У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

25 квітня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/1085/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс Трейдінг",

, вул. Дніпровська, 34, м. Чернігів, 14010

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Акцент Груп",

ОГРН 588, провулок Кожевницький 1-й, будинок, 6, будова 1, офіс 18Ж, поверх 2, приміщення VI, м. Москва, Російська Федерація, 115114

Предмет спору: про стягнення 21 709 037,15 російських рублів, що станом на день подання позову складає за офіційним курсом НБУ 12 958 124,27 грн,

У судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини ухвали.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс Трейд" звернулось з позовом до суду звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцент Груп", у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 21 709 037,15 грн заборгованості, що станом на день подання позову складає по курсу НБУ 12 958 124,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за контрактом № ВТ 07/06/16 від 07.06.2016 та угодою про відступлення прав від 23.09.2022 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 07.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 21.02.2023 о 10:00 та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

Вищезазначеною ухвалою суду провадження у справі №927/1085/22 зупинено до 21.02.2023.

Копія ухвали суду від 07.12.2022 отримана директором позивача Клименком В.А. особисто у приміщенні суду 09.12.2022.

Враховуючи розірвання дипломатичних відносин України з Російською Федерацією, надсилання судом доручення до Арбітражного суду м. Москви про вручення цієї ухвали відповідачу тимчасово зупинено.

08.12.2022 судом здійснено публікацію на сайті Судової влади України з метою повідомлення відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцент Груп" в порядку ст. 120-121 ГПК України про те, що ухвалою від 07.12.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.02.2023 о 10:00.

Також ухвалою суду від 07.12.2022 запропоновано позивачу отримати в суді копію ухвали про відкриття провадження у справі у справі № 927/1085/22 від 07.12.2022 та самостійно вручити її відповідачу. Належні докази вручення ухвали відповідачу надати суду разом з інформацією, що підтверджує поточний правовий статус відповідача за законами Російської Федерації (виписки з торгового, банківського, судового або іншого реєстру про реєстрацію відповідача як юридичної особи), його місцезнаходження та з обов`язковим зазначенням керівника (уповноваженої особи) товариства відповідача.

Позивачем 09.12.2022 подано суду заяву про видачу копії ухвали суду від 07.12.2022 для вручення відповідачу, яку було надано судом в той же день - 09.12.2022.

27.12.2022 позивачем подано до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: доказів вручення відповідачу ухвали суду від 07.12.2022 та виписки з ЄДР відповідача по справі.

З наданих позивачем документів вбачається, що копія ухвали суду від 07.12.2022 отримана генеральним директором товариства позивача Стамбурською І. 23.12.2022.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 09.01.2023.

Ухвалою суду від 21.02.2023 поновлено провадження у справі № 927/1085/22.

Представник позивача у підготовчому засіданні 21.02.2023 надав суду копію відзиву на позов відповідача у справі та копії доказів направлення його суду.

У підготовчому засіданні 21.02.2023 суд не прийняв відзив на позов до розгляду з огляду на пропущений строк для подання та незаявлення відповідачем клопотання про поновлення пропущеного строку для його подання.

У відзиві на позов також міститься клопотання про розстрочення суми заборгованості, однак згідно приписів Господарського процесуального кодексу таке клопотання може бути заявлено на будь-якій стадії судового процесу, у т.ч. на стадії виконання судового рішення і не обмежується строком для подання відзиву на позов, тому в цій частині прийнято до розгляду.

Судом у підготовчому засіданні 21.02.2023 постановлено встановити позивачу 10-денний строк з моменту проголошення ухвали для подання суду відповідних заперечень з доказами направлення відповідачу у вказаний строк.

Ухвалою суду від 21.02.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 25.04.2023 о 10:00. Запропоновано позивачу отримати в суді копію ухвали від 21.02.2023 у справі № 927/1085/22 та самостійно вручити її відповідачу. Належні докази вручення ухвали відповідачу надати суду.

Вищезазначеною ухвалою суду провадження у справі №927/1085/22 зупинено до 25.04.2023.

27.02.2023 позивачем подано заяву про видачу ухвали суду від 21.02.2023 для вручення її відповідачу.

До початку судового засідання від відповідача надійшов відзив на позов, аналогічного змісту з тим, копія якого була надана позивачем та вже долучена до матеріалів справи.

02.03.2023 від позивача до суду надійшли заперечення на клопотання про розстрочення суми заборгованості, до яких додано докази направлення заперечень та ухвали суду на адресу позивача.

Ухвалою суду від 25.04.2023 поновлено провадження у справі № 927/1085/22.

