ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" квітня 2023 р.м. Одеса Справа № 923/878/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Рога Н. В., секретар с/з Богомолова В С., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-ПЛАЗА» (вх.№2-426/23 від 29.03.2023р.) про відстрочення виконання рішення у справі №923/878/21

За позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» (73000, м. Херсон, вул. Червонофлотська, 30, офіс 2; , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-ПЛАЗА» (73034, м. Херсон, просп. Адмірала Сенявіна, 41; , електронна адреса: )

про стягнення

Представники сторін:

Від позивача: Павлова О.М.- на підставі ордера серії АІ №1373997 від 03.04.2023р.

Від відповідача: Петрова А.М.- на підставі ордера серії ВН №1234651 від 23.03.2023р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 12.10.2021р. у справі №923/878/21 позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СТОВ) «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «АВТО-ПЛАЗА» заборгованість у розмірі 1 124 067 грн 82 коп., штраф у розмірі 1 353 110 грн 63 коп., річні у розмірі 316 763 грн 03 коп. та судові витрати у розмірі 316 763 грн 03 коп.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2022р. рішення Господарського суду Херсонської області від 12.10.2021р. скасовано в частині стягнення основного боргу у розмірі 68 500 грн 62 коп., штрафу у розмірі 1 493 грн 59 коп., 3% річних у розмірі 7 861 грн 03 коп. та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 812 294 грн 76 коп., в іншій частині рішення залишено без змін з викладенням його резолютивної частини в редакції, згідно з якою позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» основний борг у розмірі 1 055 567 грн 20 коп., штраф у розмірі 1 351 617 грн 04 коп., пеню у розмірі 812 294 грн 76 коп., 3% річних у розмірі 308 902 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 52 925 грн 46 коп. у задоволені решти позовних вимог відмовлено.

28 грудня 2022р. на виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2022р. у справі №923/878/21 видано відповідні накази.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.03.2023р. у справі №923/878/21 рішення Господарського суду Херсонської області від 12.10.2021р. та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2022р. у справі №923/878/21 залишено без змін.

29 березня 2023р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява (вх.№2-426/23 від 29.03.2023р.) ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» про відстрочення виконання рішення у справі №923/878/21.

30 березня 2023р. матеріали справи №923/878/21 надійшли до Господарського суду Одеської області з Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

Ухвалою суду від 31.03.2023р. заяву ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» про відстрочення виконання рішення прийнято до розгляду суддею Рога Н.В., судове засідання призначено на 11.04.2023р. Ухвалою суду від 11.04.2023р. відкладено розгляд заяви на 20.04.2023р.

В обґрунтування зазначеної заяви відповідач посилається на те, що спір, що був предметом розгляду у справі №У923/878/21, виник у зв`язку із різним тлумаченням сторонами умов Договору про поворотну фінансову допомогу, який був укладений 24.04.2018р. між СТОВ «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» та ТОВ «АВТО-ПЛАЗА», і дії ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» щодо виконання зобов`язань за цим Договором у гривневому еквіваленті без прив`язки до коливання курсу долару СШІ не містять винної поведінки.

Крім того, заявник зазначає, що ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» зареєстроване та вело свою господарську діяльність в Херсонській області, а починаючи з 26.02.2022р. та до середини листопада 2022р. Херсонська область була фактично повністю окупована. Виробничі потужності підприємства, організаційна та комп`ютерна техніка, професійне спеціальне обладнання, що забезпечувало роботу підприємства, знаходяться на території м.Херсон, яке станом на даний час перебуває під постійними обстрілами з боку Російської Федерації. Із всіх видів діяльності, що зазвичай велася Товариством, в даний час підприємство може реалізовувати лише посередницькі послуги по залученню клієнтів на автомобілі для інших дилерів. Неможливість надання послуг з ремонту та реалізації запчастин та аксесуарів в середньому позбавило підприємство прибутку у розмірі 3 876 423 грн 60 коп, згідно запланованого на 2022р. Значно скорочено кількість працівників (з 87 до початку воєнного стану до 23), а у період з 24.02.2022р. по 01.06.2022р. діяльність підприємства була повністю зупинена. Все зазначене, на думку заявника, свідчить про неможливість ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» у повній мірі виконувати рішення суду.

