ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2023 р. м.Львів Справа №907/749/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді І.Б. Малех

суддів В.М. Гриців

Г.В. Орищин

секретар судового засідання Залуцький Д.Т.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" за вих. №1001Вих-21-9051 від 29.11.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/4101/21 від 09.12.2021)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17 листопада 2021 року (суддя Андрейчук Л.В., повний текст рішення складено 18.11.2021, м. Ужгород)

у справі №907/749/19

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз", м. Ужгород

про стягнення 162163824,69 грн.

за участю представників учасників процесу:

від позивача в режимі відеоконференції: Мельник О.С.- адвокат (довіреність від 05.12.2022 №1-3223; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ТР №000205 від 30.06.2017);

від відповідача: Ландовська М.В. - адвокат (довіреність від 03.01.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЗР №21/1237від 02.10.2017);

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019 на розгляд Господарського суду Закарпатської області поступила позовна заява Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" про стягнення 162163824,69 грн.

Дані позовні вимоги мотивовано тим, що 17 грудня 2015 року між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» укладено договір транспортування природного газу № , що відповідає умовам типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2497.Отже, позивач вважає, що, відповідач має виконувати вимоги визначені в Кодексі газотранспортної системи, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2493, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.6 договору). При цьому також посилається на положення п. 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, яким передбачено порядок встановлення та оплати добових небалансів.

Як вказує позивач, ним за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за березень, квітень, травень, червень 2019 року виявлено наявність у відповідача небалансів, як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснено розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначено його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, а саме: за березень 2019 року - у розмірі 49 985,84 м. куб. (51735,344 кВтхгод) на загальну вартість 48 234 256,20 грн; за квітень 2019 року у розмірі 600 220,70 м. куб. (62 122 842 кВтхгод) на загальну вартість 52572923,00 грн; за травень 2019 року - у розмірі 4387418,67 м. куб. (45409783 кВтхгод) на загальну вартість 36074767,00 грн; за червень 2019 року у розмірі 1835317,60 м. куб. 18995537 кВтхгод) на загальну вартість 15919932,11 грн. Обсяги добових небалансів за березень-червень 2019 позивач підтверджує відповідними актами, довідками, а також реєстрами файлів, завантажених до Інформаційної платформи.

Вказані добові небаланси відповідача, на думку позивача виникли, внаслідок, безпідставного відбору відповідачем з газотранспортної системи у відповідні періоди природного газу для покриття його власних виробничо-технологічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи;несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу (відповідно до абз.2 п. 7 глави 6 розділу ХІІ Кодексу ГТС передбачено, що у разі несанкціонованого відбору природного газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу оператора газотранспортної системи).

Як стверджує позивач, на підставі наведеного у Відповідача виникли зобов`язання, передбачені п. 19 глави 6 розділу XIV кодексу ГТС, вимоги якого є обов`язковими для відповідача, згідно з п. 2.6 договору, а саме відповідач зобов`язаний оплатити виставлені рахунки за добові небаланси.

Відповідач, свої зобов`язання з оплати вказаних рахунків на оплату за добові небаланси за березень, квітень, травень, червень 2019 року на загальну суму 152 801 878,31 грн. не виконав, чим порушив умови п.2.6 договору та п.19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, що стало причиною звернення позивача з позовом до суду з вимогою про стягнення з відповідача 152 801 878,31 грн. заборгованості за добові небаланси, а також нарахованих на суму заборгованості пені у розмірі 8 621 209,76 грн. та 3% річних у розмірі 740 736,62 грн.

Відповідач, в свою чергу у відзиві на позов заперечує позовні вимоги, вказуючи, що сторони договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № не домовлялися про придбання/продаж природного газу, що відповідно до п. 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС могло б стати підставою плати за добовий небаланс. Вважає, що перелік послуг, які зазначені в п. 2.3. договору транспортування природного газу є вичерпним і вчинення дій, щодо врегулювання щодобових небалансів не передбачає, а договору, який би врегульовував відносини між сторонами, щодо врегулювання щодобових небалансів немає. Відповідач зауважує, що згідно з пунктом 2.4 договору транспортування природного газу, обсяг послуг, що надаються за цим договором визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору. В порушення зазначеного пункту, сторони не підписали додатки 1 та 2 до договору, що призвело до неузгодженості істотних договірних умов, щодо надання послуг балансування і така неузгодженість при вирішенні судом спору про стягнення заборгованості за надання відповідних послуг має тлумачитися проти АТ «Укртрансгаз». Крім цього вказує, що позивачем не надано жодних первинних документів, які б свідчили про реальність вчинення балансуючих дій кожної доби, відповідно до положень Кодексу ГТС.

Відповідач зауважує, що розрахунок вартості щодобових небалансів, на думку відповідача, проведено всупереч вимогам кодексу ГТС, щодо визначення ціни. Відповідач також наголошує, що інформаційна платформа оператора ГТС, на якій учасники ринку мали б вчиняти щодобові балансуючі дії, не виконувала своїх функцій належним чином по відношенню до оператора ГРМ, внаслідок чого в оператора ГТС в цей період не було передбаченого законодавством інструменту/можливості для вчинення щодобових балансуючих дій по відношенню до оператора ГРМ. Крім того, як зазначає відповідач, АТ «Укртрансгаз» неправомірно в односторонньому порядку включено до обсягу небалансу у травні 2019 року 27828,35 куб.м. природного газу, які були спожиті споживачем ДВНЗ «УжНУ» на підставі укладеного з його постачальником договору.

З огляду на наведене, відповідач стверджує, що АТ «Закарпатгаз» не замовляв послуги добового балансування у АТ «Укртрансгаз», а в останнього були відсутні підстави для надання такої послуги. Відтак, позивач не довів належними та допустимими доказами сам факт надання відповідачу послуг балансування. Відповідно до чого, просить в позові відмовити.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 17 листопада 2021 року у справі №907/749/19 в задоволенні позову відмовлено.

Судом першої інстанції вказано, що з урахуванням підстави позову, який обґрунтовано неналежним виконанням договору відповідачем, щодо оплати послуг добового балансування і відсутності у договорі положення, щодо врегулювання щодобових небалансів та щодо обов`язку відповідача з оплати такого врегулювання, зважаючи, що внаслідок змін законодавства позивач мав надавати послуги транспортування природного газу на підставі договору транспортування природного газу, укладеного відповідно до типового договору транспортування природного газу зі змінами, затвердженими постановою НКРЕКП від 27.12.2017 N 1437, а також не встановленням реальності вчинення позивачем балансуючих дій та понесення пов`язаних з таким балансуванням витрат, зроблено висновок про відсутність підстав покладення на відповідача обов`язку з оплати заборгованості за послуги добового балансування обсягів природного газу. При цьому судом взято до уваги аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 27.05.2021 у справі N 904/5807/19, від 08.06.2021 у справі N 904/5147/19, від 15.06.2021 у справі N 915/2360/19, від 22.06.2021 у справі N 908/3104/19, від 08.06.2021 року у справі № 903/904/19, від 22.06.2021 у справі № 908/3104/19, від 09.06.2021 року у справі № 926/2479/19, від 22.07.2021 у справі № 909/1214/19.

Позивач - АТ «Укртрансгаз», не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що прийнято з не з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушенням норм процесуального права - ст. ст. 2, 5, 7, 75-78, 96, 86, 236 ГПК України, та невірним застосуванням норм матеріального права - ст. ст. 179, 180 ГК України, ст. ст. 203, 204, 629, 638, 692 ЦК України, п.1 глави 1, п.п. 2, 6, 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, глави 7 розділу ІІІ Кодексу ГТС.

