ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023м. ХарківСправа № 922/1984/22

Господарський суд Харківської області у складі

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Татаурова В.А.

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохем Україна" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ідентифікаційний код 378665380)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, ідентифікаційний код 40557266)
про стягнення 790 881,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - адвоката Дзявун Юлії Сергіївни

відповідача - адвоката Крайз Олександра Ігоровича

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохем Україна" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу №БС-21-4560219 від 04.02.2019 у розмірі 790 881,00 грн. Позивач також просив покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору купівлі-продажу №БС-21-4560219 від 04.02.2019 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.10.2022 залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1984/22. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 12.12.2022 о 12:40 год. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Звернуто увагу відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (частина 2 статті 178 ГПК України).

В підготовчому засіданні 12.12.2022 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, яку занесено до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 16.01.2023 о 10:00.

Після судового засідання 12.12.2022 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про зміну предмета позову (вх.№16118), в якій останній просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором купівлі-продажу № БС-21-4560219 від 04.02.2019 у розмірі 1 253 426,37 грн, що складається з: 169 055,71 грн - сума інфляційних витрат, 272971,28 грн - сума пені за прострочення грошового зобов`язання, а також 20 518,28 грн - 3% річних з простроченої суми.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.12.2022 відмовлено у прийнятті до розгляду та повернуто заяву про зміну предмета позову (вх.№16118 від 12.12.2022) Товариству з обмеженою відповідальністю "Біохем Україна".

14.12.2022 через систему "Електронний суд" надійшла заява відповідача (вх.№16371) про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву до дати підготовчого засідання у справі 16 січня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.01.2023 задоволено заяву відповідача про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву (вх.№16371 від 14.12.2022). Продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 16.01.2023 включно.

16.01.2023 через систему "Електронний суд" надійшла заява відповідача (вх.№918) про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву до 13.02.2023.

В підготовчому засіданні 16.01.2023 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, яку занесено до протоколу судового засідання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 06.02 2023 о 10:00.

В підготовчому засіданні 06.02.2023 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, яку занесено до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 13.02.2023 о 12:45.

13.02.2023 через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 3361), в якому відповідач підтвердив факт отримання товару за договором на загальну суму 33 303 423,00 грн згідно доданих до матеріалів справи копій видаткових накладних, визнав заявлений позивачем до стягнення з відповідача борг в сумі 790 881,00 грн станом на день звернення позивача до суду з цим позовом та повідомив про сплату відповідачем боргу у розмірі 70 000,00 грн боргу після відкриття провадження у цій справі, у зв`язку з чим заборгованість становить 720 881,00 грн.

13.02.2023 через систему "Електронний суд" надійшла заява про розстрочення виконання рішення (вх.№3363), в якій відповідач просить суд розстрочити виконання рішення шляхом сплати боргу в сумі 720 881,00 грн та 11 863,22 грн судового збору, що становить загальну суму 732 744,14 грн, шляхом сплати: 70 000,00 грн - до 31.03.2023, 70 000,00 грн - до 30.04.2023, 70 000,00 грн - до 31.05.2023, 70 000,00 грн - до 30.06.2023, 70 000,00 грн - до 31.07.2023, 70 000,00 грн - до 31.08.2023, 70 000,00 грн - до 30.09.2023, 70 000,00 грн - до 31.10.2023, 70 000,00 грн - до 30.11.2023, 70 000,00 грн - до 31.12.2023, 32 744,14 грн - до 31.01.2024.

В підготовчому засіданні 13.02.2023 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, яку занесено до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 06.03 2023 о 12:30.

В підготовчому засіданні 06.03.2023 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, яку занесено до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 27.03 2023 о 12:30.

Крім того, в підготовчому засіданні 06.03.2023 судом постановлено ухвали із занесенням їх до протоколу судового засідання: про відмову у поновленні процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву та доказів у справі; про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву до 13.02.2023 та прийняття його до розгляду; про прийняття до розгляду додаткових доказів, поданих до відзиву на позовну заяву; про надання дозволу позивачу подати до 20.03.2023 додаткові пояснення у справі стосовно заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду та про задоволення клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання.

