ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/332/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Керівника Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївська область

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2023 року про повернення позовної заяви, м. Миколаїв, суддя Алексєєв А.П.

у справі №915/332/23

за позовом Керівника Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївська область в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, м. Одеса від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, м. Миколаїв

до відповідача-1 Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, смт. Братське, Вознесенський район, Миколаївська область

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР-2», м. Первомайск, Миколаївська область

про визнання недійсною процедури закупівлі та договору про закупівлю на суму 2 799 692 грн., 40 коп. -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

У лютому 2023 року Керівник Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївська область звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, м. Одеса від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, м. Миколаїв з позовною заявою до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, смт. Братське, Вознесенський район, Миколаївська область та Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР-2», м. Первомайськ, Миколаївська область, у якій просив суд визнати недійсним рішення тендерного комітету Братської селищної ради, оформлене протоколом №6 від 03.12.2021 року, яким визначено переможцем процедури відкритих торгів за предметом закупівлі капітальний ремонт по вул. Миру (від вул. Вороніна до вул. Шкільна) в смт. Братське Миколаївської області Товариство з обмеженою відповідальністю Господар-2; визнати недійсним договір №137 на суму 2799692,40 грн., укладений 22.12.2021 року між Братською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Господар-2; вирішити питання про відшкодування Миколаївській обласній прокуратурі судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Зокрема, позовні вимоги прокурора, який посилається на наявність підстав для його представництва інтересів держави в особі Держаудитслужби у даній справі, обґрунтовано тим, що Держаудитслужбою за наслідками моніторингу процедури закупівлі UA-2021-10-29-007769-a встановлено порушення з боку Братської селищної ради вимог Закону України Про публічні закупівлі і складено висновок, яким зобов`язано селищну раду здійснити заходи до усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку, зокрема, щодо розірвання договору №137 від 22.12.2021 року.

Проте, за доводами прокурора, Селищною радою покладені Держаудитслужбою зобов`язання не виконані, в електронній системі публічних закупівель відсутні відомості про розірвання договору №137 від 22.12.2021 року, внаслідок чого прокурор вважає, що є загроза порушень економічних інтересів держави внаслідок укладення відповідачами незаконного правочину, чим може бути завдано шкоди бюджету у вигляді незаконних витрат та бездіяльність уповноваженого органу, у даному випадку Держаудитслужби, щодо захисту інтересів держави, що відповідає вимогам ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2023 року у справі №915/332/23 (суддя Алексєєв А.П.) позовну заяву і додані до неї документи повернуто Керівнику Вознесенської окружної прокуратури.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що оскільки Держаудитслужбою вживалися заходи за наслідками моніторингу процедури закупівлі, доводи прокурора, що Держаудитслужбою не вжито жодних заходів до усунення встановлених моніторингом закупівлі порушень законодавства є невірними.

Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку, що Держаудитслужбі не надано повноважень на звернення до суду із позовами до замовників закупівель у разі невиконання замовниками покладених обов`язків. Відтак, на переконання суду першої інстанції, звертаючись до суду із позовом в особі Держаудитслужби, яка у цьому випадку набуває статусу позивача, прокурор фактично наділяє її повноваженнями не передбаченими законодавством, що суперечить ч. 2 ст. 19 Конституції України.

З огляду на викладене, за висновками місцевого господарського суду, у даному разі відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Південного офісу Держаудитслужби у господарському судочинстві за викладених у позові обставин, що має наслідком його повернення у відповідності до вимог п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керівник Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївська область з ухвалою суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2023 року про повернення позовної заяви у справі №915/332/23 скасувати та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, прокурор, посилаючись на зазначені ним у позовній заяві обставини та підстави для представництва прокурором інтересів держави, а також норми матеріального права, вказав, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати в дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Відтак, на думку прокурора, здійснюючи моніторинг публічних закупівель Державна аудиторська служба України має право при виявленні випадків недотримання законодавства про державні закупівлі та невиконанні підконтрольною установою вимог до усунення відповідних порушень, звернутися до суду в інтересах держави, з огляду на що, орган Держаудитслужби може бути позивачем у справі за позовом прокурора про визнання недійсним договорів.