Скаржник зауважує, що відповідачем, як оператором ГРМ, були надані оформлені належним чином повідомлення на створення облікових записів користувачів та відповідні довіреності від його імені на право вчиняти всі необхідні юридично значущі дії на інформаційній платформі оператора ГТС. В подальшому, як зазначає останній, такі уповноважені особи відповідача завантажують до інформаційної платформи оператора ГТС актуальну інформацію з накладенням ЕПЦ цієї уповноваженої особи.

Скаржник посилається на те, що відповідно до п.18, 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС визначено, що оператор газотранспортної системи надає замовнику послуг транспортування природного газу в електронному вигляді через інформаційну платформу інформацію про остаточні щодобові подачі та відбори (у розрізі споживачів замовника послуг транспортування природного газу), обсяги та вартість щодобових небалансів у звітному газовому місяці. Якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс. Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним. Вказані документи, а також докази їх направлення відповідачу через інформаційну платформу були подані до позовної заяви.

Отже, відповідно до цього, скаржник вказує, що висновки суду першої інстанції про те, що виключно договір транспортування природного газу є підставою виникнення цивільного обов`язку з оплати вартості добових небалансів - є хибним.

Разом з тим скаржник вказує, що судом першої інстанції всупереч п.8 ч.4 ст. 238 ГПК України взагалі не зазначено у рішенні мотивів незастосування, зокрема, п.1 глави 1, п.2, 6, 18, 19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС. Крім цього, зауважує, що з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, місцевим господарським судом взагалі не надано правової кваліфікації застосуванню ч.3 ст.11 та ст. 692 ЦК України, у зв`язку з чим також не зазначено мотивів незастосування таких норм права, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Щодо неналежного функціонування інформаційної платформи у спірний період то скаржник вказує, що некоректність роботи інформаційної платформи , про яку йде мова в оскаржуваному рішенні, взагалі не стосується питання завантаження операторами газорозподільних систем даних на виконання вимог глави ХІІ Кодексу ГТС , що стосується порядку здійснення оператором ГТС алокації. При цьому, вказує, що сам факт завантаження відповідачем у спірний період до інформаційної платформи форм 2, 3, 4, 5, за повноту і достовірність інформації, в яких несе відповідальність виключно відповідач , спростовує, як вказує скаржник необґрунтовані твердження суду першої інстанції про вплив некоректної роботи інформаційної платформи (що стосується неможливості в значний період часу завантаження оператором газорозподільної системи номінацій) на достовірність таких доказів.

Щодо висновків суду першої інстанції відносно відхилення актів приймання-передачі природного газу вказує на те, що оформлення актів приймання-передачі газу між оператором газотранспортної системи та оператором суміжної системи здійснюється, відповідно до вимог глави 7 «документальне оформлення приймання-передачі природного газу» розділ ІІІ Кодексу ГТС. Відповідно до пунктів 2,5 глави 5 розділу ІІІ Кодексу ГТС, відповідач не подавав заяв про незгоду з визначення добового чи місячного обсягу та ФХП поданого газу, докази направлення таких матеріали справи не містять , відповідно до чого вважає, що у сторін не виникло (не виникало) спору, щодо обсягів природного газу, переданого із газотранспортної системи та розподільні мережі АТ «Закарпатгаз».

Також, скаржник зауважує, щодо твердження суду першої інстанції про неможливість відповідачем подання номінацій протягом всього спірного періоду березня-червня 2019 року є безпідставним, посилаючись при цьому на положення п.1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС. Подання номінацій замовником послуг транспортування на точках входу до оператора ГТС, з метою надходження природного газу для покриття витрат оператора ГРМ у відповідності до розділу ХІІ Кодексу ГТС, як вказує скаржник є одним із можливих передбачених законодавством способів врегулювання такого питання. Відповідач, як вказує скаржник, не вчиняв будь-яких дій з врегулювання добових небалансів (збалансованості власного порт фоліо балансування) природного газу, зокрема, шляхом подання торгових сповіщень.

Судом, на думку скаржника, також не досліджено обставин несанкціонованого відбору природного газу з газотранспортної системи споживачем , що знаходиться в зоні ліцензійної діяльності відповідача та обставин внесення цих обсягів газу в алокацію відповідача та виникнення у нього цивільного обов`язку з оплати вартості добових негативних небалансів, що виникли у зв`язку з таким несанкціонаван7им відбором. При цьому, також вказує, що судом першої інстанції не досліджено докази на підтвердження таких обставин, зокрема, - форми 2, 3, 4, 5, 9 та довідку №2 , чим порушено вимоги ст. ст. 2, 86, 236 ГПК України.

Відповідно до цього, просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.11.2021 у справі №907/749/19 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі; витрати по сплаті судового збору за апеляційною скаргою просить покласти на відповідача.

Відповідач - АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», у відзиві заперечує доводи апеляційної скарги , в якій зокрема серед іншого зазначає, що нормами чинного законодавства визначено, що транспортування природного газу (а отже і врегулювання добового небалансу, як складової послуги транспортування природного газу) може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи , на підставі договору , укладеного з оператором газотранспортної системи. Відповідно до чого вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено про неможливість у даному випадку виникнення в учасників правовідносин зобов`язань поза межами укладеного ними договору на підставі самих лише норм Кодексу газотранспортної системи, а відтак вірно вказав про відсутність підстав для відступу від викладеної Верховним судом правової позиції у справах №916/2090/16, №927/1041/19. Вказує, що договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 не передбачає надання послуг добового балансування, а саме такої послуги не вказано в п.2.3. такого і на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами не існувало договору в редакції, яка б передбачала врегулювання щодобових небалансів. Відповідно до цього, вказує, що АТ «Укртрансгаз» не мав права надавати АТ Закарпатгаз» послугу, яка останнім не замовлялася, та надання якої не передбачено укладеним між сторонами договором, відповідно до чого вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в позові.

Щодо укладеності договору, то відповідач вказує, що укладений між сторонами договір не містить усіх істотних умов договору, а саме згідно з п.2.4. договору, обсяг послуг, що надається за цим договором визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування ) до цього договору. В той же час додаток 1 та додаток 2 до договору в даній справі є відсутніми, що свідчить на думку відповідача про неузгодженість істотних договірних умов щодо надання послуг балансування.

Крім цього, також відповідач вказує, що АТ «Закарпатгаз» не може бути замовником, оскільки договір на транспортування природного газу, який би передбачав надання послуги добового балансування (що відрізняється від місячного балансування), з оператором ГТС не укладено. Складаючи односторонні акти, АТ «Укртрансгаз» в односторонньому порядку здійснює їх коригування, що не передбачено кодексом ГТС . Коригуючі акти врегулювання щодобових небалансів не містять пояснень, чому відбулися коригування, тим самим ставлять під сумнів достовірність інформації, зазначеної в таких актах. Вказує, що АТ «Закарпатгаз» не замовляв послуги добового балансування у АТ «Укртрансгаз», а в останнього були відсутні підстави для надання такої послуги, а тому вважає, що односторонні акти наданих послуг є неналежними доказами по справі. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні та не подані позивачем, інформації, за первинними бухгалтерськими даними, стосовно фактичної наявності у позивача ресурсу природного газу, призначеного саме для врегулювання небалансів АТ «Закарпатгаз»; не надано алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування; жодним чином не обґрунтовано, яким чином позивачем було сформовано маржинальну ціну продажу та придбання природного газу для надання послуги добового балансування.

Відповідач вважає, що АТ «Укртрансгаз» не довів понесення ним жодних обґрунтованих та реальних витрат, пов`язаних із здійсненням балансування.

Відповідно до цього просить рішення місцевого господарського суду від 17.11.2021 у справі №907/749/20 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

31.01.2022 в канцелярію суду від представника відповідача поступило клопотання про долучення судової практики до матеріалів справи та врахувати їх при прийнятті рішення (постанови Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №911/3035/19, від 14.12.2021 у справі №923/909/19 та від 02.12.2021 у справі №904/2919/20.

