ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" квітня 2023 р. м. Черкаси справа № 925/983/21

Господарський суд Черкаської області у складі судді Грачова В.М., розглянувши заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Новосельцева В.П. про забезпечення вимог кредиторів у справі у справі № 925/983/21 за заявою Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсейф,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Черкаської області знаходиться справа № 925/983/21 про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсейф.

Постановою суду від 23.12.2021 року припинено процедуру розпорядження майном ТОВ Укрсейф, визнано ТОВ Укрсейф банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Новосельцева В.П., скасовано заборони на майно боржника чи будь-які інші обмеження щодо розпорядження майном цього боржника, накладені ухвалою суду від 13.08.2021року.

24.12.2021 року здійснено офіційне оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади України про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Ліквідатор Новосельцев В.П. подав суду 19.04.2023 року заяву про забезпечення вимог кредиторів (вх. № 6533/23), в якій просив вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони державним реєстраторам та нотаріусам (на яких покладено функції державного реєстратора) вчинення будь-яких реєстраційних дій пов`язаних із державною реєстрацією речових прав (права власності чи інших речових прав) на нерухоме майно, яке належить фізичній особі Купрієнко Вікторії Володимирівни, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, номер відомостей про речове право: 46450116, а також заборони фізичній особі Купрієнко Вікторії Володимирівни вчинення будь-яких дій щодо розпорядження майном (в т. ч. щодо відчуження його у будь-який спосіб) а саме: нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, номер відомостей про речове право: 46450116.

В обґрунтування заяви про забезпечення вимог кредиторів заявник зазначив, що ним в ході здійснення ліквідаційної процедури встановлено, що боржник в порушення ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства 03.12.2019 року уклав з ВАТ Сатурн -1 договір купівлі-продажу, щодо продажу 7/10 частин комплексу будівель, а саме: адміністративно-битовий корпус літ. А-3,а,а1, загальною площею 809,5 кв.м., холодна камера Б, навіс В, навіс Г, цех Д, погріб Ж, убиральня З, убиральня И, трасформаторна підстанція Н, склад О, склад П, склад Р, склад С, прохідна У, прохідна Ц, прохідна Ю, убиральня Я, компресорна Л, огорожа - № 1, 2, 3, огорожа - № 2 (80%), підкранова площадка І, водонапірна башня ІІ. Факт реєстрації вищевказаного майна за ВАТ «Сатурн-1» підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.12.2019 р. № 194954559 (номер запису про право власності: 34441886; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49998799 від 03.12.2019 16:13:36, приватний нотаріус Романій Наталія Василівна, Черкаський міський нотаріальний округ, Черкаська обл.). Враховуючи наведене заявником подано відповідний позов до Господарського суду Черкаської області в межах справи № 925/983/21 про банкрутство ТОВ Укрсейф до ВАТ Сатурн -1 про визнання недійсним договору купівлі продажу від 03.12.2019 року, укладеного між ТОВ Укрсейф ВАТ Сатурн -1 зареєстрований в реєстрі за № 12874; припинення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49998799 від 03.12.2019 року 16:13:36, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Романій Наталія Василівна про реєстрацію права власності, номер запису: 34441886. Ухвалою суду від 12.12.2022 року, прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 925/983/21(925/1314/22) за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Рішення у вказаній справі на момент звернення заявника не ухвалено.

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 329381732 від 18.04.2023 року вбачається, що ВАТ Сатурн -1 відчужив нежитлові будівлі, які набув на праві власності на підставі спірного договору купівлі-продажу від 03.12.2019 року зареєстрованого в реєстрі за №12874 на користь фізичної особи ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 798 від 01.02.2022 року, державний реєстратор: приватний нотаріус Романій Наталія Василівна.

Заявник вважає, що вказані дії щодо відчуження спірного майна та є предметом судового розгляду, на користь третіх осіб, негативно впливають на інтереси як кредиторів по справі так і боржника (незадоволеність вимог кредиторів у вказаній справі) тому просить на підставі ч. 1 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства вжити запропоновані ним заходи забезпечення вимог кредиторів.

Розглянувши заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Новосельцева В.П. про забезпечення вимог кредиторів, матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (з 21.10.2019 року - Кодексу України з процедур банкрутства).

Статтею 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Правові засади забезпечення позову у господарському судочинстві врегульовано главою 10 розділу І ГПК України, тоді як спеціальним законом про банкрутство (стаття 40 КУзПБ) визначено особливі різновиди забезпечувальних заходів вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі, та надано право застосування таких заходів як за клопотанням розпорядника майна чи кредитора, так і за ініціативою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КУзПБ, господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Ухвала про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди розпорядника майна правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

У ст. 40 КУзПБ наведено вичерпній перелік спеціальних заходів забезпечення вимог кредиторів (заборона/зобов`язання вчинити або утриматися від вчинення дій, що можуть безпосередньо вплинути конкурсну/ліквідаційну масу боржника; припинення повноважень керівника) та безальтернативно визначено безпосередніх адресатів (суб`єктів) таких заходів забезпечення боржник та у випадку припинення повноважень за частиною другою цієї статті - керівник/орган управління боржника; визначено і мету задля якої такі заходи застосовуються - для збереження майна боржника, усунення перешкод для виконання розпорядником майна своїх повноважень та захисту прав і законних інтересів боржника або кредиторів.