Також заявник зазначив, що наразі у підприємства існують зобов`язання перед покупцями, строк виконання яких настав, і загальна сума таких зобов`язань становить 5 719 581 грн. У даному випадку, відстрочка виконання рішення суду, враховуючи скрутний фінансовий стан підприємства, має на меті недопущення банкрутства ТОВ «АВТО-ПЛАЗА».

ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» вважає, що відстрочення виконання рішення суду має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. При цьому, звернуло увагу суду на те, що сума, яка стягується за рішенням суду - 2 472 813 грн 80 коп., є заходами відповідальності та більш ніж у два рази перевищує суму основного боргу.

Враховуючи все викладене, заявник просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду херсонської області від 12.10.2021р. та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2022р. у справі №923/878/21 строком на один рік.

Представник ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» у судовому засіданні підтримує заяву про відстрочення виконання рішення суду у повному обсязі, та просить суд її задовольнити.

СТОВ «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» проти задоволення заяви ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» про відстрочення виконання рішення суду у справі №923/878/21 заперечує з підстав, викладених у запереченнях на заяву про відстрочення виконання рішення, що надійшли до суду 04.04.2023р., та у додаткових поясненнях, що надійшли до суду 07.04.2023р.

Зокрема, СТОВ «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» зазначає, що посилання відповідача на різне тлумачення сторонами умов Договору про поворотну фінансову допомогу, який був укладений 24.04.2018р. між СТОВ «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» та ТОВ «АВТО-ПЛАЗА», не може бути підставою для відстрочення виконання стороною рішення суду.

Крім того, позивач зауважив, що СТОВ «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» також зареєстроване на території ведення бойових дій та знаходиться в не менш складній ситуації, адже господарська діяльність СТОВ призупинена, співробітники евакуйовані на безпечну територію, відсутні доходи від діяльності у зв`язку із знаходженням земель на окупованій території Херсонської області.

СТОВ «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» є позичальником перед АТ «Райффайзен Банк» за кредитом групи компаній «ЗЕРНО ТАВРІЇ», до складу якої воно входить. Станом на 01.04.2023р. заборгованість СТОВ «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» становить 31 957 831 грн 07 коп. і Товариство не має змоги погасити заборгованість у зв`язку із масовим розкраданням військами РФ техніки, майна та продукції, зупиненням господарської діяльності.

При цьому, позивач просив суд врахувати, що внаслідок відсутності своєчасного виконання зобов`язань за Договором про поворотну фінансову допомогу від 24.04.2018р. зі сторони ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» реальний розмір збитків СТОВ «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» є значно більшим, оскільки станом на дату звернення до суду (24.06.2021р) офіційний курс долара США до гривні становив 27,27 грн за один долар США, а станом на 03.03.2023р. офіційний курс долара США до гривні становив 36,57 грн за один долар США. Таким чином, з суми, присудженої згідно постанови Південно-західного апеляційного господарського суду курсова різниця склала 32 882, 73 дол. США, які є недоотриманими позивачем. Крім того, офіційний розмір інфляції в Україні за 2022 рік склав 26,6%. Відтак, позивач вважає, що стягнення присуджених судом сум у повному обсязі не прокриє його реальних фінансових втрат.

Також позивач звернув увагу суду на те, що воєнний стан в Україні був запроваджений 24.02.2022р., натомість як ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» мало виконати свої зобов`язання за Договором про поворотну фінансову допомогу від 24.04.2018р. ще у 2020 році, що свідчить про недобросовісну поведінку відповідача, який не здійснив жодних дій для зменшення обсягу своєї відповідальності, зокрема, щодо часткової сплати у період відсутності обставин непереборної сили.

СТОВ «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» також зазначає, що складне фінансове становище, яким обґрунтована винятковість обставин ТОВ «АВТО-ПЛАЗА», що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для відстрочення виконання рішення суду. Крім того, заявником не надано до матеріалів справи документів, які б підтверджували відсутність коштів на рахунках в банківських установах, доказів відкритих виконавчих проваджень чи судових рішень про стягнення з нього коштів на підтвердження скрутного фінансового становища. За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» є власником будівлі автосервісу (СТО з приміщеннями по продажу автомобілів), загальною площею 3002 кв.м, за адресою: м.Херсон, пр.Сенявіна Адмірала, буд.41, та нежитлові виробничі будівлі та споруди за адресою: Херсонська обл., м.Нова Каховка, пр.Дніпровський, буд.1.