Посилаючись на сталу практику Верховного Суду у подібних спорах, прокурор зазначив, що невжиття Південним офісом Держаудитслужби, як уповноваженим органом, жодних заходів протягом розумного строку після того, як йому стало відомо про можливе порушення інтересів держави, свідчить про бездіяльність уповноваженого органу контролю з огляду на що, прокурор правомірно звернувся з позовом до суду в інтересах держави в особі територіального органу Держаудитслужби України.

Відтак, підсумовуючи свої твердження щодо неправомірності ухвали суду першої інстанції, прокурор вказав, що ухвала Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2023 року у справі №915/332/23 суперечить вимогам ст.236 Господарського процесуального кодексу України, ґрунтується на помилкових висновках, а тому відповідно до п.6 ч.1 ст. 255, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України, потребує скасування, а справа - направлення для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Керівника Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївська область на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2023 року про повернення позовної заяви у справі №915/332/23, справу вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідачі та Південний офіс Держаудитслужби, м. Одеса від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, м. Миколаїв своїм правом згідно ч.1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзиви на апеляційну скаргу не надали, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Приписи ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України визначають, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 34 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на викладене вище, судова колегія дійшла висновку, що у даному випадку апеляційна скарга Керівника Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївська область на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2023 року про повернення позовної заяви у справі №915/332/23 має розглядатися у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржувану у справі ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду матеріалів оскарження ухвали, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів оскарження ухвали, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Керівника Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївська область потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2023 року про повернення позовної заяви у справі №915/332/23 потребує скасування з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Господарським судом Миколаївської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

У лютому 2023 року Керівник Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївська область звернувся до Господарського суду Миколаївської області в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, м. Одеса від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, м. Миколаїв з позовною заявою до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, смт. Братське, Вознесенський район, Миколаївська область та Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОСПОДАР-2», м. Первомайськ, Миколаївська область у якій просив суд визнати недійсним рішення тендерного комітету Братської селищної ради, оформлене протоколом №6 від 03.12.2021 року, яким визначено переможцем процедури відкритих торгів за предметом закупівлі капітальний ремонт по вул. Миру (від вул. Вороніна до вул. Шкільна) в смт. Братське Миколаївської області Товариство з обмеженою відповідальністю Господар-2; визнати недійсним договір №137 на суму 2799692,40 грн., укладений 22.12.2021 року між Братською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Господар-2.

Позовні вимоги прокурора ґрунтуються, зокрема, на таких обставинах:

- Вознесенською окружною прокуратурою при опрацюванні даних уповноваженого органу з питань закупівель «ProZorro» виявлені факти порушень Братською селищною радою вимог Закону України «Про публічні закупівлі» при закупівлі робіт із капітального ремонту тротуару по вул. Миру (від вул. Вороніна до вул. Шкільна) в смт. Братське Миколаївської області, які залишились не усуненими, незважаючи на вимогу уповноваженого органу контролю;

- А саме, у електронному аукціоні за процедурою закупівлі, яку завершено 16.11.2021 року, взяло участь 4 учасники: ТОВ «БУДМК» з остаточною ціновою пропозицією 2 230 000 грн., ТОВ «ЮГБ» з остаточною ціновою пропозицією 2 240 000,00 грн., ФОП Орлов В.Ю. з остаточною ціновою пропозицією 2250000,00 грн. і ТОВ «Господар-2» з остаточною ціновою пропозицією 2 799 692, 40 грн.;

- Згідно протоколу засідання тендерного комітету № 6 від 03.12.2021 року, переможцем закупівлі обрано ТОВ «ГОСПОДАР-2» і цього ж дня оприлюднено у електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти з Товариством договір;