22.02.2022 а канцелярію суду від представника відповідача поступили додаткові пояснення до справи, б/н від 22.02.2022 (вх. № апеляційного суду 01-04/1259/22 від 22.02.2022) де зазначає, що Оператор ГТС не виконує своїх основних функцій, покладених на нього ст. ст. 22, 23, 30, 35 Закону України «Про ринок природного газу», а саме: здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб; правила балансування мають відображати реальні потреби газотранспортної системи з урахуванням ресурсів у розпорядженні оператора газотранспортної системи; оператор ГТС не може провадити діяльність з постачання природного газу; оператор ГТС повинен забезпечувати розвиток газотранспортних мереж у відповідності до потреб ринку. Відтак, вважає, що операвтор ГТС отримує від замовників послуг транспортування кошти за неіснуючу так звану послугу балансування балансуючі дії.

Крім цього вказує, що виходячи з положень ст. 306, 314 ГК України, п.31 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» , ст. 1 Закону України «Про нафту і газ», ст. 177, 901 ЦК України заборгованість з оплати негативних небалансів у регулятивних відносинах виникати не може, бо це суперечить актам цивільного законодавства, які мають вищу юридичну силу. Кодекс ГТС не може вводити в оборот об`єкти цивільних прав, які не передбачені ЦК України. За змістом визначення , наведеного в Кодексі ГТС, небаланс є технічним терміном, який означає стан неврівноваженості газотранспортної системи, як складної речі, міру її наповнення газом.

Відповідач вважає, що позивач не довів обставин виникнення у відповідача грошових зобов`язань договору транспортування газу; не довів також наявності у відповідача добових небалансів, здійснених заходів балансування та понесення витрат на врегулювання небалансів; матеріали справи не містять належних і допустимих доказів виконання сторонами договору; спірні правовідносини регулюються главою 32 Господарського кодексу України. Вимоги відшкодування шкоди у зв`язку з втратою вантажу (газу) у розподільних мережах можуть бути пред`явлені вантажовідправниками (власниками газу); передані у газорозподільну систему обсяги газу на праві власності не належать АТ «Укртрансгаз» а отже, вважає, що його права не порушені. В обгрунтування даного посилається та долучає до таких наукові висновки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 ; копію постанови Західного апеляційного господарського суду у справі №914/2351/19 від 18.01.2022.

02.05.2022 на електронну пошту суду від представника позивача поступили пояснення за вих. №1001ВИХ-22-1714 від 02.05.2022 (вх. № апеляційного суду 01-04/2337/22 від 02.05.2022), в яких вказано, що договір транспортування природного газу, який є підставою позовних вимог у даній справі, виконувався обома сторонами, що підтверджується погодженням, як позивачем, так і відповідачем, предмета цього договору. Дані обставини неодноразово досліджувалися в інших справах та щодо яких прийняті судові рішення, зокрема у справах №907/548/16, 907/415/18 (спори між АТ «Укртрансгаз» та АТ «Закарпатгаз» про стягнення заборгованості за надані послуги місячного балансування за попередні періоди) було підтверджено дійсність, реальність та виконання обома сторонами договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № , який є підставою у даному спорі. Висновки, щодо обставин укладеності договору транспортування також містяться у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати касаційного господарського суду від 18.02.2022 у справі №918/450/20. Щодо відсутності підписаних додатків 1, 2 до договору, враховуючи їх зміст , не вказує на те, що договір є неукладеним , або те, що його умови не виконуються. Також, зазначає, що акти приймання-передачі природного газу, складені сторонами на виконання умов кодексу ГТС та Кодексу ГРМ, умов технічної угоди та їх дані надалі слугують підставою для визначення обсягів природного газу, які були фактично використані самим відповідачем та на які позивачем було надано послуги балансування. В обґрунтування даного долучено копію постанови Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №918/450/21; окрему думку до постанови від 18.02.2022 у справі №918/450/21; постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.03.2022 у справі №921/183/21.

06.06.2022 на електронну адресу суду від представника відповідача поступили додаткові письмові пояснення, б/н від 03.06.2022 (вх. № апеляційного суду 01-04/2985/22 від 06.06.2022), в яких вказує на те, що пунктом 2.3 договору врегульовано вичерпний перелік послуг, які позивач може надавати, а відповідач отримувати та сплачувати встановлену договором вартість таких послуг. Отже, з врахуванням даного вказує, що відсутність договірних відносин, щодо надання послуг добового балансування сама по собі є достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог та скарги , які обґрунтовані невиконанням АТ «Закарпатгаз» умов договору. Відсутність укладених додатків 1 та 2 до договору вказує на те, що сторонами не узгоджені обсяги надання послуг за договором, що підтверджує, як вказує відповідач, його доводи про те, що товариство не замовляло в АТ «Укртрансгаз» жодних послуг: ні послуг місячного балансування, ні транспортування, ні тим паче, добового балансування (яке договором не передбачене). Також повторно зазначає, що скаржником не доведено ні факту надання послуг добового балансування (реальності балансуючих дій), ні факту понесення ним обґрунтованих та реальних витрат.

01.07.2022 в канцелярію суду від представника відповідача поступили додаткові пояснення , б/н від 01.07.2022 (вх. № апеляційного суду 01-04/3511/22 від 01.07.2022).

04.07.2022 на електронну пошту суду від представника позивача поступили додаткові пояснення №1001Вих-22-2071 від 04.07.2022 (вх. № апеляційного суду 01-04/3530/22 від 04.07.2022), в яких серед іншого вказує, що акти приймання-передачі природного газу складені сторонами на виконання технічної угоди про умови приймання-передачі природного газу та відповідно до п.5 гл. 1 розділу ХІІ Кодексу ГРМ (порядку документального оформлення приймання-передачі природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до газорозподільної системи між оператором ГТС та оператором ГРМ), що підтверджує факт відбору природного газу АТ «Закарпатгаз» (який фактично неможливий без укладення договору транспортування природного газу). Обсяги природного газу, відібраного з газотранспортної системи для покриття виробничо-технологічних витрат АТ «Закарпатгаз», визначені позивачем як оператором газотранспортної системи в порядку п.3 глави 6 розділу ХІІ кодексу ГТС на підставі фактичних даних, завантажених відповідачем як оператором газорозподільної системи до інформаційної платформи, що міститься в формах 2, 3, 4, 5 даних актів приймання-передачі природного газу та узагальнені в обґрунтованих розрахунках таких виробничо-технологічних витрат (довідки 1, 3). Вважає, що обсяги несанкціонованого відбору правомірно включено до небалансів відповідача, який вже у свою чергу, звернувся до споживача Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» з позовними заявами про стягнення компенсації вартості обсягів природного газу , віднесених до небалансів АТ «Закарпатгаз» (справи №907/861/21, №907/1096/21). Окрім цього вказує, що обсяг наданих послуг за договором підтверджує і сам відповідач у звітах форми №8в-НКРЕКП-газ-моніторинг «звіт про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків» (які відповідач сформував, підписав та скріпив печатко) за березень-червень 2019 року, з яких вбачається підтвердження самим відповідачем обсягів природного газу. Вказані відповідачем дані повністю відповідають, як обсягу, так і вартості наданих послуг врегулювання щодобових небалансів, зазначених позивачем в заявах по суті та підтверджених наявними в матеріалах справи доказам.

04.08.2022 на електронну адресу суду від представника позивача поступили пояснення №1001ВИХ-22-2538 від 04.08.2022 (вх. № апеляційного суду 01-04/4130/22 від 04.08.2022) до яких долучено копію звіту АТ «Закарпатгаз» форми №8в-НКРЕКП-газ-моніторинг «звіт про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків» за березень 2019 року.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді - Орищин Г.В., Скрипчук О.С.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" за вих. №1001Вих-21-9051 від 29.11.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/4101/21 від 09.12.2021) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 17 листопада 2021 року у справі №907/749/19.