20.03.2023 через систему "Електронний суд" надійшло додаткове пояснення на заяву позивача про розстрочення виконання рішення (вх.№6682), в якому позивач заперечує проти розстрочення виконання рішення з огляду на те, що по-перше, заборгованість відповідача виникла до початку збройної агресії Російської Федерації та введення воєнного стану на території України, тобто до 24.02.2022. По-друге, військовий стан в Україні визнаний форс-мажорною обставиною, але сам по собі він не звільняє від необхідності виконання зобов`язання за договором. Позивачем також зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Проте відповідач не надав відповідного сертифікату про форс-мажорні обставини, а отже, на думку позивача, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду.

27.03.2023 до суду від відповідача надійшла заява про розстрочення рішення (вх.№7341), в якій зазначено про сплату боргу відповідачем у розмірі 70 000,00 грн платіжним дорученням №116052 від 13.03.2023 та заявлено клопотання про розстрочення виконання рішення шляхом сплати заборгованості у розмірі 650 881,00 грн та судового збору у розмірі 11 683,22 грн, що становить загальну суму 662 744,14 грн, з яких: 70 000 грн до 30.04.2023, 70 000 грн до 31.05.2023, 70 000 грн до 30.06.2023, 70 000 грн до 31.07.2023, 70 000 грн. до 31.08.2023, 70 000 грн до 30.09.2023, 70 000 грн до 31.10.2023, 70 000 грн до 30.11.2023, 70 000 грн до 31.12.2023, 32 744,14 грн до 31.01.2024.

Суд зазначає, що строки розгляду справи в порядку загального позовного провадження врегулювані розділом ІІІ ГПК України. Так, у відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду. В свою чергу, відповідно до ч. 1, 2 ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Водночас Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

В подальшому Указами Президента України продовжено строк дії воєнного стану у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, а також з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням думки учасників справи щодо тривалості судового провадження, комплексності правової кваліфікації відносин у цій справі, суд був вимушений з об`єктивних причин вийти за межі строку, встановленого ст. 177 ГПК України. При цьому, суд здійснив усі необхідні дії для розгляду справи, а в матеріалах справи достатньо матеріалів для вирішення спору по суті.

Відтак, в підготовчому засіданні 27.03.2023 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, яку занесено до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на "03" квітня 2023 р. об 11:30 год.

В судовому засіданні 03.04.2023 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, яку занесено до протоколу судового засідання про оголошення перерви в судовому засіданні до 15:30 год 24 квітня 2023 р.

Представник позивача в судовому засіданні 24.04.2023 підтвердив сплату відповідачем 140 000,00 грн боргу після звернення позивача до суду з цим позовом, а тому не наполягав на стягненні цієї суми боргу, адже заборгованість відповідача становить суму 650 881,00 грн. Втім позивач заперечує проти клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду у цій справі.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.04.2023 визнає заборгованість у розмірі 650 881,00 грн та просить суд розстрочити виконання рішення на 10 місяців згідно графіку, зазначеного у заяві за вх.№7341 від 27.03.2023.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено наступне.