- За наслідками процедури закупівлі, 22.12.2021 року Братською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області з вказаним учасником укладено договір №137 щодо виконання робіт з капітального ремонту тротуару по вул. Миру (від вул. Вороніна до вул. Шкільна) в смт. Братське Миколаївської області;

- 23.05.2022 року між Братською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Господар-3» укладено додаткову угоду №2 до договору №137, якою змінено календарний план-графік робіт, у зв`язку з виникненням обставин, а саме введення воєнного стану в Україні, що унеможливлюють проведення частини робіт по капітальному ремонту тротуару по вул. Миру в смт. Братське, тим самим внесено зміни щодо порядку розрахунку за ним в частині визначення належних до сплати коштів у 2022 році в сумі 799692,40 грн і у 2023 році - 2000000,00 грн., а також продовжено термін дії правочину до 31.12.2023 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за договором;

- Відповідно до отриманої інформації, наданої Братською селищною радою від 01.02.2023 року, кошти на виконання робіт по капітальному ремонту тротуару не виділялися, відповідні рішення селищною радою не приймалися, що є порушенням ч.l ст. 8 Бюджетного кодексу України, а тому згідно з ч.3 ст.48 зазначеного Кодексу такі зобов`язання є недійсними, за ними не виникають бюджетні зобов`язання і не утворюється бюджетна заборгованість;

- На думку прокурора, вказане унеможливлює виконання укладеного договору, внаслідок чого він є завідомо не виконуваним бюджетною організацією, що суперечить вимогам ч.5 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки правочин має бути спрямованим на настання реальних наслідків, що обумовлені ним;

- Прокурор зазначив, що у зв`язку з вказаними вище недоліками, створено умови для неефективного витрачання бюджетних коштів - довготривалого будівництва та подальших у зв`язку з цим, змін в ціноутворенні, оподаткуванні, які своєю чергою призведуть до внесення чергових змін до проектної документації, які спричинять коригування проекту, збільшення суми договору, оскільки ціна договору є динамічною, а відтак можуть призвести в подальшому до надмірного витрачання бюджетних коштів;

- Також прокурор вказав, що відповідно до оприлюдненого 04.02.2022 року на веб-порталі «ProZorro» висновку Держаудитслужби про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-10-29-007769-a від 04.02.2022 року встановлено, що Братською селищною радою безпідставно обрано тендерну пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Господар-З», яка не відповідала кваліфікаційним критеріям та умовам технічної специфікації товару, встановленим замовником в тендерній документації відповідно до вимог п.3 ч. l ст. 10, ч. 2 ст. 24 , ч. 3 ст.22 Закону;

- Проте, замовник, в порушення вимог ч. 16 ст. 29 Закону не розмістив в електронній системі закупівель повідомлення з вимогою про усунення невідповідностей в інформації та документах, що підтверджують відповідність переможця кваліфікаційним критеріям відповідно до ст.16 Закону;

- При цьому, висновок Держаудитслужби селищною радою до суду не оскаржувався, але реальних і дієвих заходів до усунення встановлених органом контролю порушень законодавства, зокрема, щодо звернення до суду з позовом про визнання договору №137 від 22.12.2021 року і застосування наслідків недійсності правочину не вжито, замовником лише оприлюднено заперечення на висновок, в яких останній повідомляє, що виконавець належно виконує усі взяті на себе зобов`язання за договором №l37 від 22.12.2021 року, здійснено демонтаж огорожі та розпочато роботи, у зв`язку з чим у замовника відсутні правові підстави для розірвання договору;

- Разом з тим, прокурором у позовній заяві обґрунтовано підстави для представництва інтересів держави в особі Держаудитслужби;

- Останній зазначив, що за даними оприлюдненого 04.02.2022 року на веб-порталі «ProZorro» висновку про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2021-10-29-007769-a, складеного фахівцями управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, орган контролю зобов`язав замовника здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень в установленому законом порядку, зокрема, щодо розірвання договору, та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку, оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи що свідчать про усунення порушення законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або причини неможливості усунення;

