ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023м. ДніпроСправа № 904/6044/20 (904/190/23)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Карпенко К.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива 2014" арбітражного керуючого Огулькової Анни Миколаївни, м.Дніпро

до ОСОБА_1 , м. Миколаїв

про стягнення заборгованості у розмірі 330 000,00 грн

Представники:

від позивача: Огулькова А.М., свідоцтво №1368 від 18.07.2013

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива 2014" арбітражний керуючий Огулькова Анна Миколаївна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 330 000,00 грн.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що в ході ліквідаційної процедури ліквідатору стало відомо, що ТОВ "Нива 2014" сплатило з власного банківського рахунку на користь відповідача - ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 330 000,00 грн зворотної фінансової допомоги, однак кошти повернуті не були.

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 24.11.2020 Господарським судом Дніпропетровської області відносно позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива 2014" (49074, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 111 А, кв.51, ) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/6044/20, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А. Є.

21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до положень частини 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6044/20(904/190/23) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 09.01.2023 прийнято матеріали справи №904/6044/20(904/190/23) за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива 2014" арбітражного керуючого Огулькової Анни Миколаївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 330 000,00 грн. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 07.02.2023 о 10:00 год.

У підготовче засідання, призначене на 07.02.2023, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином.

У підготовче засідання, призначене на 07.02.2023, представник відповідача не з`явився.

Ухвалою суду від 07.02.2023 відкладено підготовче засідання на 23.02.2023 о 12:00 год.

У підготовчому засіданні, призначеному на 23.02.2023, в режимі відеоконференції приймав участь представник позивача.

У підготовче засідання, призначене на 23.02.2023, представник відповідача не з`явився.

Ухвалою суду від 23.02.2023 відкладено підготовче засідання на 21.03.2023 о 09:40 год.

20.03.2023 від відповідача надійшов відзив б/н від 14.03.2023 на позовну заяву.

Суд долучив поданий відзив до матеріалів справи.

У підготовче засідання, призначене на 21.03.2023, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином.

У підготовчому засіданні, призначеному на 21.03.2023, в режимі відеоконференції приймала участь представник позивача, яка повідомила суд, що станом на дату проведення підготовчого засідання відзив на позовну заяву не отримувала.

Ухвалою суду від 21.03.2023 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 11.04.2023 о 10:00 год.

29.03.2023 від Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради електронною поштою надійшов лист вих.№19.03.03-11/1087/23 від 29.03.2023.

03.04.2023 від позивача надійшла відповідь вих.№28-03-23/1/02-02 від 28.03.2023 на відзив.

Суд долучив подані документи до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 11.04.2023, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення ухвали суду від 21.03.2023 на електронну адресу відповідача - (том - 1, а.с. - 209).

У судовому засіданні, призначеному на 11.04.2023, в режимі відеоконференції приймав участь позивач.

Суд заслухав вступне слово позивача.

Ухвалою суду від 11.04.2023 відкладено судове засідання на 20.04.2023 о 09:30 год.

У судове засідання, призначене на 20.04.2023, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення ухвали суду від 11.04.2023 на електронну адресу відповідача - (том - 2, а.с. - 17).

У судовому засіданні, призначеному на 20.04.2023, в режимі відеоконференції приймала участь позивач, яка підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 20.04.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

В ході ліквідаційної процедури ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива 2014" арбітражному керуючому Огульковій А.М. стало відомо про те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нива 2014" (надалі - Позивачем) та ОСОБА_1 (надалі - Відповідачем) було укладено Договір від 01.08.2016 зворотної фінансової допомоги.

Пунктом 2.1. укладеного договору, сторони передбачили надання зворотної фінансової допомоги у розмірі 400 000,00 грн.

Згідно з п. 2.2. укладеного договору розмір зворотної фінансової допомоги є орієнтовний.

Відповідно до п. 2.4. договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу зворотну фінансову допомогу в строк до 01.07.2018.

Пунктом 2.5. укладеного договору сторони передбачили можливість надання зворотної фінансової допомоги, як єдиним платежем, так і частинами, розмір і строк надання якої встановлюється позивачем на власний розсуд виходячи із власних фінансових можливостей.

Як вбачається з банківської виписки АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" за період з 12.03.2014 по 09.02.2022 ТОВ «Нива 2014» сплатило з власного банківського рахунку на користь Відповідача - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 330 000,00 (триста тридцять тисяч) грн:

1. 11.08.2016 Призначення платежу - для подальшого перерахування на СКР 291027 ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1 Зворотна фінансова позика. Без ПДВ. - 50 000 грн.

2. 26.08.2016 Призначення платежу - для подальшого перерахування на СКР 291027 ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1 Зворотна фінансова позика. Без ПДВ. - 190 000 грн.

3. 04.04.2018 Призначення платежу - для подальшого перерахування на СКР 314279 ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1 Зворотна фінансова допомога. Без ПДВ. - 90 000 грн.

Зазначені кошти повернуті не були.