04.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біохем Україна" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № БС-21-4560219 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах, вказаних в даному договорі кормові добавки, премікси, комбікорми та кормові матеріали надалі товар, одиниця виміру, кількість, асортимент, ціна якого вказується в рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 9.1. договір набирає чинності та вступає в дію в момент підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Якщо одна із сторін за 30 календарних днів до моменту закінчення терміну дії даного договору не виявила бажання розірвати його, договір вважається пролонгованим (продовженим) на наступний календарний рік на умовах, викладених у даному договорі. При цьому, сторони погодили, що положення даного пункту є достатньою правовою підставою пролонгації строку дії договору та укладення додаткових угод або інших документів для такої пролонгації не потребується.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач передав у власність відповідача товар на загальну суму 33 303 423,00 грн, що підтверджується копіями видаткових накладних: від 05.02.2019 № 179, від 26.02.2019 № 277, від 22.03.2019 № 407, від 09.04.2019 № 496, від 03.05.2019 № 653, від 20.05.2019 № 736, від 31.05.2019 № 811, від 26.06.2019 № 987, від 18.07.2019 № 1115, від 31.07.2019 № 1201, від 08.08.2019 № 1271, від 23.08.2019 № 1367, від 06.09.2019 № 1449, від 27.09.2019 № 1577, від 09.10.2019 № 1648, від 25.10.2019 № 1750, від 01.11.2019 № 1803, від 28.11.2019 № 1955, від 12.12.2019 № 2053, від 26.12.2019 № 2147, від 11.01.2020 № 40, від 28.01.2020 № 120, від 12.02.2020 № 222, від 26.02.2020 № 305, від 18.03.2020 № 436, від 24.04.2020 № 639, від 23.04.2020 №216, від 07.05.2020 № 710, 20.05.2020 № 773, від 03.06.2020 № 852, від 01.07.2020 № 1019, від 08.07.2020 № 1065, від 15.07.2020 № 1107, від 30.07.2020 № 1205, від 13.08.2020 № 1301, від 25.08.2020 № 1361, від 28.08.2020 № 1389, від 10.09.2020 № 1472, від 23.09.2020 № 1553, від 02.10.2020 № 1603, від 28.10.2020 № 1757, від 13.11.2020 № 1844, від 01.12.2020 № 1937, від 11.12.2020 № 2014, від 15.12.2020 № 2042, від 24.12.2020 № 2087, від 04.01.2021 №2, від 13.01.2021 №44, від 21.01.2021 № 86, від 05.02.2021 № 168, від 15.02.2021 № 224, від 23.02.2021 № 261, від 01.03.2021 №304, від 05.03.2021 №335, від 11.03.202 №356, від 22.03.2021 №419, від 01.04.2021 №472, від 07.04.2021 №509, від 15.04.2021 №555, від 21.04.2021 №594, від 27.04.2021 №628, від 30.04.2021 №660, від 26.05.2021 №782, від 09.06.2021 №862, від 17.06.2021 №922, від 24.06.2021 №960, від 01.07.2021 №1013, від 13.07.2021 №1096, від 21.07.2021 №1150, від 03.08.2021 №1226, від 12.08.2021 №1296, від 18.08.2021 №1323, від 27.08.2021 №1371, від 02.09.2021 № 1411, від 22.09.2021 №1516, від 29.09.2021 №1560, від 08.10.2021 №1619, від 12.10.2021 №1640, від 27.10.2021 №1712, від 10.11.2021 №1795 та від 17.11.2021 №1832, від 24.11.2021 №1869, від 01.12.2021 №1907, від 02.12.2021 №1915, від 09.12.2021 №1953, від 24.12.2021 № 2054, від 05.01.2022 №11, від 17.01.2022 №49, від 20.01.2022 №65, від 27.01.2022 №95.

Відповідно до п. 2.4. договору покупець зобов`язується сплатити вартість товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок продавця, вказаний в даному договорі або у рахунку-фактурі протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з дати поставки відповідної партії товару. Датою поставки партії товару є дата виписаної продавцем видаткової накладної на відповідну партію товару.

Проте відповідач здійснив оплату товару невчасно та не в повному обсязі на загальну суму 32 512 542,00 грн, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом про стягнення заборгованості у розмірі 790 881,00 грн (33 303 423,00 грн - 32 512 542,00 грн).

Як стверджує позивач, відповідачем не було здійснено в повному обсязі оплату вартості товару, поставленого згідно видаткової накладної від 20.01.2022 № 65 на суму 219 870,00 грн та від 27.01.2022 № 95 на суму 763 080,00 грн.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні визнає позовні вимоги у розмірі 790 881,00 грн та повідомив суду про сплату 140 000,00 грн після відкриття провадження у справі, що підтверджується платіжними дорученнями: № 14682 від 08.02.2023 на суму 70 000 грн, № 11652 від 13.03.2023 на суму 70 000 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст. 712 ЦК України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Також, ст. 694 ЦК України визначено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 790 881,00 грн, є обґрунтованими та такими, що підтверджені матеріалами справи.

Разом з тим, після звернення позивача до суду з цим позовом відповідачем сплачено 140 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 14682 від 08.02.2023 на суму 70 000 грн, № 11652 від 13.03.2023 на суму 70 000 грн.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

При цьому суд роз`яснює позивачу, що ч. 3 ст. 231 ГПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ураховуючи викладене, провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення 140 000,00 грн суд вважає за необхідне закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково у розмірі 650 881,00 грн. В частині позовних вимог у розмірі 140 000,00 грн провадження у справі необхідно закрити за відсутністю предмета спору.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання рішення (вх.№7341 від 27.03.2023) шляхом сплати заборгованості у розмірі 650 881,00 грн та судового збору у розмірі 11 683,22 грн, що становить загальну суму 662 744,14 грн, з яких: 70 000 грн до 30.04.2023, 70 000 грн до 31.05.2023, 70 000 грн до 30.06.2023, 70 000 грн до 31.07.2023, 70 000 грн. до 31.08.2023, 70 000 грн до 30.09.2023, 70 000 грн до 31.10.2023, 70 000 грн до 30.11.2023, 70 000 грн до 31.12.2023, 32 744,14 грн до 31.01.2024, суд відмовляє у його задоволенні виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. У рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Згідно з частиною 1 статті 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частини 3 статті 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до приписів частини 4 статті 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з частиною 5 статті 331 ГПК України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатися господарським судом.