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 року (головуючий суддя Малех І.Б., судді - Орищин Г.В., Скрипчук О.С.) розгляд справи №907/749/19 призначено на 02.02.2022.

02.02.2022 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Скрипчук О.С, на підставі розпорядження керівника апарату суду проведено автоматизовану заміну складу суду для розгляду апеляційної скарги (вх. №01-05/4101/21) у справі №907/749/19. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2022 склад колегії по справі №907/749/19 визначено: головуючий суддя Малех І.Б., судді - Орищин Г.В., Гриців В.М.

З підстав, зазначених в ухвалі Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 розгляд справи відкладено на 23.02.2022; 23.02.2022 оголошено перерву до 02.03.2022; 02.03.2022 розгляд справи не відбувся і таку призначено до розгляду на 06.04.2022; 06.04.2022 відкладено розгляд справи в судове засідання на 04.05.2022; 04.05.2022 відкладено на 08.06.2022.; 08.06.2022 оголошено перерву до 06.07.2022; 06.07.2022 оголошено перерву до 10.08.2022 до 09 год. 45 хв. в складі колегії: головуючого судді Малех І.Б. , суддів Гриців В.М., Орищин Г.В.

08.08.2022 на електронну адресу суду від АТ "Закарпатгаз" поступило клопотання, б/н від 05.08.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/1945/22 від 08.08.2022) про зупинення розгляду справи в зв`язку з необхідністю врахування висновків Великої палати Верховного Суду. Згідно даного клопотання, останній, просить зупинити розгляд даної справи до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №910/11273/20

10.08.2022 на електронну адресу суду від відповідача поступило клопотання, б/н від 10.08.2022 про зупинення провадження у справі №907/749/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/22858/18 та справи №522/22473/15-ц.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 (головуючий суддя Малех І.Б., судді - Гриців В.М., Орищин Г.В.) клопотання представника АТ "Закарпатгаз", б/н від 10.08.2022 (вх. № 01-05/1982/22 від 10.08.202) задоволено частково; зупинено провадження у справі №907/749/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/22858/17.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного господарського суду від 28.11.2022 касаційну скаргу АТ "Укртрансгаз" задоволено частково; ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 у справі с№907/749/19 скасовано в частині зупинення провадження у справі №907/749/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/228/58/17; в іншій частині ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 у справі №907/749/19 залишено без змін; справу №907/749/19 направлено до Західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.12.2022 (головуючий суддя Малех І.Б., судді - Гриців В.М., Орищин Г.В.) призначено розгляд справи в судове засідання на 08.02.2023.

06.02.2023 на електронну адресу суду від представника позивача поступило клопотання про долучення акта звіряння розрахунків. В даному клопотанні вказує, що підписанням акту звірки відповідач підтверджує наявність заборгованості перед позивачем за послуги балансування за період 2018-2019 на загальну суму 999 643 962,42 грн. , в тому числі з урахуванням спірних сум за період березень-червень 2019 року, що є предметом розгляду даної справи. Акт звіряння сум підписаний сторонами для врегулювання, відповідно до Закону України №1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». На переконання позивача має місце винятковий випадок, так як акт звірки, який підписаний сторонами лише 31.08.2022 подати швидше не міг однак, ним відповідач визнав наявність своєї заборгованості саме 31.08.2022, шляхом підписання такого.

07.02.2023 від представника відповідача поступило клопотання, б/н від 03.02.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/392/23 від 07.02.2023 ) про призначення комплексної судової експертизи в порядку ст. 99 ГПК України, а саме комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи, проведення якої просить доручити експертній установі - Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України.

Як вбачається з даного клопотання відповідач вказує, що ним доводиться відсутність неврегульованих небалансів відповідача у спірному періоді; про відсутність доказів на підтвердження витрати оператора ГТС, понесених на врегулювання небалансів саме АТ «Закарпатгаз»; відсутність передумов та фактичного здійснення позивачем дій щодо балансування газотранспортної системи (фізичне балансування) та врегулювання добових небалансів замовників послуг транспортування, в тому числі позивача, в порядку визначеним договором та у спосіб , передбачений кодексом ГТС та Законом України «Про ринок природного газу». Вказує, що ним не визнається жодна зі складових суми заборгованості , а позивач наполягає на правомірності своїх дій щодо оформлення послуг балансування шляхом виставлення односторонніх актів та рахунків на оплату. Отже, вважає, що з матеріалів справи №907/749/19 вбачається неузгодженість обсягів та вартості вчинення балансуючих дій у березні - червні 2019 року.

Також, 07.02.2023 від представника відповідача на електронну адресу поступив лист про долучення судової практики до клопотання про призначення комплексної судової експертизи в порядку ст. 99 ГПК України.

08.02.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача поступили додаткові пояснення у справі, б/н від 07.02.2023 (вх. № апеляційного суду 01-04/889/23 від 08.02.2023) де посилається на правові позиції, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/11273/20, постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі №914/2351/19 та постанові Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №904/5697/20.

08.02.2023 в канцелярію суду від представника відповідача поступило клопотання про зупинення провадження у справі №907/749/19, б/н від 03.02.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/390/23 від 08.02.2023). В даному клопотання просить поновити строк для його подання; зупинити провадження у справі №907/749/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/10858/19, оскільки такі тісно пов`язані між собою і результат останньої матиме суттєве значення при вирішенні даного спору.

В даному клопотанні відповідач вказує, що відсутність вини в діях АТ «Закарпатгаз» в невиконанні зобов`язання, в силу ч.2 ст. 218 ГК України виключає відповідальність товариства, оскільки єдиною причиною можливого виникнення заборгованості є незалежна від відповідача обставина, а саме наслідок тарифної політики НКРЕКП. Отже, відповідно до цього, як вказує останній, ним подано до адміністративного суду позовну заяву (справа №640/10858/19) до НКРЕКП про визнання протиправної діяльності НКРЕКП з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу у бік економічно обґрунтованого та зобов`язання НКРЕКП встановити для АТ «Закарпатгаз» економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу, в тому числі включивши до структури такого тарифу компенсацію недоотриманої тарифної виручки по складовій «вартість газу на технологічні та власні потреби» в 2014 - 6 міс 2019 р.р.

В судовому засіданні 08.02.2023 оголошено перерву по розгляду справи №904/749/19 в судове засідання до 15.03.2023 в складі колегії головуючого судді Малех І.Б., суддів Гриців В.М., Орищин Г.В.

01.03.2023 на електронну адресу суду від представника позивача поступило заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі, за вих. №1001ВИХ-23-1289 від 24.02.2023 (вх. № апеляційного суду 01-04/1438/23 від 01.03.2023).

В даному клопотанні позивач вказує на те, що відсутніми є обставини неможливості розгляду даної справи №907/749/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/10858/19. Вказує, що звернення АТ «Закарпатгаз» з позовом до НКРЕКП (справа №640/10858/19) про зобов`язання встановити обґрунтований тариф не є свідченням того, що вказана обставина унеможливлює розгляд справи №907/749/19. Адже предметом спору у справі №907/749/19 є стягнення заборгованості за врегулювання щодобових небалансів обсягів природного газу у березні-червні 2019 року та на підставі п.п. 2.6, 4.1., 9.4 договору та п.4 глави 4 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи України. Тоді як предметом спору у справі №640/10858/19 є публічно-правові відносини, які склались між АТ «Закарпатгаз» та НКРЕКП, а тому такі жодним чином не впливають на подання і оцінку доказів у даній справі. Тобто, вказує, що є очевидним, що спори мають різний предмет доказування і відповідно різні докази, що свідчать про відсутність неможливості розгляду даного спору №907/749/19. На переконання позивача у даному випадку відсутніми є перешкоди для апеляційного перегляду справи №907/749/19, не дивлячись на наявність справи №640/10858/19, оскільки матеріали справи №907/749/19 містять достатню кількість доказів, що підтверджують факт невиконання АТ «Закарпатгаз» договірних зобов`язань з оплати наданих послуг врегулювання щодобових небалансів у березні-червні 2019 року.