У судове засідання з`явився повноважний представник позивача.

Зважаючи на особисте волевиявлення позивача, вручення ним попередньої ухвали суду відповідачу, судом було запропоновано отримати в суді копію ухвали від 21.02.2023 у справі № 927/1085/22 та самостійно вручити її відповідачу.

При поданні до суду заперечень позивачем було додано поштову квитанцію № від 02.03.2023 про відправлення з Республіки Польща на адресу відповідача заперечень та ухвали суду.

Судом здійснено відстеження на сайті «DXL» вказаного поштового відправлення, в якому станом на 07.03.2023 зазначено - «вантаж повернено відправнику».

Отже, відповідач належним чином не повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Ухвала суду, якою призначено судове засідання з розгляду справи по суті, на адресу відповідача не направлялась.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи викладене вище, з метою надання сторонам права реалізувати принцип змагальності, рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, забезпечення участі представників у судовому засіданні та з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи, оцінки та дослідження доказів, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи.

Оскільки відповідачем у справі є іноземна юридична особа, місцезнаходження якої, згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, є Російська Федерація, тому існує необхідність звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 367 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Законом України від 1 грудня 2022 року № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" з 23.12.2022 зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

Відповідно до ст. 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, яка набрала чинності для України 19.12.1992, компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних держав зобов`язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема проведення експертизи, заслуховування Сторін, свідків, експертів та інших осіб. При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо.

Згідно Закону України "Про вихід з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності", який набрав чинності 05.02.2023, постановлено вийти з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, вчиненої в м. Києві 20 березня 1992 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року.

Разом з цим, і Україна, і Російська Федерація є учасниками Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.

Згідно з ст. 1 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, яка ратифікована Україною 19.10.2000, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном. Ця Конвенція не застосовується, якщо адреса особи, якій необхідно вручити документ, невідома.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Конвенції, Центральний Орган запитуваної Держави або будь-який орган, який вона може призначити для цього, складає підтвердження відповідно до формуляра, доданого до цієї Конвенції. У підтвердженні підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню.

Згідно п. 6.7. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008р., суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних 1965 року до Центрального органу іноземної держави напряму.

Відповідно до ст. 3, 5 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках. Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом, зокрема, у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Статтею 15 Конвенції визначено, що якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією;

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців;

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Таким чином, враховуючи положення ст. 367 Господарського процесуального кодексу України та з метою належного повідомлення відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцент Груп" про час та місце наступного судового засідання з розгляду справи по суті, керуючись положеннями Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, господарський суд вважає за необхідне звернутися до компетентного органу Російської Федерації із судовим дорученням про вручення відповідачу судових документів.

Разом з тим, 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною і Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території Російської Федерації та діяльність дипломатичних установ Російської Федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади Російської Федерації за посередництва третіх держав не здійснюється. У зв`язку з чим наразі унеможливлено сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні (листи Міністерства закордонних справ України вих. №71/17-500-67127 від 04.09.2022 та вих. №71/17-500-77469 від 03.10.2022).

Крім того, у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану на території України АТ "Укрпошта" з 25.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з Російською Федерацією.

Таким чином, передача будь-яких документів компетентним органам Російської Федерації, у тому числі дипломатичними каналами, наразі неможлива (лист Міністерства юстиції України вих. №100817/98748-22-22/12.1.3 від 31.10.2022).

Відповідно до п. 250 Практичного керівництва із застосування Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах Гаазької конференції з міжнародного приватного права від 01.12.2005 (далі - Практичне керівництво) спеціальна комісія дійшла висновку, що міжнародна передача документів відповідно до Конвенції про вручення документів повинна і може здійснюватися засобами, що передбачають використання інформаційних технологій, у тому числі електронної пошти.

Одним з найважливіших завдань Конвенції є покращення судової взаємодопомоги. Застосування сучасних технологій, безсумнівно, має значною мірою сприяти співробітництву між компетентними органами держави, що запитує та запитується, і вдосконалювати таке (п. 257 Практичного керівництва).

Оскільки на даний час заблоковано доступ до офіційної електронної пошти Арбітражного суду м. Москви, суд позбавлений можливості здійснити відправлення компетентному органу відповідного судового доручення про вручення документів, в зв`язку з чим вважає за необхідне направити процесуальний документ відповідачу по справі.

З огляду на вищевикладене, через неможливість звернення з відповідним судовим дорученням про вручення документів компетентного органу Російської Федерації, відправку уповноваженому органу доручення про вручення судових документів слід тимчасово зупинити.