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора.

Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Розстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан стягувача.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Обставини, які зумовлюють надання розстрочення виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

В обґрунтування поданої заяви про розстрочення виконання рішення відповідачем зазначено зокрема, що забезпечувати господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" з виробництва комбікормів дозволяв орендований комплекс будівель та споруд комбікормового заводу за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Чкаловське, вулиця Польова, будинок № 1 (надалі - завод). 24 лютого 2022 року Російська Федерація почала повномасштабне вторгнення на територію України. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом № 2102-IX від 24 лютого 2022 року зі змінами) в Україні введено воєнний стан. Чкаловська територіальна громада Чугуївського району Харківської області, на території якої розташовано завод Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ", була окупованою з березня по вересень 2022 року. 22 вересня 2022 року комісія в складі представників Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ", власника, ДСНС встановила, що наразі експлуатація заводу неможлива у зв`язку зі значними пошкодженнями та відсутністю електропостачання. Внаслідок ворожих обстрілів, завод за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Чкаловське, вулиця Польова, будинок 1, після влучення снаряду зазнав руйнувань, сталася пожежа, майно, що знаходилося на території заводу було знищено, за фактом чого слідчим відділом УСБУ в Харківській області було розпочато досудове розслідування (кримінальне провадження № 0001820 від 12 червня 2022 року). Загальна сума збитків, спричинених збройною агресією Російської Федерації, становить більше 2 500 000,00 доларів США. ТОВ "НОВАКОРМ", у зв`язку з пошкодженням виробничих потужностей та повним знищенням сировини та готової продукції, зазнало тимчасових фінансових проблем, що мало наслідком порушення строків виконання грошових зобов`язань перед кредиторами. Дана ситуація спричинена обставинами непереборної сили. Проте Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" продовжує боротися, відновлює виробництво і стягує спричинені збитки з країни-агресора (справа № 922/1920/2022). Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" подано позови про стягнення дебіторської заборгованості. За твердженням відповідача, відповідач має намір добровільно та повністю виплатити позивачу заборгованість за договором, однак через об`єктивну неможливість одразу немає можливості виконати рішення суду в повному обсязі. З урахуванням викладеного та враховуючи здійснені відповідачем оплати боргу в сумі 140 000,00 грн після звернення позивача до суду з цим позовом, відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду згідно вищезазначеного графіку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Фінансовий стан підприємства - це сукупність показників, що відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні й потенційні фінансові можливості підприємства.

Основним джерелом інформації для фінансового аналізу є фінансова звітність підприємства за два останні календарні роки та за останній звітній період. Фінансовий аналіз підприємства складається з таких етапів: оцінка майнового стану підприємства та динаміка його зміни; аналіз фінансових результатів діяльності підприємства; аналіз ліквідності; аналіз ділової активності; аналіз платоспроможності (фінансової стійкості); аналіз рентабельності.

Доказами матеріального становища можуть бути фінансова звітність, в тому числі Форма 1 "Баланс"; співвідношення загального обсягу кредиторської та дебіторської заборгованості - звіт про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість (форма N1-Б); наявність або відсутність грошових коштів на розрахункових рахунках підприємства - Форма 2 "Звіт про рух грошових коштів"; наявність або відсутність основних та оборотних засобів та їх вартість; розмір та вартість інших матеріальних активів підприємства.

Частина 1 статті 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 визначає, що підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку. Фінансова звітність підписується керівником (власником) підприємства або уповноваженою особою у визначеному законодавством порядку та бухгалтером або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства. У разі якщо бухгалтерський облік підприємства ведеться підприємством, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, фінансову звітність підписують керівник підприємства або уповноважена особа, а також керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа. При цьому відповідальність підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, визначається законом та договором про надання бухгалтерських послуг. Фінансову звітність підприємства, що становить суспільний інтерес, підписують керівник або уповноважена особа у визначеному законодавством порядку та головний бухгалтер. Фінансова звітність недержавних пенсійних фондів та інститутів спільного інвестування підписується у порядку, передбаченому законодавством. Відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання та оприлюднення фінансової звітності несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства (п.3 Загальних положень Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України "Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Загальні вимоги до фінансової звітності" №73 від 07.02.2013, далі - Положення).

Фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

Баланс підприємства складається на кінець останнього дня звітного періоду.

Проміжна (місячна, квартальна) звітність, яка охоплює певний період, складається наростаючим підсумком з початку звітного року.

Баланс (звіт про фінансовий стан) - звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання і власний капітал (абз.2 п.3 Положення).

Тобто, для оцінки фінансового стану підприємства необхідна інформація, яку можна отримати з балансу.

Звіт про фінансові результати - звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід (абз.13 п.3 Положення).

У звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період (п.8 Положення).

Звіт про рух грошових коштів - звіт, який відображає надходження і вибуття грошових коштів протягом звітного періоду в результаті операційної, інвестиційної та фінансової діяльності (абз.12 п.3 Положення).

Отже, належними доказами існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність, відповідна документація (баланс, звіт про рух грошових коштів та ін.), достовірність яких підтверджена належними засобами.

Проте відповідачем не надано належної фінансової звітності на підтвердження факту неплатоспроможності Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ".

Разом з тим, відповідачем не надано належних доказів спричинення Товариству з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" збройною агресією Російської Федерації збитків більше 2 500 000,00 доларів США.

При цьому, надана відповідачем ухвала Господарського суду Харківської області від 14.11.2022 про відкриття провадження у справі № 922/1920/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" до держави Російської Федерації про стягнення збитків у розмірі 2 554 641,70 доларів США за курсом НБУ на дату ухвалення рішення, не є належним доказом підтвердження факту спричинення Товариству з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" збройною агресією Російської Федерації збитків більше 2 500 000,00 доларів США, оскільки доказів вирішення справи № 922/1920/22 по суті відповідачем не надано.

Відповідно до положень частини першої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Проте відповідачем на підтвердження суттєвих змін у фінансовому становищі Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" через ведення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 до заяви не надано сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на реальну можливість виконання зобов`язань відповідача саме за договором купівлі-продажу №БС-21-4560219 від 04.02.2019.

Враховуючи викладене, відповідачем до заяви про розстрочення виконання рішень не надано жодних належних доказів на підтвердження виняткових обставин в розумінні статті 331 ГПК України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне їх виконання та які б могли бути підставою для розстрочки їх виконання. Крім того, відповідач не надав жодного доказу важкого фінансового стану чи відсутності у нього грошових коштів.

Разом з цим, суд також приймає до уваги, що відповідач протягом тривалого часу не вживав будь-яких заходів на погашення заборгованості за договором купівлі-продажу №БС-21-4560219 від 04.02.2019, яка утворилася до початку введення воєнного стану на території України, тобто до 24.02.2022.

При цьому, відповідачем не надано й доказів, які б свідчили про майбутнє покращення скрутного матеріального становища відповідача у вказаний у заяві про розстрочку термін, а отже і про наявність реальної можливості виконання рішення суду у справі протягом 10 місяців.

Отож у суду відсутні підстави для задоволення вказаного вище клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду із цією позовною заявою сплатив судовий збір у розмірі 11 863,22 грн згідно платіжного доручення № 47216951 від 04.10.2022.

Як встановлено вище судом, відповідач у цій справі сплатив після подачі позову до суду 140 000,00 грн та в цій частині провадження у справі закрито за відсутністю предмета спору.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Отже, судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду розподіляються наступним чином: 9 763,22 грн покладається на відповідача на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України, а решта суми сплаченого судового збору в сумі 2 100,00 грн може бути повернута позивачу за клопотанням згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 6, 11, 509, 525, 526, 611, 612, 623-629, 692, 712 Цивільного кодексу України та ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, су

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково у розмірі 650 881,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, ідентифікаційний код 40557266) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохем Україна" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ідентифікаційний код 378665380) заборгованість за договором купівлі-продажу №БС-21-4560219 від 04.02.2019 у розмірі 650 881,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Закрити провадження у справі в решті частині позовних вимог в сумі 140 000,00 грн.

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 9763,22 грн покласти на відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, ідентифікаційний код 40557266).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, ідентифікаційний код 40557266) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біохем Україна" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ідентифікаційний код 378665380) 9763,22 грн судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Біохем Україна" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ідентифікаційний код 378665380).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВАКОРМ" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, ідентифікаційний код 40557266).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "01" травня 2023 р.

Суддя І.О. Чистякова