Відповідно до цього, просить, відмовити у задоволенні клопотання АТ «Закарпатгаз» про зупинення провадження у справі №907/749/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/10858/19.

10.03.2023 на електронну пошту суду від представника відповідача поступило клопотання , б/н від 09.03.2023 (вх. № апеляційного суду 01-04/1672/23 від 10.03.2023) про долучення судової практики до клопотання про зупинення провадження у справі а саме ухвали Західного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі №907/294/20.

15.03.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Малех І.Б.

В подальшому, ухвалою суду від 20.03.2023 в складі колегії головуючого судді Малех І.Б., суддів Гриців В.М., Орищин Г.В. розгляд справи №907/749/19 призначено в судове засідання на 05.04.2023.

В судовому засіданні 05.04.2023 на розгляд поставлено наступні клопотання, а саме:

- клопотання відповідача, б/н від 03.02.2022 (вх. № апеляційного суду 01-05/392/23 від 07.02.2023 ) про призначення комплексної судової експертизи в порядку ст. 99 ГПК України, а саме: комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи, проведення якої просить доручити експертній установі - Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України.

У відповідності до положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Стаття 1 Закону України "Про судову експертизу", ст.99 ГПК України зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (аналогічний висновок міститься у постанові КГС ВС від 27.04.2021 у справі № 927/685/20).

Здійснивши аналіз наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст. 86 ГПК України, проаналізувавши правовідносин, що склалися між сторонами, встановивши, що докази, подані сторонами є зрозумілими та достатніми, відтак відсутні потреби у призначенні заявленої комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи. Крім цього таке клопотання не подавалось в суді першої інстанції.

З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову в клопотанні про призначення комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи в даній справі.

- Клопотання про зупинення провадження у справі №907/749/19, б/н від 03.02.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/390/23 від 08.02.2023). В даному клопотанні просить поновити строк для його подання; зупинити провадження у справі №907/749/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/10858/19, оскільки такі тісно пов`язані між собою і результат останньої матиме суттєве значення при вирішенні даного спору.

У відповідності до вимог п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усуненні.

При цьому пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини , що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Слід зазначити , що метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо , що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі , проте, які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Відтак, проаналізувавши подане відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі суд апеляційної інстанції встановив, що звернення АТ «Закарпатгаз» з позовом до НКРЕКП (справа №640/10858/19) про зобов`язання встановити обґрунтований тариф не є свідченням того, що вказана обставина унеможливлює розгляд справи №907/749/19.

Предметом спору у справі №907/749/19 є стягнення заборгованості за врегулювання щодобових небалансів обсягів природного газу у березні-червні 2019 року та на підставі п.п. 2.3, 4.1, 9.4 договору та п.4 глави 4 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи. Тоді як предметом спору у справі №640/10858/19 є публічно-правові відносини , які складись між АТ Закарпатгаз» та НКРЕКП, а тому такі жодним чином не впливають на подання і оцінку доказів у справі №907/749/19.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час розгляду спору в суді першої інстанції відповідач не подавав клопотання про зупинення провадження у даній справі , не дивлячись на те, що провадження у справі №640/10858/19 вже було відкрито.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для зупинення провадження у цій справі, які передбачені п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України.

Представники сторін в судовому засіданні 05.04.2023 підтримали свої доводи і заперечення з мотивів наведених в апеляційній скарзі, відзиві на неї та письмових пояснення, які подавались впродовж розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, відзивом на неї та письмовими поясненнями, оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників учасників процесу, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про не відповідність рішення Господарського суду Закарпатської області від 17 листопада 2021 року у справі №907/749/19 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

Обставини справи:

17.12.2015 року між ПАТ «Укртрансгаз» (надалі - оператор) та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» укладено договір на транспортування природного газу № (Т-1, а.с.14-27), згідно п.2.1. якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах , визначених у цьому договорі , а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Між сторонами також підписано додаткову угоду № 1 від 29.11.2017 року до договору, якою внесено зміни в п.п. 8.2, 8.4, 9.4, 10.4 договору та викладено їх у новій редакції.

Пунктом 2.3. договору врегульовано вичерпний перелік послуг, які позивач може надавати, а відповідач отримувати та сплачувати встановлену договором вартість таких послуг, а саме: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (надалі-балансування).

Згідно з п.2.3. договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Згідно з пунктом 2.4 договору, обсяг послуг, що надаються за цим Договором визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього Договору.

Додатки 1, 2 до договору сторонами не укладалися, доказів укладання зазначених додатків сторонами до матеріалів справи не надано.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог кодексу (п.2.5 Договору).

За умовами п.2.6 договору замовник має виконувати вимоги, визначені в кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п.2.7 Договору).

Відповідно до п.2.8 договору додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

У пункті 3.2 договору сторони погодили, що оператор має право стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; повідомляти оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку оператора з представниками замовника, зазначеними в цьому договорі; здійснювати додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором.

За змістом п. 5.1 договору порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються Сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього договору.

Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/прямим споживачем/ газовидобувним підприємством/виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника (п.5.4 договору).

Пунктом 5.5 договору передбачено, що на кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (ЗВТ).

Вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом (п. 7.1 Договору).

Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua. (п. 7.2 Договору).

Тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору (п. 7.3 Договору).

Відповідно п. 9.1 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою

В балансування = БЦГ х К х QБГ де БЦГ - базова ціна газу;

QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування;

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (п. 9.2 Договору).

Базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує п на своєму веб-сайті (п. 9.2 договору).

Враховуючи умови укладеного між сторонами договору на позивача покладено обов`язок з визначення у відповідача (як замовника послуги) наявності негативного місячного небалансу та надання останньому у зв`язку з цим послуг балансування у разі неврегулювання відповідачем негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Згідно п. 9.3 договору оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок - фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4. Договору).

Додатковою угодою №1 до договору транспортування природного газу від 17.12.2015 року № від 29.11.2017 року, умови якої застосовуються до відносин сторін з 29 грудня 2016 року, передбачено, що Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг вказаних у абзаці другому даного пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5-ти банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджету на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005р. за №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Згідно з п. 11.4. договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору.

У випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором (п. 13.1 договору).

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 13.5 договору).

Відповідно п. 17.1 договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року.

У пункті 17.1 договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору, жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Пунктом 17.2 договору передбачено, що усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через десять днів після настання таких змін.

Згідно з пунктом 17.3 Договору, у разі внесення та затвердження Регулятором змін до типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору.

Позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за березень, квітень, травень, червень 2019 року виявив наявність у відповідача небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць.

На підтвердження наявності у відповідача небалансів позивачем складені односторонні акти: №03-2019- та коригуючий акт №03-2019--05 за березень 2019 року, № 04-2019- за квітень 2019 року, №05-2019- за травень 2019 року, №06-2019- за червень 2019 року, а також надані відповідні рахунки. Відповідач свої зобов`язання, щодо оплати вказаних рахунків за добові небаланси за березень, квітень, травень, червень 2019 року не виконав, що і стало причиною виникнення спору.

Позивачем долучені також двосторонні акти приймання передачі природного газу за технічною угодою про умови прийому-передачі природного газу на газорозподільних станціях за №2 від 12.02.2013 року, а саме: акт №10 від 05.04.2019 року, акт №11 від 05.04.2019 року, акт №15 від 03.05.2019 року, акт №19 від 03.06.2019 року, акт №18 від 03.06.2019 року, №23 від 05.07.2019 року, №22 від 05.07.2019 року.

