:0031 та :06:012:0032 відповідно площею 3,5140 га та 11,9629 га, а в подальшому - на п`ять нових земельних ділянок під кадастровими номерами з площею: :06:012:0037 - 1,757 га; :06:012:0038 - 1,757 га; :06:012:0039 - 4,7801 га; :06:012:0040 - 1,4468 га; :06:012:0041 - 5,7359 га.

Як убачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № № 318639054, 318637975, 318636060, , та 318633908 від 23.12.2022, право власності на земельні ділянки, які є предметом спору було зареєстровано за відповідачем 23.11.2022 (дві) та 09.12.2022 (три).

Також після остаточного вирішення спору щодо належності земельної ділянки :06:012:0721 (постановою Верховного Суду від 26.05.2022 залишено без змін рішення судів попередніх інстанцій в частині витребування земельних ділянок), 06.06.2022 укладено нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Сурмою Г. Ф. два договори купівлі продажі земельних ділянок за кадастровими номерами :06:012:0031 та :06:012:0032 (утворені внаслідок поділу земельної ділянки :06:012:0721), згідно яких продавець - Товариство з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" в особі директора Будзінського В. В. (син), продав вказані земельні ділянки фізичній особі ОСОБА_1 (мати).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка від 23.12.2022 № 318643321) за фізичною особою ОСОБА_1 21.10.2022 було зареєстровано на праві власності об`єкт нерухомого майна за номером 040 під назвою: "Комплекс будівель та споруд тепличного господарства" загальною площею 2 754,70 м.кв., який, як стверджує позивач, належить Агрофірмі "Проскурів", як правонаступнику колгоспу "Комунар" який здійснював будівництво зазначених будівель та споруд. Повідомляє, що з певних об`єктивних причин таке право не було зареєстроване колишніми посадовими особами Агрофірми.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2022 у справі № 924/1351/20 (924/995/22) задоволено заяву Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову у справі № 924/1351/20 (924/995/22) шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами площею та реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна: :06:012:0037 - 1,757 га, № 040; :06:012:0038 - 1,757 га, № 040; :06:012:0039 - 4,7801 га, №040; :06:012:0040 - 1,4468 га, № 040; :06:012:0041- 5,7359 га, № 040 та на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 040 під назвою: "Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" загальною площею 2754,7 м.кв., який складається (опис): нежитлова будівля № 1 літ. А-2 площею 129,7 кв.м., нежитлова будівля № 2 літ. - Б площею 56,8 кв.м., нежитлова будівля № 3 літ. - В площею 116,3 кв.м., нежитлова будівля № 4 літ. - Г площею 153,6 кв.м, нежитлова будівля № 5 літ. - Д площею 144,6 кв.м., нежитлова будівля № 6 літ Е-2 площею 93,7 кв.м., теплиця № 1 літ. - Є площею 620,7 кв.м., теплиця № 2 літ. - Ж. площею 621,5 кв.м., теплиця № 3 літ. - И площею 205,3 кв.м., теплиця № 4 літ. - З площею 520,2 кв.м., теплиця № 5 літ.-1 площею 92,3 кв.м. за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська територіальна громада.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 (повний текст складено 27.03.2023) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2022 у справі № 924/1351/20 (924/995/22) залишено без змін.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що з наданих позивачем документів вбачається, що після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 924/1351/20 (924/914/20), яким витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" три земельні ділянки, в тому числі, з кадастровим номером :06:012:0721, вчинялися дії щодо поділу вказаної земельної ділянки та відчуження земельних ділянок, утворених в результаті поділу із внесенням відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відтак, такі дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" та ОСОБА_1 свідчать про створення перешкод у виконанні судового рішення про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0721 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів", спричинило неможливість здійснити державну реєстрацію земельної ділянки позивачем та призвело до звернення КП "Агрофірма "Проскурів" з позовом про витребування 5-ти земельних ділянок, утворених внаслідок поділу первинної земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0721 та заявою про забезпечення позову.

З огляду на вище викладене, враховуючи доводи та обставини, на які посилався позивач у заяві про забезпечення позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду. В даному випадку вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору є ефективним, адекватним та співмірним заходом забезпечення позовних вимог.

До того ж, суди попередніх інстанцій зазначили, що накладення арешту на спірне нерухоме майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати зазначене майно третім особам (аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.01.2022 у cправі № 908/964/21 (908/2696/21).

При цьому, в оскаржених судових рішеннях зазначено, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду заяви про забезпечення позову.

У поданій касаційній скарзі заявник вважає, що ухвала Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2022 та постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 у справі № 924/1351/20 (924/995/22) прийняті з порушенням норм процесуального права, а саме статті 136, пункту 5 частини першої статті 139, частини сьомої статті 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до статті 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

У відповідності до статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачу, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Таким чином, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до усталеної судової практики при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку задоволення позову.

Отже, необхідною умовою для вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення.

У даному випадку, як установлено судами попередніх інстанцій з наданих позивачем документів, після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 924/1351/20 (924/914/20), яким витребувано від ТОВ "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" три земельні ділянки, в тому числі, з кадастровим номером :06:012:0721, вчинялися дії щодо поділу вказаної земельної ділянки та відчуження земельних ділянок, утворених в результаті поділу із внесенням відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відтак суди дійшли висновку, що зазначені дії свідчать про створення перешкод у виконанні судового рішення про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0721 від ТОВ "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів", що спричинило неможливість здійснити державну реєстрацію земельної ділянки позивачем та призвело до звернення КП "Агрофірма "Проскурів" з позовом про витребування 5-ти земельних ділянок, утворених внаслідок поділу первинної земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0721 та заявою про забезпечення позову.

Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно жодним чином не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати зазначене майно третім особам.

Касаційний господарський суд також враховує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.96 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, ЄСПЛ, § 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2018 справа "ZUBAC v. CROATIA" (N 40160/12, ЄСПЛ, § 83) вказано що застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Враховуючи, що повноваження суду касаційної інстанції обмежено перевіркою правильності застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, зважаючи на особливий статус Верховного Суду, вирішення питання про можливість відкриття касаційного провадження відноситься до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг цим судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, ЄСПЛ, від 18.11.2010).

Для Верховного Суду питання правильного застосування норм права під час прийняття оскаржених судових рішень у справі № 924/1351/20 (924/995/22) є очевидними і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 та на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2022 у справі № 924/1351/20 (924/995/22).

Аналогічна правова позиція відображена в ухвалах Верховного Суду від 28.01.2021 № 905/1906/20, від 21.07.2021 № 910/20058/20, від 01.10.2021 № 904/4498/21, від 12.10.2021 № 902/696/21.

Керуючись статтями 233, 234, 235, 293, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 та на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2022 у справі № 924/1351/20 (924/995/22).

2. Касаційну скаргу повернути заявнику з доданими до неї матеріалами.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді В. І. Картере

В. Г. Пєсков