- У зв' язку із неусуненням замовником виявлених порушень та відсутністю на веб-порталі «РгоZоrrо» інформації про оскарження висновку, окружною прокуратурою на адресу Держаудитслужби 05.01.2023 року направлено запит в порядку ч. ст.23 Закону України «Про прокуратуру», з проханням повідомити орган прокуратури про вжиті Управлінням, як органом контролю, заходи до усунення встановлених порушень, зокрема притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності та результати можливого оскарження закупівля договору у судовому порядку;

- Жодних заходів, на переконання прокурора, до усунення встановлених моніторингом закупівлі порушень законодавства Держаудитслужбою не вжито, що стало підставою для звернення прокурора з відповідним позовом в інтересах держави.

На підтвердження своєї правової позиції, Керівником Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївська область в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, м. Одеса від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, м. Миколаїв до позовної заяви було додано копії наступних документів:

- оголошення про проведення відкритих торгів;

- тендерної документації;

- додатку 1 до тендерної документації;

- додатку 2 до тендерної документації;

- реєстру отриманих тендерних пропозицій;

- протоколу розкриття тендерних пропозицій;

- повідомлення про намір укласти договір;

- протоколу №4 від 30.11.2021 року;

- протоколу №5 від 01.12.2021 року;

- протоколу №6 від 02.12.2021 року;

- протоколу №6 від 03.12.2021 року;

- звіту про результати проведення процедури закупівлі від 23.12.2021 року;

- договору на виконання робіт №137 від 22.12.2021 року;

- наказу про початок моніторингу процедури закупівлі від 14.01.2022 року №26;

- висновку про результати моніторингу;

- паспорта, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Господар-З»;

- локального кошторису на будівельні роботи М2-1-1 наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Господар-З»;

- заперечення (інформації) щодо усунення порушень;

- додаткової угоди №2 від 23.05.2022 року;

- додаткової угоди №3 від 25.11.2022 року

- запиту окружної прокуратури від 05.01.2023 року №53/1-108вих-23;

- листа Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області від 19.01.2023 року;

- запиту окружної прокуратури від 25.01.2023 року № 53/1-527вих-23;

- листа Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 01.02.2023 року за № 208/02-22/18/23;

- листа Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 07. 02. 2023 року за №208/02-22/18/23;

- витягів з ЄДРЮОФОП;

- повідомлення про пред`явлення позову.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2023 року у справі №915/332/23 позовну заяву і додані до неї документи повернуто Керівнику Вознесенської окружної прокуратури.

Предметом апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали у даній справі є наявність або відсутність підстав для повернення судом першої інстанції позовної заяви Керівника Вознесенської окружної прокуратури міста Миколаєва без розгляду.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мельник проти України" ("Melnyk v. Ukraine" заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.

Так, повноваження прокурора у спірних правовідносинах визначено, зокрема, Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з положеннями ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Представництво інтересів держави у суді у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави здійснюється прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, а у визначених законом випадках - прокурорами Офісу Генерального прокурора в порядку та на підставах, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Отже, винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Отже, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Так, у даному випадку, суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву без розгляду, в ухвалі від 06.03.2023 посилався на п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме, на відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

При цьому, мотивуючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що звертаючись до суду із позовом в особі Держаудитслужби, яка у цьому випадку набуває статусу позивача, прокурор фактично наділяє її повноваженнями, не передбаченими законодавством, що суперечить ч. 2 ст. 19 Конституції України, з огляду на що відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Південного офісу Держаудитслужби у господарському судочинстві за викладених у позові обставин.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним з огляду на таке.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі №587/430/16-ц зазначено, що незгода суду з наведеним у позовній заяві обґрунтуванням прокурора щодо визначеної ним підстави представництва, як і неподання прокурором доказів відсутності органів влади, які мають повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, не є підставою, зокрема, для залишення позову без розгляду.

Відтак, за правовою позицією Верховного Суду, у разі невиконання, на думку суду, вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді має наслідком застосування положень законодавства про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і лише потім повернення позовної заяви у тому разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки усунуті не були.