Разом з тим, суд вважає за необхідне одночасно вжити додаткових заходів надсилання цієї ухвали суду відповідачу.

Так, статтею 10 Конвенції 1965 року передбачено, що в разі відсутності заперечень запитуваної Держави, ця Конвенція не обмежує:

a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном;

b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави;

c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Російська Федерація не заперечує проти застосування ст. 10 (а) Конвенції.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 Арбітражного процесуального кодексу російської Федерації у випадках, що не терплять зволікання, арбітражний суд може сповістити або викликати осіб, які беруть участь у справі, та інших учасників арбітражного процесу телефонограмою, телеграмою, факсимільним або електронним листом або з використанням інших засобів зв`язку.

Частиною 1 ст. 122 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації визначено, що копія судового акта надсилається арбітражним судом поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом вручення адресату під розписку безпосередньо в арбітражному суді або за місцем знаходження адресата, а у випадках, що не терплять зволікання, шляхом направлення телефонограми, телеграми, факсимильним зв`язком або електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку.

Арбітражний суд також має право сповістити зазначених осіб про подальші судові засідання або вчинення окремих процесуальних дій у справі шляхом направлення телефонограми, телеграми, факсимільним зв`язком або електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку.

У пункті 247 Практичного керівництва із застосування Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах Гаазької конференції з міжнародного приватного права від 01.12.2005 (далі - Практичне керівництво) викладено, що відзначивши значні технологічні зміни стосовно умов, у яких діють три зазначені конвенції, Спеціальна комісія дійшла такого висновку: «незважаючи на те, що під час ухвалення трьох Конвенцій передбачати таку еволюцію було неможливо, сучасні технології є невід`ємною частиною життя нинішнього суспільства, та їх використання є існуючу реальність. Щодо цього Спеціальна комісія зазначила, що дух і літера Конвенцій не перешкоджають використанню сучасних технологій і що застосування та дія Конвенцій може надалі удосконалюватися завдяки застосуванню подібних технологій».

Пунктом 262 Практичного керівництва визначено, що відповідно до частини 1 статті 5 Конвенції виконання запиту про вручення документа регулюється законодавством запитуваної держави. Звідси випливає, що питання про дійсність вручення документа по каналах електронного зв`язку також регулюється внутрішніми законами конкретної держави, а не Конвенцією. Що стосується вручення з дотриманням формальних вимог, то в принципі вважається, що вручення, яке здійснюється у запитуваній державі відповідно до формальних вимог законодавства останнього є достатньою гарантією дійсності вручення документа, тобто того, що документ був своєчасно доведений до відома адресата, щоб він міг підготуватися до свого захисту.

На питання чи може отримання та прочитання електронного повідомлення розглядатися як вручення документа без дотримання формальних вимог, у принципі, Комісія дала ствердну відповідь на це питання, за умови, що законодавство запитуваної держави не забороняє вручення (п. 263 Практичного керівництва).

Враховуючи викладене вище, суд вбачає за можливе з метою повідомлення відповідача про час, дату та місце наступного судового засідання вжити додаткових заходів та направити ухвалу суду за допомогою програмного додатку для обміну повідомленнями (месенджер) на телефон відповідача в міжнародному форматі - +0 та на електронну адресу відповідача - , зазначені відповідачем у відзиві на позов.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 4 частини першої статті 228 цього Кодексу - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Таким чином, у зв`язку із зверненням із судовим дорученням про вручення відповідачу судових документів, провадження у справі слід зупинити.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Отже, суд вважає за можливе за наявності відповідного звернення позивача передати йому процесуальні документи для особистого вручення відповідачу.

Згідно з ч. 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Керуючись ст. 120, 202, 233-235, 242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відкласти судове засідання з розгляду справи по суті на 18.07.2023 на 10:30.

2. За можливості особистого вручення копії цієї ухвали суду запропонувати позивачу отримати в суді вказану ухвалу та самостійно передати її відповідачу.

Належні докази вручення ухвали відповідачу надати суду до початку судового засідання.

3. Повідомити позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс Трейдінг" та відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Акцент Груп" про те, що судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 18.07.2023 о 10:30 у приміщенні Господарського суду Чернігівської області у м. Чернігові, проспект Миру, 20, зал судових засідань № 306.

Явка сторін у це судове засідання не є обов`язковою.

4. Провадження у справі №927/1085/22 зупинити до 18.07.2023.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення 25.04.2023. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст ухвали складено 26.04.2023.

Суддя В. В. Шморгун