ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

02 травня 2023 року м. ХарківСправа № 922/194/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши заяву позивача (вх. № 10828 від 01 травня 2023 року) про забезпечення позову, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», місто Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івера», місто Харків, перша третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , місто Харків, друга третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Машкова Світлана Леонідівна, місто Харків,
провизнання прав іпотекодержателя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області, в порядку загального позовного провадження, перебуває справа № 922/194/23 про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Поліс прав іпотекодержателя за іпотечним договором № 15.48-35/08-ДІ01 від 10 червня 2008 року.

01 травня 2023 року до суду від позивача електронною поштою було подано заяву (вх. № 10828) про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно проводити реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: - нежитлові приміщення 1-го пов. № 1, 2, 3, 5 в літ. «А-1» з реєстраційним номером 120, площею 95,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; - нежитлові приміщення 1-го пов. № 4, 6, 6а, 7, 8 в літ. «А-1» з реєстраційним номером 120, площею 81,4 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 43-А.

Розглянувши означену заяву, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається із позовної заяви, предметом позову є визнання за позивачем права іпотекодержателя за іпотечним договором № 15.48-35/08-ДІ01 від 10 червня 2008 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1622 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машковою С.Л., стосовно нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ. А-1, загальною площею 179,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, власником та іпотекодавцем якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Івера, яке належить йому на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, виданий 18.01.2016, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю Івера та ОСОБА_2 .

Позивач зазначає про те, що 10 квітня 2023 року з ДРРП на нерухоме майно зникає об`єкт: нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 179,00 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Натомість, з`являється 2 (два) окремих об`єкта, про заборону державним реєстраторам прав на нерухоме майно проводити реєстраційні дії щодо яких прохає позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ГПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

01 травня 2023 року, під час судового засідання, на стаді розгляду справи по суті, а саме в межах «З`ясування обставин справи та дослідження доказів», судом, шляхом здійснення безпосереднього дослідження та аналізу представлених доказів на підставі ст. 210 ГПК України, було встановлено, що об`єкт - нежитлова будівля літ. А-1, загальною площею 179,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 було поділено, дата державної реєстрації 10.04.2023 року о 15:23:56, індексний номер рішення: 67216901, а відомості внесені до ДРРП на нерухоме майно державним реєстратором Зоткіним С.В. 14.04.2023 о 13:44:23. При цьому, до ДРРП на нерухоме майно відносно об`єкту, реєстраційний номер 01, внесено відомості «Об`єкт нерухомого майна закрито», що вбачається з Інформації № 330010962 від 24.04.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до довідки про можливість поділу (реєстраційний номер документа: DT01:8669-0319-5209-0404) № 1/23 від 11 квітня 2023 року визначено, що об`єкт, над яким проводиться операція нежитлова будівля літ «А-1», Харківська обл., м. Харків, проспект Гагаріна, 43-А, а об`єктами, що створюються за результатами операції є: приміщення «2» за адресою: Харківська область, Харківський район та приміщення «1» за адресою: Харківська область, Харківський район. Тобто, створюються певних 2 (два) окремих об`єкти.

Відповідно до Інформації № 330789100 від 01.05.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 120, площею 95,8 кв.м., за типом об`єкту нежитлові приміщення 1-го пов. № 1, 2, 3, 5 в літ. «А-1», що розташований за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, будинок 43-А внесено запис про право власності відповідача на цей об`єкт. При цьому, реквізит рішення про державну реєстрацію, а саме індексний номер 67216901, повністю співпадає з індексним номером рішення щодо «Закриття об`єкта нерухомого майна» реєстраційний номер 01, нежитлова будівля літ. А-1, загальною площею 179,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 43А (сорок три А). Так само, повністю співпадає і дата та час державної реєстрації, а саме: 10.04.2023 о 15:23:56. Документом, що поданий для державної реєстрації є, зокрема, довідка про можливість поділу (реєстраційний номер документа: DT01:8669-0319-5209-0404). Також, щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 120, площею 81,4 кв.м., за типом об`єкту нежитлові приміщення 1-го пов. № 4, 6, 6а, 7, 8 в літ. «А-1», що розташований за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, будинок 43-А внесено запис про право власності відповідача на цей об`єкт. Документом, що поданий для державної реєстрації є, зокрема, довідка про можливість поділу (реєстраційний номер документи: DT01:8669-0319-5209-0404), що повністю співпадає з попередньо описаним об`єктом з реєстраційним номером 120.

Отже, враховуючи вищевикладене, судом на стадії розгляду справи по суті, а саме «Дослідження доказів», та в межах поданої позивачем 01 травня 2023 року заяви про забезпечененя позову, з метою вирішення питання про забезпечення позову, було встановлено, що наразі об`єкт «Нежитлова будівля літ. А-1, загальною площею 179,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01» був поділений за замовленням відповідача на 2 (два) окремих об`єкти «Нежитлові приміщення 1-го пов. № 1, 2, 3, 5 в літ. «А-1» з реєстраційним номером 120, площею 95,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 43-А» та «Нежитлові приміщення 1-го пов. № 4, 6, 6а, 7, 8 в літ. «А-1» з реєстраційним номером 120, площею 81,4 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 43-А».