18 листопада 2022 року ліквідатор звернулася до Відповідача із запитом вих.№18-11-22/1/02-02, який було направлено на відомі адреси, до якого додавався Акт звірки взаєморозрахунків між ТОВ «НИВА 2014» та Відповідачем станом на 18.11.2022 (поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №503 та № 511).

У запиті зазначалося, що у випадку неотримання відповіді на запит з підписаним Актом звірки, або мотивованою письмовою відмовою від його підписання, вважатиметься, що Відповідач визнає наявну заборгованість.

Відповідно до п.10 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 № 270, пересилання поштових відправлень, що належать до універсальних послуг поштового зв`язку, у нормативні строки, встановлені Мінінфраструктури.

Пунктами 1, 2 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за №173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Враховуючи викладене, станом на дату звернення з позовом до суду минуло достатньо часу виходячи з встановлених строків для поштового пересилання для отримання відповідачем вказаного запиту та надання відповідної відповіді або заперечення.

Відповідь на вказаний запит отримана не була, так само як і не виконано зобов`язання з погашення заборгованості, тому ТОВ «Нива 2014» звернулось до суду з позовом.

Звертаючись до суду, позивач посилається на невиконання відповідачем зобов`язань за Договором від 01.08.2016 зворотної фінансової допомоги та просить суду стягнути з Відповідача суму основного боргу в розмірі 330 000,00 грн, що і є причиною виникнення цього спору.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою до зворотної фінансової допомоги застосовуються положення Цивільного кодексу України щодо позики, які викладені у главі 71 «Позика, кредит, банківський вклад».

Так, відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В матеріалах справи міститься відзив Відповідача, в якому ОСОБА_1 не заперечує факт отримання грошових коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива 2014" у загальному розмірі 330 000,00 грн, проте просить суд застосувати строк позовної давності до вимог ліквідатора та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору, факт передачі грошових коштів, строк оплати, наявність прострочення оплати за договором.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з таких підстав та встановлених обставин.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 256 ЦК України (поняття позовної давності) позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Застосування позовної давності (в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)) забезпечує в національній системі права виконання принципу верховенства права, складовою частиною якого є правова визначеність.

Для спірних відносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті 256, 257 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Суд зазначає, що і в разі пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення арбітражного керуючого (ліквідатора) до суду із заявою про захист інтересів Боржника.

Як вже було зазначено вище, відповідно до п. 2.6. укладеного договору, зворотна фінансова допомога мала бути повернута відповідачем до 31.12.2018.

Враховуючи, що відповідно до п. 2.6. укладеного договору, повна оплата Відповідачем за Договором мала бути здійснена до 31.12.2018 включно, то прострочення виконання зобов`язання за договором, а отже і строк позовної давності, починає відлік з 01.01.2019.

Отже, загальний строк позовної давності у 3 роки щодо вимоги про оплату за договором, сплив 01.01.2022.

Суд відзначає, що у спірних правовідносинах суб`єктом прав є саме боржник, а не арбітражний керуючий (ліквідатор), а тому, визначаючи початок перебігу позовної давності у цій справі, слід враховувати, коли про порушене право дізнався або міг дізнатись боржник в особі уповноваженого органу.

Отже, при дослідженні питання пропуску позовної давності в спорі слід з`ясовувати, коли про порушення своїх прав довідався або міг довідатися боржник в особі уповноваженого органу.

При вирішенні судами спорів, стороною в яких є боржник, що розглядаються у справах про банкрутство, є недопустимим відхід від встановленого ЦК України порядку перебігу позовної давності зі зміною наведеного порядку визначення початку перебігу позовної давності з урахуванням виду позовних вимог у спірних правовідносинах.

Правильність наведеної позиції стосовно правил перебігу позовної давності у справах про банкрутство також підтверджується, якщо звернутися до конструкції частини першої статті 261 Цивільного кодексу України, в основу якої покладено принцип єдності (одинності) суб`єкта, чиї права порушено.

Аналіз норм права, якими врегульовані питання позовної давності дає підстави для висновку, що у разі, коли законодавець вживає вислови "свої цивільні права", "цивільні права особи", "здійснення права", він має на увазі право, яке належить одній особі, право однієї особи, а не декількох осіб, якщо інше прямо не зазначено у тексті відповідної норми.

Тож при тлумаченні вимог щодо початку перебігу позовної давності слід керуватися тим, що перебіг позовної давності починається від дня, коли про відповідні обставини, тобто про порушення права, дізналася або могла довідатися особа, що є носієм права, а не інша особа, у тому числі й та, якій за законом надано повноваження із захисту цього права. У справах про банкрутство цією особою є арбітражний керуючий, на якого за законом на підставі рішення суду покладаються обов`язки та надаються повноваження розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора.