Стосовно застосування заходів забезпечення позову у справі про банкрутство Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 13.02.2020 року у справі № 50/790-43/173 сформував висновок про те, що в силу статей 136, 137 ГПК України право здійснення забезпечення вимог кредитора у справі про банкрутство та вибору тих чи інших заходів належить господарському суду, який виходить із конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Системний аналіз зазначених норм ГПК України та КУзПБ дозволяє зробити висновок про те, що загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до статті 136 ГПК України.

З метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в тому числі, на стадії ліквідаційної процедури вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, які передбачені загальними положеннями статті 137 ГПК України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм КУзПБ (подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 925/100/15, від 13.02.2020 року у справі № 50/790-43/173, від 16.09.2020 у справі N 910/13208/19).

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України). Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного суду від 15.09.2020 року у справі № 753/22860/17, постановах Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 916/1572/19, від 28.10.2019 року у справі № 916/1845/19, від 10.09.2020 року у справі № 922/3502/19).

Важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

З урахуванням специфіки провадження у справі про банкрутство, безпосередньою метою застосування передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову, як заходів забезпечення вимог кредиторів у такій справі, є збереження майна боржника та у такий спосіб охорона матеріально-правових інтересів кредиторів від можливих недобросовісних дій боржника чи інших осіб стосовно його активів задля попередження потенційних труднощів у досягненні основної мети процедур банкрутства - якнайповнішого задоволення вимог кредиторів.

Вирішуючи питання про застосування таких заходів забезпечення у справі про банкрутство, господарський суд має виходити з їх оцінки за критеріями розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності, а також перевірити їх спрямованість на досягнення спеціальної мети застосування заходів забезпечення вимог кредиторів у процедурах банкрутства, про що зазначити у відповідній ухвалі.

Ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Новосельцев В.П. вказує, що 7/10 частин комплексу будівель, а саме: адміністративно-битовий корпус літ. А-3,а,а1, загальною площею 809,5 кв.м., холодна камера Б, навіс В, навіс Г, цех Д, погріб Ж, убиральня З, убиральня И, трасформаторна підстанція Н, склад О, склад П, склад Р, склад С, прохідна У, прохідна Ц, прохідна Ю, убиральня Я, компресорна Л, огорожа - № 1, 2, 3, огорожа - № 2 (80%), підкранова площадка І, водонапірна башня ІІ, безпідставно вилучено з власності боржника на користь ВАТ Сатурн -1 за договором купівлі-продажу від 03.12.2019 року, дійсність якого оскаржується в Господарському суді Черкаської області. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 329381732 від 18.04.2023 року ВАТ Сатурн -1 відчужив нежитлові будівлі, які набув на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2019 року зареєстрованого в реєстрі за №12874 на користь фізичної особи ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 798 від 01.02.2022 року, державний реєстратор: приватний нотаріус Романій Наталія Василівна.

Заявник вважає, що подальші дії з відчуження спірного майна ускладнять можливість включення 7/10 частин комплексу будівель до ліквідаційної маси банкрута з метою його реалізації для задоволення вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів у даній справі.

Заявлений ліквідатором захід забезпечення вимог кредиторів - заборони державним реєстраторам та нотаріусам (на яких покладено функції державного реєстратора) вчинення будь-яких реєстраційних дій пов`язаних із державною реєстрацією речових прав (права власності чи інших речових прав) на нерухоме майно, яке належить фізичній особі ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, номер відомостей про речове право: 46450116, а також заборони фізичній особі ОСОБА_1 вчинення будь-яких дій щодо розпорядження майном (в т. ч. щодо відчуження його у будь-який спосіб) а саме: нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, номер відомостей про речове право: 46450116 є співмірним, спрямованим на забезпечення інтересів кредиторів, на зупинення ймовірного порушення прав боржника у справі на вказане нерухоме майно.

Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачені підстави для зупинення державної реєстрації, так частиною першою статті 25 цього Закону зазначено, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

Оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття запропонованого ним заходу забезпечення вимог кредиторів, суд з урахуванням принципів розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення вимог кредиторів, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення і наявними обставинами у справі про банкрутство, дійшов до висновку про обґрунтованість заяви ліквідатора про забезпечення вимог кредиторів і вважає, що невжиття запропонованого ліквідатором заходу забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав банкрута.

Керуючись ст.ст. 39, 40 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 136-137, 139, 202, 233-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Новосельцева Володимира Петровича вх. № 6533/23 від 19.04.2023 року про забезпечення вимог кредиторів у справі № 925/983/21.

Заборонити державним реєстраторам та нотаріусам (на яких покладено функції державного реєстратора) вчинення будь-яких реєстраційних дій пов`язаних із державною реєстрацією речових прав (права власності чи інших речових прав) на нерухоме майно, яке належить фізичній особі ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, номер відомостей про речове право: 46450116.

Заборонити фізичній особі ОСОБА_1 вчинення будь-яких дій щодо розпорядження майном (в т. ч. щодо відчуження його у будь-який спосіб) а саме: нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, номер відомостей про речове право: 46450116.

Ухвала є виконавчим документом і підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Боржником за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю Укрсейф, ідентифікаційний код юридичної особи 33283318 місцезнаходження: 19800, Черкаська обл., Драбівський район, селище міського типу Драбів, вул. Васильченка, буд. 73.

Ухвала набрала законної сили: 21.04.2023 року.

Дата видачі ухвали: 21.04.2023 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання по 22.04.2026 року.

Ця ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена у строки та в порядку, встановлені ст.ст. 253-259 ГПК України.

Суддя В.М. Грачов