ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"24" квітня 2023 р.м. Одеса Справа № 923/442/19
Господарський суд Одеської області у складі судді С.В. Літвінова
при секретарі Т.О. Липі
розглянувши заяву ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (вх. № 2-402/23 від 24.03.2023) про розподіл судових витрат по справі № 923/442/19 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО-ТАЙС" до відповідача: Приватного підприємства "ЕКОФРЕШ""(стара назва ПП "Фаворит-ІІІ"), с. Роздольне Каховського району Херсонської області про стягнення 2984919,43грн заборгованості за договором поставки
Від заявника:не з`явився;
Від відповідача: не з`явився;
ВСТАНОВИВ: Рішенням Господарського суду Херсонської області від 05 вересня 2019 року по справі №923/442/19 позовну заяву ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ»» доПриватного підприємства "ЕКОФРЕШ""(стара назва ПП "Фаворит-ІІІ") про стягнення коштів на підставі договору №2-1903/пр941х від 19 березня 2018 року задоволено повністю
11.10.2019 на виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 05.09.2019 у справі № 923/442/19 видані відповідні накази.
27.02.2023 на адресу Господарського суду Одеської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (вх. № 2-245/23), відповідно до якої заявник просить суд замінити сторону виконавчого провадження (стягувача) у справі № 923/442/19, а саме: ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ»» на правонаступника ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»».
Ухвалою 13.03.2023 заяву ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (вх. № 2-245/23) про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НАСІННЯ»» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС», щодо виконання Рішення Господарського суду Херсонської області від 05 вересня 2019 року, котре набрало законної сили, та наказів Господарського суду Херсонської області від 11 жовтня 2019 року по справі №923/442/19.
24.03.2023р. від позивача надійшла заява (вх.№2-402/23) про ухвалення додаткового рішення у справі з метою вирішення питання щодо розподілу судових витрат в частині відшкодування заявнику витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 13 600,00 грн.
Ухвалою 27.03.2023 заяву ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (вх. № 2-245/23) про ухвалення додаткового рішення у справі призначено розгляд заяви на 03.04.2023
04.04.2023 суд повідомив віповідача про дату судового засідання у справі шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до п.п. 1-3 ст. 121 Закону України про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території.
24.04.2023 до суду від ПП "ЕКОФРЕШ" надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат.
В судове засідання, призначене судом на 24.04.2023, представникі сторін не з`явились, про засідання суду повідомлялись у встановленому законодавствством порядку.
Згідно ч.4 ст. 244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши заяву ТОВ «Компанії «НІКО-ТАЙС», суд дійшов висновку про відмову у його задовленні, з огляду на таке:
Як встановлено у ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
За приписами статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України суд, як орган державної влади, управнений здійснювати свої повноваження виключно на підставі, в межах та у спосіб, визначений Конституцією та законами України. Наразі, питання розподілу судових витрат в межах господарського судочинства врегульовано приписами Господарського процесуального кодексу України:
- за змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу, питання про можливість розподілу яких йдеться в розглядуваному випадку, визначається через пов`язаність з розглядом справи;
- загальне правило про порядок розподілу таких витрат, приведене в ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, узалежнене алгоритмом розподілу від результатів розгляду позовних вимог тобто вирішення справи по суті, що кореспондується з п.5 ч.1 ст.237 та п.2 ч.5 ст.238 цього Кодексу;
- відповідно до ч.3 ст.232 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду;
- ст.130 Господарського процесуального кодексу України, водночас, передбачає спеціальні застереження щодо можливості розподілу судових витрат й у разі завершення провадження ухвалою суду про його закриття чи залишення позову без розгляду; спеціальний припис відносно розподілу судових витрат при постановленні ухвали суду передбачено і ст.ст.343, 344 Господарського процесуального кодексу України відносно результатів розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного/приватного виконавця у перебігу здійснення судового контролю за виконанням судових рішень;
- наразі, положення ст.ст.52 та 334 Господарського процесуального кодексу України, які були застосовані судом при розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про заміну у виконавчому провадженні стягувача, не передбачають спеціальних застережень (на відміну від згадуваних положень ст.ст.130, 344 Господарського процесуального кодексу України) про розподіл судових витрат за результатами розгляду питання про процесуальне правонаступництво, що у світлі загальних вимог ч.2 ст.232 та ст.234 Господарського процесуального кодексу України однозначно вказують про те, що судом не має вирішуватися питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаної з розглядом заяви про заміну сторони стягувача.
Суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" звернулося із заявою про покладення на ПП "ЕКОФРЕШ" судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому статтями 123, 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, які натомість не підлягають застосуванню до процедури заміни сторони стягувача як такої, що не являє собою розгляд справи по суті.
Суд наголошує, що положення Господарського процесуального кодексу не містять спеціальної норми, яка б передбачала покладення судових витрат на сторону (позивача чи відповідача) у разі заміни сторони у виконавчому провадженні на стадії виконання рішення суду.
Заявник також посилається у поданій заяві на ст.244 Господарського процесуального кодексу України. Однак, необхідність прийняття додаткового рішення за змістом п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України вимагає законодавчо встановленої необхідності вирішення питання про судові витрати в рішенні (основному), яке (вирішення) не відбулося. Між тим, такої необхідності не існувало і на момент постановлення ухвали суду від 07.09.2021 (по суті заяви про заміну сторони стягувача) та не могло існувати в силу наведених норм процесуального законодавства, що унеможливлює і ухвалення такого додаткового рішення.
Суд також зазначає, що заміна сторони стягувача обумовлюється виключно вчиненням відповідного правочину між первісним та новим кредитором щодо передачі права вимоги, що не пов`язується з жодними діями відповідача, які б стосувалися безпосередньо нового кредитора. З огляду на це, намагання останнього покласти на відповідача необов`язкові та невідворотні витрати за відсутності відповідної процесуальної підстави їх розподілу фактично перетворює такі витрати на позадоговірну штрафну санкцію для боржника за вчинену без його участі цесію.
Зважаючи на основні засади господарського судочинства, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, відсутність правової норми, яка б передбачала порядок розподілу судових витрат (витрат на правничу допомогу) у разі звернення особи із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, та прийняття за результатами розгляду відповідного судового рішення, покладення таких витрат на іншу сторону - відповідача призведе до порушення основних засад господарського судочинства.
Враховуючи викладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на ПП "ЕКОФРЕШ" судових витрат на професійну правничу допомогу залишається судом без задоволення.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 233-235, 244 Господарського процесуального кодексу України суд,-
1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на ПП "ЕКОФРЕШ" судових витрат на професійну правничу допомогу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 923/442/19 відмовити повністю.
Ухвала набирає чинності в порядку встановленому ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повну ухвалу складено 01.05.2023р.

Суддя С.В. Літвінов