Також серед матеріалів справи наявні двосторонні акти приймання-передачі природного газу, складені між АТ «Укртрансгаз» та АТ «НАК «Нафтогаз України», ТОВ «Еру Трейдінг», ТОВ «ДТЕК Трейдінг», ТОВ «Євроенерготрейд», а також ТОВ «Трафігура Юкрейн», згідно яких АТ «Укртрансгаз» в особі Філії «Оператор газотранспортної системи України» у спірний період приймав газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування.

Відтак, позивач в позовній заяві вказує, що відповідач не виконав своїх зобов`язань з оплати вище вказаних рахунків на оплату за добові небаланси за березень, квітень, травень, червень 2019 року на загальну суму 152 801 878,31 грн., чим порушено умови п.2.6. договору та п.19 глави 6 розділу XIV кодексу ГТС, а також порушив права та інтереси позивача як кредитора у спірних правовідносинах.

Крім цього, у зв`язку з простроченням відповідачем зобов`язань з оплати добових небалансів за березень, квітень, травень, червень 2019 року позивачем на підставах п.п. 13.1, 13.5 договору, ст. 536, ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ч.3 ст. 198 Господарського кодексу України нараховано відповідачу пеню в розмірі 8621209,76 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 740736,62 грн.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

У частинах 1, 2 ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК, зокрема з договорів та інших правочинів.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові 15.07.2022 у справі №921/184/21 зазначив, що договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені ст.901 ЦК та спеціальним законодавством: Законом "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, Типовим договором.

Правовідносини сторін виникли на підставі договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № та регулюються ЦК, ГК, спеціальними законодавчими актами: Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, затвердженим постановою від 30.09.2015 № 2493 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, регулятор), а також Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

За змістом частин першої і другої статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Слід зазначити, що п. 2.4 спірного договору передбачав, що обсяг послуг, що надаються за цим договором (крім послуг балансування), визначається з підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування).

У розділі ІХ договору сторони погодили порядок визначення вартості щодобових небалансів та розрахунків за них.

Відповідно до п.2.8 договору додатки 1,2,3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Суд першої інстанції інстанцій з`ясував, що додатки 1, 2, 3 до договору сторонами не укладалися.

За оцінкою місцевого господарського суду відсутність зазначених додатків свідчить про неузгодженість, на момент укладення договору, зокрема і спірних послуг балансування.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у постанові Верховний Суд від 02.11.2022 у справі №921/179/18 зазначив, що відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже й істотними в контексті предмета договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж обов`язковість таких додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини 8 статті 181 ГК, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов (подібний правовий висновок викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 918/450/20, Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №909/35/19).

Так у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 у справі № 921/184/21 зробив такі правові висновки:

"8.15. Відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими що за змістом є обов`язковими, а отже, й істотними в контексті предмета договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Фактичне виконання сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладення господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2018 зі справи № 922/189/18.

8.19.Отже, здійснення господарської діяльності відповідачем як Оператором ГРМ з розподілу природного газу знаходиться у прямій залежності від того, що з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам. У випадку неукладання додатку 1 відповідачем як замовником послуг транспортування не визначається замовлений обсяг потужності, право користування яким позивач як Оператор газотранспортної системи надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на річний, квартальний або місячний період.

Використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед не обумовлюється підписанням вказаного додатку.

8.20.Отже, виходячи зі змісту положень пунктів 2.3, 2.7 договору, у випадку надання доступу до потужності на період однієї газової доби додатки 1 та 2 до договору не укладаються".

Зазначену правову позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі № 922/3303/21, розглядаючи спір за позовом АТ "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про стягнення 6 363 955,31 грн заборгованості з оплати перевищення замовленої потужності, 724 133,67 грн пені, 330 448,27 грн 3 % річних, 747 754,29 грн інфляційних втрат.

Як вбачається з матеріалів даної справи, сторонами вчинялися дії, спрямовані на виконання договору, зокрема відповідачем надсилались повідомлення з довіреностями на створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача інформаційної платформи на інформаційній платформі; у спірний період на виконання пункту 2.8 договору сторонами підписувалися акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності); було підписано акти приймання-передачі обсягів природного газу за березень-червень 2019 року.

Щодо аргументів відповідача та висновку суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для оплати послуг з тих підстав, що сторони не привели свої договірні відносини (у період дії спірних правовідносин) у відповідність до вимог Типового договору в редакції постанов НКРЕКП від 22.04.2019 № 580 і не внесли відповідні зміни, що є порушенням умов договору, що передбачає, що у разі внесення та затвердження регулятором змін до типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього договору.

Водночас, колегія суддів доходить висновку, що за конкретних обставин справи відсутність факту приведення умов договору транспортування природного газу у відповідність до нових правил ринку природного газу не звільняє учасників такого ринку від обов`язку дотримання правил визначених Кодексом ГТС у відповідній редакції на час надання послуг, оскільки у договорі визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором, тобто зобов`язано Оператора ГТС здійснити розподіл потужності на добу наперед на 01.05.2019 на підставі поданих замовниками послуг транспортування номінацій, урахувавши попередньо розподілену потужність у кожній окремій точці входу/виходу до/із газотранспортної системи.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 922/3303/21, від 30.08.2022 у справі №918/772/21.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 29.11.2017 до договору, з метою приведення умов договору у відповідність з умовами Типового договору транспортування природного газу.

Як вбачається з обставин справи, вбачається, що договір не ставив у залежність можливість отримання послуги з врегулювання добового небалансу підписанням додатку №1 чи №2 до договору. Не підписання сторонами додатків №1 та №2 договору не призвело до неузгодженості їх дій щодо виконання договору та не вплинуло на узгодження ними договірних умов щодо надання послуг з врегулювання небалансів, оскільки такі додатки не мають жодного відношення до визначення цих умов.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за послуги балансування негативних щодобових небалансів обсягів природного газу, а також 3% річних та пені у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати вказаної заборгованості.

Згідно з ч.1 ст. 32 та ч.2 ст. 35 Закону України "Про ринок природного газу" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. Розмір плати за небаланси замовників визначається виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування.

Відповідно до п.1 глави 1 розділу VІІІ Кодексу газотранспортної системи одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Згідно з п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування. Фізичним балансуванням є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації. Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації. Портфоліо балансування - сукупність подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу. Замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу.

Оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 19, п.17 ч.1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу").

Пунктом 3 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС визначено, що перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом.

За умовами п. 2 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи вчиняє дії з врегулювання добового небалансу виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора газотранспортної системи у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом. Періодом балансування є газова доба (D).

При цьому з положень глав 5 та 6 розд. ХІІ Кодексу ГТС вбачається, що інформація, яку Оператор ГТС використовує для складання алокацій, надається або самим замовником, або іншими суб`єктами ринку природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС.

Отже за законом та договором транспортування природного газу достатньою підставою для оплати послуг балансування є існування небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними Оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу безпосередньо. (Подібних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28.07.2022 у справі №904/5698/20).

Обсяг небалансів відповідача встановлюється на підставі відомостей, які містяться в інформаційній платформі, та вносились до неї відповідачем, а також складених Оператором ГТС односторонніх актів.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.09.2022 у справі №924/677/21

Крім того, відповідно до п. 11.4 договору послуги балансування оформляються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до кодексу та розділу ІХ цього договору.

Оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки (п.11.5 договору).

Отже п. 11.4 договору прямо передбачає, що врегулювання щодобових небалансів оформлюється одностороннім актом за підписом оператора ГТС.

Оператор ГТС формує відповідні акти на підставі даних, що містяться в алокаціях, які, у свою чергу, містять дані, подані замовником у відповідних номінаціях/реномінаціях.

Подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №906/252/21).