Розглянув матеріали справи, зазначену заяву ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» про відстрочення виконання рішення, суд доходить до наступного висновку:

Згідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За приписами ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо) сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також, серед іншого, враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору та наявність стихійного лиха, інших надзвичайних подій тощо.

При цьому, під відстроченням виконання рішення розуміється перерва у вчиненні виконавчих дій на певний, точно визначений строк, протягом якого виконавчі дії не проводяться, у зв`язку з існуванням обставин, за наявності яких вчасне виконання завдає шкоди правам або інтересам боржника або інших осіб.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд також повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Положення ГПК України не містять конкретного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ТОВ «АВТО-ПЛАЗА», обґрунтовуючи заяву про надання відстрочення виконання рішення суду, вказує на скрутне фінансове становище товариства, а також на неможливість одразу виконати рішення суду, оскільки, одномоментна сплата всієї суми саме зараз, взагалі призведе до його повної неплатоспроможності та неможливості виконувати свої зобов`язання перед покупцями.

Але, як вбачається з матеріалів справи, та, зокрема, судових рішень у справі №923/878/21, судами обох інстанцій було зроблено висновок про порушення ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» договірних зобов`язань, що і стало підставою для задоволення позовних вимог СТОВ «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА» та стягнення з ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» основного боргу у розмірі 1 055 567 грн 20 коп., штрафу у розмірі 1 351 617 грн 04 коп., пені у розмірі 812 294 грн 76 коп., 3% річних у розмірі 308 902 грн

Отже, наявна вина ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» у виникненні спору, що був предметом розгляду у справі №923/878/21.

Крім того, слід зауважити, що відсутність грошових коштів та скрутний фінансовий стан підприємства не можуть бути єдиною підставою для задоволення заяви про надання відстрочення виконання рішення суду, адже, суд має враховувати інтереси обох сторін у справі.

Посилання ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» на неможливість виконання рішення суду у зв`язку із введенням воєнного стану, що призвело до скорочення штату та втрати можливості здійснювати господарську діяльність у повному обсязі при розгляді даної заяви до уваги судом не приймаються, адже, по-перше, до заяви не надано доказів тощо, що на підприємстві дійсно скорочено штат працівників і це вплинуло на результати господарської діяльності підприємства, не надано доказів того, що підприємство не може використовувати належні йому об`єкти нерухомості для ведення господарської діяльності тощо.

По-друге, позивач у справі - СТОВ «ТАВРІЙСЬКА ПЕРСПЕКТИВА», також зареєстрований у м.Херсон та здійснює свою господарську діяльність на території Херсонської області і не може станом на даний час здійснювати її у повному обсязі у зв`язку із знаходженням земель на окупованій території Херсонської області, також має борги перед кредиторами.

Таким чином, надання відстрочки відповідачу у виконанні рішення суду, яке набрало законної сили, у даному випадку, призведе до порушення балансу інтересів сторін, і призведе до порушення прав та інтересів позивача у справі, який отримав судовий захист у зв`язку із встановленням судом наявності порушеного права, та який має повне право розраховувати на отримання присудженого судом.

Крім того, суд зауважує, що поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, 17.10.2019р. набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У своїй заяві та доданих до неї матеріалах ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» не навело винятковості обставин, які б могли бути враховані судом для задоволення заяви про надання відстрочення виконання рішення суду у даній справі, адже, саме лише посилання на наявність скрутного фінансового стану підприємства та неможливість здійснення господарської діяльності у зв`язку із військовою агресією РВ не може бути розцінено судом як виняткову обставину.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.129-1 Конституції України, ч.ч.1, 2 ст.18 ГПК України рішення суду, які набрали законної сили є обов`язковими до виконання.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява №6962/02).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «АВТО-ПЛАЗА» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 12.10.2021р. та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2022р. у справі №923/878/21 строком на один рік.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», заява №49684/99).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Керуючись ст. 234, ст. 331 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви (вх.№2-426/23 від 29.03.2023р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО-ПЛАЗА» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 12.10.2021р. та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.12.2022р. у справі №923/878/21 строком на один рік - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 25.04.2023р.

Суддя Н.В. Рога