ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"24" квітня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1209/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця Бурим Леоніда Віталійовича до державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ про стягнення 38 976,90 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Бурим Леонід Віталійович (далі по тексту ФОП Бурим Л.В.) звернувся до господарського суду із позовною заявою до державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ (далі по тексту ДП „МТП „Чорноморськ) про стягнення 3% річних у розмірі 5 479,88 грн. та збитків від інфляції у розмірі 33 497,02 грн., які були нараховані на суму боргу у розмірі 265 81,00 грн., присуджену до стягнення на користь позивача згідно з рішенням господарського суду Одеської області від 08.11.2022р. по справі №916/1186/22.

Ухвалою суду від 28.03.2023р. дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

10.04.2023р. до суду від ФОП Бурим Л.В. надійшло клопотання про стягнення з відповідач витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. та судового збору. При цьому, позивачем були надані докази понесення заявлених до стягнення витрат на правову допомогу.

10.04.2023р. до суду від ФОП Бурим Л.В. надійшла заява про відмову від позовних вимог згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46, ч. 1 ст. 191 ГПК України у зв`язку із перерахуванням відповідачем спірної суми боргу після відкриття судом провадження по даній справі. Разом з тим, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 130 ГПК України позивач наполягає на розподілі між сторонами всіх понесених позивачем витрат на правову допомогу.

13.04.2023р. до суду від ДП „МТП „Чорноморськ надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, а саме сплатою відповідачем спірної суми боргу.

13.04.2023р. до суду від ДП „МТП „Чорноморськ надійшли заперечення на заяву позивача про розподіл між сторонами понесених позивачем витрат на правову допомогу. Так, відповідачем наголошено про ненадання позивачем детального опису наданих адвокатом послуг та не вказано часу, витраченого адвокатом на підготовку позовної заяви та розрахунок штрафних санкцій, участь у судових засіданнях представник позивача також не брав у зв`язку із сплатою відповідачем спірної суми боргу.

Крім того, ДП „МТП „Чорноморськ зауважено, що вимоги позивача є похідними від позовних вимог, представлених у межах справи №916/1186/22, за результатами розгляду якої відповідачем вже були відшкодовані витрати на правову допомогу, а, отже, підготування та написання позовної заяви не потребувало залучення нових доказів та аналізу нових обставин справи. Посилаючись на викладені обставини ДП „МТП „Чорноморськ просить відмовити у задоволенні клопотання про відшкодування понесених витрат на правову допомогу.

Розглянувши подані сторонами заяви, господарський суд дійшов наступного висновку.

Приписами ч. ч. 1-3 ст. 191 ГПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. ч. 3-5 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Приймаючи до уваги викладення ФОП Бурим Л.В. відмови від позову у письмовій заяві, підписаній адвокатом, повноваження якого згідно наявного в матеріалах справи ордеру не обмежуються договором, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття відмови ФОП Бурим Л.В. від позову до ДП „МТП „Чорноморськ про стягнення 3% річних у розмірі 5 479,88 грн. та збитків від інфляції у розмірі 33 497,02 грн. згідно з п. 4 ч. 1 ст. ст. 231 ГПК України.

Таким чином, підстави для закриття провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю предмета спору відсутні, оскільки позивачем було реалізовано право на відмову від позовних вимог.

За звернення до суду із даним позовом ФОП Бурим Л.В. було сплачено в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 2684,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією №922 від 20.03.2023р.

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України „Про судовий збір у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи відмову ФОП Бурим Л.В. від позовних вимог до ДП „МТП „Чорноморськ до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу із державного бюджету 50% судового збору, що складає 1342,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Слід зазначити, що заява позивача про відмову від позову обґрунтована фактом сплати відповідачем спірної суми боргу, на підтвердження чого суду було надано платіжну інструкцію № від 07.04.2023р. Таким чином, спірна сума боргу була перерахована ДП „МТП „Чорноморськ на рахунок позивача після відкриття судом провадження по даній справі.

З викладених обставин суд доходить висновку, що решта суми судового збору у розмірі 1342,00 грн., сплаченого позивачем за звернення із даним позовом, має бути відшкодована ФОП Бурим Л.В. за рахунок ДП „МТП „Чорноморськ.

Вирішуючи питання про розподіл заявлених ФОП Бурим Л.В. до відшкодування витрат на правову допомогу, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У поданій до суду позовній заяві ФОП Бурим Л.В. вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правову допомогу адвоката складає 6 000,00 грн. Докази понесення витрат на правову допомогу були надані позивачем разом із клопотанням, яке надійшло до суду 10.04.2023р.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження отримання правової допомоги позивачем було надано суду договір про надання правової допомоги №139 від 26.12.2022р.; протокол погодження розміру гонорару і умови його виплати від 20.03.2023р., з якого вбачається, що комплексне ведення адвокатом справи в суді першої інстанції складає 6 000,00 грн.; платіжну інструкцію №923 від 20.03.2023р. на підтвердження факту перерахування позивачем адвокату грошових коштів у розмірі 6 000,00 грн.

При цьому, у детальному описі робіт, виконаних адвокатом, зазначено, що адвокатом було здійснено розрахунок 3% річних та збитків від інфляції, підготовлено та подано позовну заяву до суду, зроблено детальний опис робіт (наданих послуг).

ДП „МТП „Чорноморськ стверджує, що заявлені до стягнення витрати є надмірними, а, отже, у задоволенні поданої заяви необхідно відмовити.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу адвоката, який має бути присуджений до стягнення на користь позивача, господарським судом було враховано, що дана справа є малозначною, підготування позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості нормативно-правових актів та судової практики, оскільки предметом позову є стягнення 3% річних, збитків від інфляції, які були нараховані на суму боргу, присуджену до стягнення на користь позивача згідно з рішенням господарського суду Одеської області від 08.11.2022р. по справі №916/1186/22. Таким чином, підготування позову, що включає в себе здійснення розрахунку відсотків та збитків від інфляції, не потребувало аналізу великого обсягу доказів або оцінки обставин справи. При цьому, суд, враховуючи, що дана справа є малозначною, призначив її розгляд за правилами письмового провадження.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку, що розумним та співмірним із складністю справи є розмір витрат на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн., який і підлягає присудженню до стягнення із ДП „МТП „Чорноморськ на користь ФОП Бурим Л.В.

Керуючись ст. ст. 86, 130, 191, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Прийняти відмову фізичної особи-підприємця Бурим Леоніда Віталійовича від позовних вимог до державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ про стягнення 38 976,90 грн.

2. Провадження у справі №916/1209/23 за позовом фізичної особи-підприємця Бурим Леоніда Віталійовича до державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ про стягнення 38 976,90 грн. закрити.

3. Повернути з державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса /65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6, / на користь фізичної особи-підприємця Бурим Леоніда Віталійовича / АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 / судовий збір у розмірі 1 342,00 грн. /одна тисяча триста сорок дві грн. 00 коп./, сплачений згідно платіжної інструкції №922 від 20.03.2023р. Наказ видати.

4. Клопотання фізичної особи-підприємця Бурим Леоніда Віталійовича про розподіл витрат на правову допомогу задовольнити частково.

5. Стягнути з державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ /68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 6, ідентифікаційний код 01125672/ на користь фізичної особи-підприємця Бурим Леоніда Віталійовича / АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 / судовий збір у розмірі 1 342,00 грн. /одна тисяча триста сорок дві грн. 00 коп./, витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 3 000,00 грн. /три тисячі грн. 00 коп./. Наказ видати.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали підписано 24.04.2023р.

Суддя С.П. Желєзна