ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 Справа № 917/206/23

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Яремко Олександра Миколайовича АДРЕСА_1

до Великобагачанської селищної ради вул. Шевченка, 73, Велика Багачка, Великобагачанський район, Полтавська область,38300

про визнання права власності в порядку набувальної давності

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

від позивача: Кабальський Р.О.

від позивача: не з"явився

06.02.2023 до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Яремко Олександра Миколайовича до Великобагачанської селищної ради про визнання права власності в порядку набувальної давності на об`єкти нерухомого майна, а саме: Гаражі А-1, що розташовані за адресою: Полтавська область, Великобагачанський район, с. Якимове, вул. Дружби, 4 загальною площею 731,5 кв.м.; Приміщення ПТФ (птахофабрика), за адресою: Полтавська область. Великобагачанський район, с. Якимове, вул. Шевченка, 4, що складається з наступного: контора, А-1; інкубаторна Б-1; склад В-1; Склад Г - 1; Склад Д-1; Пташник Е-1; Пташник Ж-1; Пташник 3-1, Пташник К-1; Ворота №1; Огорожа №2; Електрощитова №3.

Ухвалою від 09.03.2023р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 335, 344 ЦК України та зазначає, що з 2003 року відкрито, добросовісно та безперервно володіє зазначеним нерухомим майном.

Позивач позов підтримує. Присутній у судовому засіданні по суті 18.04.2023 представник позивача просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні 16.07.2020 не скористався.

Великобагачанська селищна рада у відзиві на позовну заяву зазначає, що відносно об`єктів нерухомого майна, які є предметом заявленого позову відсутні будь-які спори та підтверджує факт використання протягом тривалого часу об`єктів нерухомості фізичною

особою-підприємців Яремком Олександром Миколайовичем.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Як зазначає позивач, він здійснює свою діяльність з метою отримання прибутку на території с. Якимове Великобагачанського району Полтавської області, задля чого протягом періоду з 2003 р дотепер відкрито, постійно та безперервно використовує наступне майно:

гаражі А-1. що розташовані за адресою: Полтавська область, Великобагачанський район, с. Якимове, вул. Дружби, 4 загальною площею 731,5 кв.м;

приміщення ПТФ (птахофабрика), за адресою: Полтавська область, Великобагачанський район с. Якимове, вул. Шевченка, 4 що складається із: контора, А-1; Інкубаторна Б-1: Склад В-1; Склад Г-1; склад Д-1; 1 Пташник Е-1; Пташник Ж-1: Пташник 3-1; пташник К-1; Ворота № 1; Огорожа №2; Електрощитова №3 (далі - Майно).

Позивач вказує, що з 2000 року на території с. Якимове сільськогосподарською діяльністю у тому числі з використанням вказаного вище майна, займалося КСП «Колос», яке наразі припинене та відмовилося від власності на майно на території громади (Якимівської сільської ради). Протягом періоду з 2003 року до сьогодні жодна юридична чи фізична особа не зверталась до позивача з вимогою про повернення майна чи з позовом до суду до мене у якості відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння. Майно використовується позивачем за його безпосереднім прямим призначенням.

Як зазначає позивач, протягом 2017 року було здійснено поточний ремонт птахоферми по вул. Шевченка №4 в селі Якимове Великобагачанського району Полтавської області. На підтвердження даних обставин свідчить договір будівельного підряду № 1 від 02.06.2017 р. (підрядник - ТОВ мале підприємство «ІВЛІС») з додатками та актом приймання виконаних будівельних робіт від 16.11.2017 р.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про наявність підстав для визнання за ним в судовому порядку права власності на відповідне майно на підставі ст.344 ЦК України за набувальною давністю.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився би із ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини 3 статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2 статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у виді передання його у тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, який різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), що перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк становить десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17.

Враховуючи вищевикладене, для набуття права власності за набувальною давністю, доведенню підлягають шість обставин: майно має бути об`єктом набувальної давності, не виключеним із цивільного обороту; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу у позивача для володіння майном та набуття права власності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. (постанова Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18)).

Господарський суд дійшов висновку про доведеність позивачем наявності всіх умов, передбачених статтею 344 ЦК України (на яку позивач посилався у своїй позовній заяві), необхідних для набуття права власності за давністю володіння.

Приймаючи до уваги обставини, за яких виникло володіння спірним майном, суд встановив, що інші особи, які претендують на спірне майно, відсутні та відсутність титулу у позивача для володіння майном та набуття права власності, спірний об`єкт нерухомості є об`єктом набувальної давності, не виключеним із цивільного обороту. Об`єктом нерухомості, що є предметом даного спору, позивач володіє добросовісно, відкрито та безперервно.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124,129-1 Конституції України, статтями1, 4,20,73,74,76-79,86,123, 129,236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за Фізичною особою-підприємцем Яремко Олександром Миколайовичем ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_1 ) право власності за набувальною давністю на нерухоме майно: - Гаражі А-1, що розташовані за адресою: Полтавська область, Великобагачанський район, с. Якимове, вул. Дружби, 4 загальною площею 731,5 кв.м.; Приміщення ПТФ (птахофабрика), за адресою: Полтавська область. Великобагачанський район, с. Якимове, вул. Шевченка, 4, що складається з наступного: контора, А-1; інкубаторна Б-1; склад В-1; Склад Г - 1; Склад Д-1; Пташник Е-1; Пташник Ж-1; Пташник 3-1, Пташник К-1; Ворота №1; Огорожа №2; Електрощитова №3.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.04.2023р.

Суддя Киричук О.А.