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач, за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за період березень - червень 2019 року виявив у відповідача наявність небалансів, як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів добового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі добові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць, склавши в односторонньому порядку акти, щодо врегулювання щодобових небалансів та коригуючі акти за березень 2019р., всього на загальну суму 152801878,31 грн., а саме:

- за березень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 49 985,84 м.куб (51735,344 кВт*год.) на загальну вартість 48 234 256,20 грн.;

- за квітень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 600220,70 м. куб. (62122842 кВт*год) на загальну вартість 52 572 923,00 грн.;

- за травень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 4 387 418,67 м.куб. (45 409 783 кВт*год) на загальну вартість 36 074 767,00 грн.; за червень 2019 року було виявлено остаточні обсяги добових небалансів в розмірі 1 835 317,60 м. куб. (18 995 537 кВт*год) на загальну вартість 15 919 932,11 грн.

Обсяги добових небалансів за березень-червень 2019 року підтверджуються актом позивача №03-2019- та коригуючим актом №03-2019--05 за березень 2019 року, а також актами №04-2019- за квітень 2019 року, №05-2019- за травень 2019 року, №06-2019- за червень 2019 року . Довідками позивача №1 про добові небаланси відповідача, що виникли внаслідок відбору природного газу для витрат відповідача за березень, квітень, травень, червень 2019 року, довідками позивача №2 про добові небаланси відповідача , що виникли внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачами з газорозподільної системи за квітень, травень 2019 року, довідками позивача №3 про добові небаланси відповідача за березень, квітень травень , червень 2019 року , актами приймання-передачі природного газу , оформленими між позивачем та відповідачем за березень-червень 2019 року та реєстрами файлів завантаження до Інформаційної платформи.

Слід звернути увагу на те, що умовами договору передбачено, що у разі, якщо замовник має обґрунтовані підстави вважати, що дані, викладені в односторонніх актах, не відповідають фактичним обставинам, він може надати Оператору ГТС відповідні відомості під час звірки розрахунків відповідно до п. 11.5 договору.

Однак під час розгляду цієї справи суд апеляційної інстанції не встановив факту укладання сторонами актів звірки або оскарження/спростування відповідачем таких відомостей.

Відтак, суд апеляційної інстанції вказує, що такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним у вказані періоди з ГТС природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до ГТС та внаслідок несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами, у яких у спірні періоди не було жодного постачальника природного газу (відповідно до абз.2 п.7 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС передбачено, що у разі несанкціонованого відбору газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію на відповідного оператора газорозподільної системи - в даному випадку на ПрАТ "Тернопільміськгаз").

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що акти врегулювання щодобових небалансів не є підставою для здійснення оплати наданих послуг. Підставою для здійснення оплати наданих послуг регулювання щодобових негативних небалансів є рахунок на оплату за добовий небаланс, який надсилається за результатами місяця до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, замовнику послуг транспортування через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу ГТС, та повинен бути оплачений замовником у термі до 5 робочих днів ( п.2.6., п. 9.4 договору).

У зв`язку із виникненням добових небалансів, позивач виставив відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 152 801878,31 грн:

- від 31.03.2019 №03-2019- на оплату за добовий небаланс за березень 2019 року на загальну вартість 48234256,20 грн (з урахуванням коригуючого акту №03-2019--05 за березень 2019 року від 30.05.2019, згідно з яким скориговано (зменшено) розмір заборгованості на 26001,38 грн, з 48260257,58 грн до 48234256,20 грн) - належний строк оплати такого рахунку до 20.04.2019;

- від 30.04.2019 №04-2019- на оплату за добові небаланси за квітень 2019 року на загальну вартість 52572923,00 грн - належний строк оплати такого рахунку до 20.05.2019;

- від 31.05.2019 №05-2019- на оплату за добові небаланси за травень 2019 року на загальну вартість 36074767,00 грн - належний строк оплати такого рахунку до 20.06.2019;

- від 30.06.2019 №06-2019-5 на оплату за добові небаланси за червень 2019 року на загальну вартість 15919932,11 грн - належний строк оплати такого рахунку до 20.07.2019.

Проте, доказів оплати відповідачем вказаних рахунків у строки, встановлені п. 9.3 договору транспортування матеріали справи не містять.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до положень пунктів 4. 5 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що плата за добовий небаланс має відображати, зокрема, коригування, визначене відповідно до цієї глави. Плата за добовий небаланс має бути відображена окремо в рахунках оператора газотранспортної системи, що виставляється замовнику послуг транспортування природного газу.

Тобто положення Кодексу ГТС, що діяли у спірний період прямо передбачають коригування обсягів добового відбору/споживання забезпечується оператором газорозподільної системи (яким є відповідач) на інформаційній платформі, на підставі якого, як наслідок, здійснюється коригування оператором газотранспортної системи, яким є позивач.

Після надходження від відповідача коригуючих даних до інформаційної платформи, коригування здійснюється автоматично, що відображається в актах балансування на підставі таких даних.

Відтак, беручи до уваги вищенаведені норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, умови договору та обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідача виникли зобов`язання, передбачені п.4.1, п. 9.4 договору п.19 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, вимоги якого є обов`язковими для відповідача, а саме відповідач зобов`язаний здійснити оплату за добовий небаланс за березень по червень 2019 року на загальну суму 152801878,31 грн.

Оскільки відповідач в добровільному порядку вказану суму не оплатив, то вимога позивача про стягнення з відповідача в примусовому порядку 152801878,31 грн є обґрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення.

За змістом ст.610, ст. 611 ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.2 ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Частиною 1 ст.216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частин 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Сторони у п. 13.5 договору передбачили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно поданого розрахунку, позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 8621209,76 грн нарахованої за період з 01.03.2019 по 24.07.2019.

За обставинами справи вбачається, що відповідачем суму основного боргу 152801878,31 грн у строки визначені договором не оплачено. А відтак, перевіривши правильність нарахування заявленої до стягнення суми пені, беручи до уваги період нарахування, колегія суддів вважає, що дана вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого розрахунку позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 740736,62 грн. за період з 01.03.2019 по 24.07.2019 грн.

Враховуючи факт прострочення виконання грошового зобов`язання, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення 3 % річних, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних є обґрунтованими. А відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 740736,62 грн.

Щодо твердження відповідача про неотримання первинних документів (рахунків, актів) з електронній формі на його електронну адресу через інформаційну платформу, а також те, що у спірний період така не виконувала своїх функцій, то слід зазначити таке.

Інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС)

За змістом п. 1,2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи. Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору. Оператор газотранспортної системи присвоює кожному такому суб`єкту ринку природного газу код користувача платформи та створює на інформаційній платформі інтерфейс такого користувача відповідно до його статусу суб`єкта ринку природного газу (постачальник, оператор газорозподільної системи, оптовий продавець/покупець, оператор газосховищ тощо), про що має повідомити останнього. При цьому додатком до договору визначаються уповноважені особи суб`єкта ринку природного газу (користувача платформи), які будуть мати право доступу до інформаційної платформи від імені користувача платформи (зазначаються їхні адреси електронної пошти та контактні дані), для їх електронної реєстрації, що оформлюється у вигляді повідомлення на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, наведеною в додатку 1 до цього Кодексу, до якого додаються у письмовій формі довіреності користувача платформи на кожну уповноважену особу.

Згідно з ч. З глави 3 розділу IV Кодексу ГТС обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб-додатка. У разі якщо електронна пошта недоступна, уповноважена особа користувача платформи повинна повідомити про це оператора газотранспортної системи. З метою контролю цілісності і достовірності інформації, яка передається в електронному вигляді, а також підтвердження її авторства під час обміну інформацією оператор газотранспортної системи забезпечує використання електронного цифрового підпису.

Усі операції, що здійснюються через інформаційну платформу, зберігаються з інформацією щодо відповідного користувача інформаційної платформи, часу здійснення операції, електронного-цифрового підпису (ЕЦП), накладеного на форми (файли), що звантажуються до інформаційної платформи.