При цьому і в разі пред`явлення у межах справи про банкрутство позову самою особою, право якої порушене (боржником), і у разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, якою може бути арбітражний керуючий, перебіг позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Іншого правила щодо визначення початку перебігу позовної давності не містять ні частина перша статті 261 Цивільного кодексу України, ні норми спеціального закону, що регулюють порядок вирішення спорів у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься відповідь на відзив, в якій Позивач просить суд залишити без задоволення заяву відповідача про застосування строку позовної давності.

В обґрунтування вказаної позиції Позивач зазначив, що справу про банкрутство ТОВ «НИВА 2014» було порушено 24.11.2020.

11.05.2021 ТОВ «НИВА 2014» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Одразу після цього, ліквідатор на підставі ст. 61 КУзПБ почала вчиняти заходи спрямовані на формування ліквідаційної маси.

При цьому, боржник та його керівництво було відсутнє за місцезнаходженням, жодної документації, інформації ліквідатору передано не було.

Листом вих.№27-05-21/1/02-02 від 27.05.2021 ліквідатор звернулася до АТ «Райффайзен Банк Аваль» в якому у боржника були відкриті рахунки, з питання отримання банківських виписок по ним за увесь період обслуговування.

Листом вих.№97-5-4/1271 від 07.06.2021 АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав відповідь про те, що Банк не може задовольнити прохання та надати запитувану інформацію без подання особисто ліквідатором документів щодо банкрутства боржника та проходження ідентифікації.

Отримавши цього листа, ліквідатор особисто звернулась у відділення Банку та надала копії ухвали Господарського суду Дніпропетровської області про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Нива 2014», та Постанову про визнання боржника банкрутом.

При наданні документів виявилося, що Банк не може завершити ідентифікацію ліквідатора, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не міститься інформація про ліквідатора як керівника юридичної особи.

У січні 2022 року ліквідатору вдалося привести у відповідність із КУзПБ відомості про ліквідатора в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи - боржника.

Після цього 09.02.2022 ліквідатор змогла завершити ідентифікацію в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та отримати доступ до інформації по рахунках боржника. Про це свідчить банківська виписка сформована 09.02.2022 по рахунку ТОВ «НИВА 2014» з дати його відкриття, а саме з 12.03.2014.

Позивач вважає, що строк позовної давності не пропущено, оскільки ТОВ «НИВА 2014» - це фактично відсутній боржник, а ліквідатор з дня свого призначення крок за кроком здобувала необхідну інформацію та документи для того, щоб зняти «корпоративну вуаль» з діяльності колишніх керівників та учасників цього товариства.

Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір.

До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Закон не наводить переліку поважних причин, за наявності яких може бути поновлено строк позовної давності, і покладає розв`язання цього питання безпосередньо на юрисдикційний орган - суд, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог з врахуванням всіх обставин справи на підставі здійсненої оцінки поданих сторонами доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та інформації зазначеної Позивачем у відповіді на відзив, банківська виписка на підставі якої було встановлено наявну перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Нива 2014" заборгованість, було отримано ліквідатором 09.02.2022.

В той же час позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 330 000,00 грн була подана до Господарського суду Дніпропетровської області лише 09.01.2023, тобто майже через рік після того, як ліквідатору стало відомо про наявну заборгованість.

Втім, причини які не дали змоги ліквідатору звернутись з позовною заявою до суду раніше, судом не встановлено.

Відповідно до частини восьмої статті 261 Цивільного кодексу України винятки з правил, встановлених частинами першою та другою цієї статті, можуть бути встановлені законом.

Відхід від наведеної позиції щодо правил визначення початку перебігу позовної давності у спорах у справах про банкрутство при зверненні боржника/арбітражного керуючого до суду з вимогами про захист цивільного права або інтересу боржника означав би не передбачене законом, а тому безпідставне наділення арбітражного керуючого як особи, що у справі про банкрутство діє від імені боржника, особливим статусом з наданням одночасно боржнику як носію права у спорі не передбаченої нормами закону переваги перед іншими учасниками цього спору у захисті своїх прав та інтересів, зокрема, обмежує протилежну сторону спору у захисті своїх прав та інтересів щодо предмета спору, і, відповідно, ставить її у нерівне становище перед суб`єктом звернення - боржником/арбітражним керуючим.

Поряд з цим пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.96 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" за заявами N N 22083/93, 22095/93; пункт 570 рішення від 20.09.2011 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" за заявою N 14902/04).

Тому визначення початку перебігу строку позовної давності з дня, коли саме арбітражний керуючий у справі про банкрутство дізнався про виникнення заборгованості, не відповідає наведеним правилам застосування норми матеріального права.

Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Отже, для юридичної як сторони правочину (договору тощо) днем початку перебігу позовної давності слід вважати день виконання зобов`язання, оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права за цим правочином.

Наведені висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 11.02.2020 та 17.03.2020 у справі №10/5026/995/2012, від 10.11.2022 у справі №922/1362/17.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива 2014" арбітражного керуючого Огулькової Анни Миколаївни ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості у розмірі 330 000,00 грн - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.05.2023.

Суддя А.Є. Соловйова