Такі дії відповідача, у випадку задоволення позовних вимог, створюють обґрунтовані перепони для реалізації позивачем можливого судового рішення щодо задоволення позову. При цьому, відповідачем вчинено означені дії з повним усвідомленням щодо наявності судового провадження в порядку господарського судочинства щодо цього майна. Так, 04 квітня 2023 року до суду відповідачем через систему «Електронний суд» було подано заяву (вх. № 8169) про ознайомлення з матеріалами справи. Тобто, відповідач в повному обсязі був обізнаний про всі процесуальні дії як учасників справи так і суду, що відбувалися в межах справи, про прийняті судом ухвали, а також про позицію позивача, що має місце. При цьому, відповідач напередодні судового засідання, що відбулося 17 квітня 2023 року, подає до суду клопотання (вх. № 9273 від 17 квітня 2023 року) про відкладення судового засідання, що сформовано засобами системи «Електронний суд» 14.04.2023 року. Цього ж дня, 14.04.2023 року державним реєстратором Зоткіним С.В. проводиться державна реєстрація вищевказаний 2 (двох) об`єктів (реєстраційний номер 120 та 120 відповідно) та «Закриття об`єкта нерухомого майна» реєстраційний номер 01. Водночас, відповідач не повідомляє суд про означені обставини. Суд, відкладаючи судове засідання, з урахуванням підтримання означеного клопотання (вх. № 9273) представником позивача, з метою створення належним умов для реалізації кожною стороною своїх прав, оголошує перерву по розгляду справи по суті. Вже 25 квітня 2023 року, від представника позивача надійшли ряд заяв та клопотань, якими суд був фактично повідомлений про вчинення відповідачем означених дій, які описані вище в даній ухвалі.

Отже, відповідач утримався від повідомлення суду інформації про здійснення поділу об`єкта, реєстраційний номер 01, тобто замовчав цю інформацію, яка є суттєвою, оскільки стосується саме предмета позову як в частині забезпечувального майна так і його ідентифікації.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Такий висновок щодо розуміння сутності інституту забезпечення позову зробив Верховний Суд у своїй постанові від 22.08.2018 р. (справа № 924/150/17). У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголошує, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням. Крім того, у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. В пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 Конституційний Суд України також наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах. Так, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, а також безпосереднє дослідження судом доказів під час судового засідання 01 травня 2023 року та в межах заяви про забезпечення позову, суд вбачає наявність обґрунтованих ризиків відносного того, про що зазначено позивачем у заяві про забезпечення позову, що: - відповідач може безперешкодно вчиняти будь-які дії з предметом іпотеки, щоб унеможливити виконання судового рішення, у разі задоволення позову; - неможливість виконання рішення суду про задоволення позову, у разі його постановлення, оскільки у випадку, якщо майно буде відчужено, наприклад, в період набрання рішенням законної сили, то виконати його буде неможливо з підстав того, що ДРРП на нерухоме майно буде містити відомості про іншого власника, або майно буде будь-яким чином перетворене. Тобто, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову. При цьому, відповідачем вже було здійснено дії, що вказують на наявний ризик подальшого ймовірного вчинення подібних дій з метою створення певних перепон для реалізації позивачем судового рішення, у разі його постановлення про задоволення позову. Тобто заявлений захід забезпечення позову є обґрунтованим та адекватним, а його невжиття може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або охоронюваних законом інтересів позивача, у випадку задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання можливого рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Господарським процесуальним кодексом України не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (ч. 1 ст. 141): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, висловлена у справі № 911/1695/18 від 19 лютого 2019 року). Також, згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 25 лютого 2019 року у справі № 924/789/18, якою відхилено аргументи про розгляд судом заяви позивача про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, суперечить вимогам ч. 7 ст. 140 ГПК України, з огляду на те, що ч. 1 ст. 141 ГПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, не є порушенням наведених норм законодавства та не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень. Суд, враховуючи положення ст. 141 ГПК України, не вбачає, на час прийняття цієї ухвали, підстав, достатніх для припущення про ймовірність виникнення збитків у відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 42, 73, 74, 136-141, 144, 232-236, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву (вх. № 10828 від 01 травня 2023 року) позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по справі № 922/194/23 шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно проводити реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення 1-го пов. № 1, 2, 3, 5 в літ. «А-1» з реєстраційним номером 120, площею 95,8 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 43-А; нежитлові приміщення 1-го пов. № 4, 6, 6а, 7, 8 в літ. «А-1» з реєстраційним номером 120, площею 81,4 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 43-А.

Ухвала про забезпечення позову відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, який набирає законної сили 02 травня 2023 року та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 03 травня 2026 року.

В силу статті 129-1 Конституції України та статті 144 Господарського процесуального кодексу України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (01024, місто Київ, вулиця Шовковична, будинок 42-44, офіс 13-В; ).

Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Івера» (61045, місто Харків, провулок Отакара Яроша, будинок 20, корпус 2, квартира 25; ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду в порядку статей 255-257 ГПК України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Ухвалу підписано 02 травня 2023 року

Суддя Н.В. Калініченко