Відповідачем як користувачем Інформаційної платформи створено на ній обліковий запис, що дозволило йому протягом спірного періоду здійснювати надсилання документів позивачу та навпаки шляхом використання вказаної платформи.

Таким чином посилання відповідача про неотримання первинних документів (актів, рахунків) спростовуються поданими до матеріалів справи доказами, зокрема, оригіналами первинних документів в електронній формі та співставленням часу їх створення і підписання ЕЦП з часом їх відправлення інформаційною платформою, визначеному у наявному в матеріалах справи реєстрі файлів відправлених з інформаційної платформи філії "Оператор ГТС України" AT "Укртрансгаз".

Щодо твердження відповідача про неналежне функціонування платформи, а саме "особистий кабінет" не містив вкладку "створити номінацію", в зв`язку з чим останній не міг подати номінацію у разі закупівлі природного газу для власних виробничих-технологічних потреб, то на думку колегія суддів, такі твердження є необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів, що відповідач здійснював таку закупівлю самостійно та відповідно мав використовувати зазначений функціонал інформаційної платформи. Окрім того, судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що він звертався до оператор ГТС із зауваженнями щодо роботи інформаційної платформи у спірний період.

Щодо твердження відповідача про те, що позивачем не надано доказів того, яким чином AT "Укртрансгаз" визначив ціну природного газу, яка сформувалася протягом газової доби, то колегія суддів звертає увагу на те, що в актах врегулювання щодобових небалансів, зазначена ціна природного газу відповідно до якої зроблений розрахунок вартості добових небалансів та обсяг небалансу.

Разом з тим, суд зазначає, що визначення обсягу добового небалансу та плати за добовий небаланс здійснюється відповідно до глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС.

Відповідно до п. 13 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи разом з наданням замовникам послуг транспортування інформації про їх добовий небаланс зобов`язаний повідомляти про застосований метод розрахунку маржинальної ціни придбання/продажу.

Визначення маржинальної ціни придбання у період березня - червня 2019 року здійснювалося відповідно до ціни закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця (М-1), збільшеної на величину коригування, що становить 10 %, тобто відповідно до п.12 та п.15 / глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС (про що відповідача повідомлялося в актах врегулювання щодобових небалансів за газові місяці липень-грудень 2019 року), що в відповідає вищезазначеним нормам Кодексу ГТС.

Так, згідно з п.12 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, формування ціни здійснюється наступним чином:

- маржинальна ціна продажу визначається відповідно до ціни закупівлі природного газу: оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця (М-1), зменшеної на величину коригування;

- маржинальна ціна придбання визначається відповідно до ціни закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця (М-1), збільшеної на величину коригування;

- ціна закупівлі природного газу оператором газотранспортної системи, яка сформувалася протягом газового місяця (М-1), публікується оператором газотранспортної :нетеми на інформаційній платформі та/або на його веб-сайті.

Пунктом 14 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС вказано, що величина коригування, визначена в пунктах 9,11 та 12 цієї глави, становить 10 %.

Згідно з п. 15 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС плата за добовий небаланс для замовника послуг транспортування природного газу розраховується без урахування величини коригування, якщо обсяг добового небалансу не перевищує допустиме відхилення.

Варто зазначити, що в матеріалах справи містяться докази на підтвердження витрат позивача у зв`язку із вчиненням балансуючих дій, зокрема реєстри надходження та використання природного газу за березень-травень 2019 року, договору та акти приймання-передачі природного газу щодо закупівлі природного газу.

Враховуючи перевищення обсягів небалансу допустиме відхилення та відповідно до л.12 та п.15 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС здійснено розрахунок маржинальної ціни придбання природного газу у спірному періоді.

Зокрема, ціна закупівлі природного газу, яка сформувалася протягом газового місяця лютого 2019 року (М-1) склала 8 772,35 грн з ПДВ за 1000 куб. м., а тому маржинальна ціна придбання природного газу на березень 2019 року склала 9649,58 грн за 100 куб.м. (8772,35 грн + 10%).

Ціна закупівлі природного газу, яка сформувалася протягом газового місяця березня 1019 року (М-1) склала 7 962,66 грн з ПДВ за 1000 куб. м., а тому маржинальна ціна придбання природного газу на квітень 2019 року склала 8 758,93 грн за 1000 куб. м. (7 962,66 грн+10%).

Ціна закупівлі природного газу, яка сформувалася протягом газового місяця квітня 2019 року (М-1) склала 7 474,99 грн з ПДВ за 1000 куб. м., а тому маржинальна ціна придбання природного газу на травень 2019 року склала 8 222,48 грн за 1000 куб. м. (7 474,99 грн -10%).

Ціна закупівлі природного газу, яка сформувалася протягом газового місяця травня 2019 року (М-1) склала 8 674,46 грн з ПДВ за 1000 куб. м., а тому маржинальна ціна придбання природного газу на червень 2019 року склала 8 674,46 грн за 1000 куб. м. (8 674,46 грн -10%).

При цьому, береться до уваги ціна закупівлі природного газу, яка сформувалася у місяці М-1, тобто у попередньому звітному.

Наведене визначення маржинальної ціна природного газу під час здійснення Оператором ГТС балансуючих дій з метою врегулювання небалансів замовників послуг балансування, відповідає позиції викладеної Великою Палатою Верховного Суду при вирішені судового спору у справі №910/11273/20 від 02.11.2022.

А відтак, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про метод розрахунку маржинальної ціни актами врегулювання щодобових небалансів за газові місяці, відповідно твердження відповідача про відсутність доказів про те, яким чином AT "Укртрансгаз" визначив ціну природного газу, яка сформувалася протягом газової доби є безпідставним.

Відповідно до частини 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Приписи частин 1,3,4 ст. 13 ГПК України регламентують, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, за результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 ГПК України зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, з урахуванням ст.ст. 2, 13, 14, 76-79 ГПК України, судом апеляційної інстанції встановлено, що подані позивачем докази на підтвердження факту надання спірних послуг є більш вірогідними, ніж протилежні. Тобто, позовні вимоги є обґрунтовані, належними та допустимими доказами підтвердженні, в свою чергу відповідачем не спростовані, а відтак підлягають до задоволення.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову у задоволені позову, місцевий господарський суд не повно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав не вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке не відповідає вимогам закону та обставинам справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід скасувати, апеляційну скаргу задоволити.

Судовий збір за розгляд позовної заяви та розгляд апеляційної скарги, в силу положень ч.2 ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" за вих. №1001Вих-21-9051 від 29.11.2021 (вх. № апеляційного суду 01-05/4101/21 від 09.12.2021) - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 17 листопада 2021 року у справі №907/749/19 скасувати та прийняти нове рішення яким позов задоволити.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Закарпатгаз» (88015, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2; ідентифікаційний код в ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код в ) - 152 801 878, 31 грн. (сто п`ятдесят два мільйони вісімсот одна тисяча вісімсот сімдесят вісім гривень тридцять одна копійка) заборгованості, 8 621 209,76 грн. (вісім мільйонів шістсот двадцять одна тисяча двісті дев`ять гривень сімдесят шість копійок) пені та 740 736,62 грн. (сімсот сорок тисяч сімсот тридцять шість гривень шістдесят дві копійки) три проценти річних.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Закарпатгаз» (88015, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2; ідентифікаційний код в ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код в ) 672 350,00 грн. (шістсот сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят гривень) судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

5. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Закарпатгаз» (88015, Закарпатська область, м. Ужгород, вул.. Погорєлова, 2; ідентифікаційний код в ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 30019,00 грн. (один мільйон вісім тисяч п`ятсот двадцять п`ять гривень) судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

8. Матеріали справи №907/749/19 повернути Господарському суду Закарпатської області.

Повний текст постанови складено та підписано 25.04.2023.

Головуючий суддя І.Б. Малех

Суддя В.М. Гриців

Суддя Г.В. Орищин