При цьому, як вже було зазначено колегією суддів раніше, згідно із вимогами ч.4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.

Згідно із ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо: 1) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 2) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 173 цього Кодексу); 3) до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви; 4) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи; 5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду, суд не має права повторно повертати позовну заяву. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків. У разі повернення позовної заяви з підстави, передбаченої пунктом 5 частини п`ятої цієї статті, судовий збір, сплачений за подання позову, не повертається. Заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Тобто, ст. 174 Господарського процесуального кодексу України містить в собі як положення щодо підстав для залишення судом позовної заяви без руху, так і для повернення позовної заяви.

Отже, залишення позовної заяви без руху - це процесуальна дія судді, яка спрямована на усунення недоліків позовної заяви.

Переваги залишення позовної заяви без руху беззаперечні - суд у встановлений ним строк надає позивачу можливість усунути недоліки позовної заяви, у разі виправлення яких позовна заява вважатиметься поданою у день первинного подання її до суду. Таким чином, дотримуються вимоги процесуальної економії, одночасно з економією часу і витрат сторін і суду, а також встановлюються додаткові гарантії здійснення права на судовий захист.

Тобто, суд першої інстанції, у разі виникнення у нього сумнівів щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Держаудитслужби, спочатку мав право залишити позовну заяву без руху у відповідності до ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, чим не скористався, а навпаки, оскаржуваною ухвалою одразу повернув позовну заяву прокурору, дійшовши передчасного висновку про відсутність таких підстав лише з огляду на те, що, на його думку, офіс Держаудитслужби позбавлений права звертатися з позовом до замовника закупівель з позовами у разі невиконання замовником відповідних обов`язків.

Наведене вище, на думку суду апеляційної інстанції є загальними вимогами процесуального закону з урахуванням сталої судової практики.

При цьому, ураховуючи те, що в даному випадку суд першої інстанції повернув позовну заяву прокурору за нормою п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія зазначає, що зважаючи на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.04.2022 року у справі №910/17625/21, на стадії вирішення питання прийняття або повернення позовної заяви, суд першої інстанції взагалі не повинен був вирішувати питання з`ясування суб`єктного складу та наявності чи відсутності у офісу Держаудитслужби України прав відповідно до закону на звернення до суду з відповідним позовом, оскільки такі питання, як наявність чи відсутність підстав для звернення до суду визначеними прокурором суб`єктами може вирішуватися судом лише на стадії прийняття рішення, і у разі з`ясування відсутності таких повноважень, вказане матиме своїм наслідком прийняття судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Крім того, судова колегія наголошує, що викладений вище висновок відповідає гарантованому принципу доступу до правосуддя та узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дане покладено в основу засад господарського судочинства з метою спрощення судового розгляду справи, скорочення судового розгляду, а також розвитку поваги в учасників справи один до одного так і до суду.

Також, колегія суддів наголошує, що право на доступ до суду має бути ефективним та при застосуванні судом процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 року у справі № 904/4845/21.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає про передчасність висновку місцевого господарського суду щодо наявності підстав для застосування вимог п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та повернення позовної заяви Керівника Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївська область в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, м. Одеса від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, м. Миколаїв.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно із ч.3 ст.271 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, зокрема, скасування судом апеляційної інстанції ухвал про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За вимогами п.6 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга Керівника Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївська область потребує задоволення, а оскаржувана ухвала Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2023 року про повернення позовної заяви у справі №915/332/23 постановлена без дотримання норм процесуального закону та потребує скасування із передачею матеріалів позовної заяви Керівника Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївської області в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби, м. Одеса, від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, м. Миколаїв до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Керівника Вознесенської окружної прокуратури, м. Вознесенськ, Миколаївська область на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2023 року про повернення позовної заяви у справі №915/332/23 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2023 року про повернення позовної заяви у справі №915/332/23 скасувати.

Матеріали справи №915/332/23 направити для продовження розгляду до Господарського суду Миколаївської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош