ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2023 р. Справа №907/420/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Марко Р.І.

секретар судового засідання Гавриляк І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Хустської окружної прокуратури Закарпатської області за вих.№07.54-4 вих.-23 від 02.01.2023 (вх. № ЗАГС 01-05/130/23 від 11.01.2023)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 16.12.2022 (суддя Лучко Р.М.) про призначення судової експертизи

у справі № 907/420/22

за позовом : Хустської окружної прокуратури Закарпатської області, м. Хуст Закарпатської області в інтересах держави

в особі позивача: Закарпатської обласної державної адміністрації, м. Ужгород

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Лижна Вершина (надалі ТзОВ Лижна Вершина), с. Пилипець Хустського району Закарпатської області

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного підприємства Міжгірське лісове господарство, смт. Міжгір`я Закарпатської області

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , с. Березово Хустського району Закарпатської області

третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород

третьої особи 4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Пилипецької сільської ради, с. Пилипець, Хустського району Закарпатської області

про витребування земельної ділянки

за участю учасників справи:

від прокуратури: Винницька Л.М.

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи на стороні позивача:не з`явився

від третьої особи на стороні відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Хустська окружна прокуратура, діючи в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації, звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до ТзОВ «Лижна Вершина» про витребування у власність держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації з незаконного володіння земельних ділянок з кадастровими номерами :02:004:0029 площею 0,2 га та :03:001:0009 площею 1,0 га загальною вартістю 2 908 522,69 грн.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції, 07.12.2022 відповідач подав клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.12.2022 у справі № 907/420/22 призначено експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання:

« 1) Чи є накладання на землі лісогосподарського призначення, які знаходяться в постійному користуванні ДП «Міжгірське лісове господарство» земельних ділянок з кадастровим номером :03:001:0008, площею 1,2 га, яка перенесена в архів Державного земельного кадастру та утворені в результаті поділу земельні ділянки з кадастровими номерами 0:02:004:0029 площею 0,2 га та :03:001:0009 площею 1,0 га до та після зміни їх конфігурації відповідно до правовстановлюючих документів, документації із землеустрою на дану земельну ділянку, матеріалів лісовпорядкування та матеріалів із землеустрою території Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області та чи відповідає фактичне місце знаходження даних земельних ділянок відносно меж земельних ділянок технічній документації із землеустрою на них та координатам на них відображеним у поземельних книгах на них?

2) Чи є накладання земельних ділянок з кадастровим номером :03:001:0008, площею 1,2 га, яка перенесена в архів Державного земельного кадастру та утворені в результаті поділу земельні ділянки з кадастровими номерами 0:02:004:0029 площею 0,2 га та :03:001:0009 площею 1,0 га до та після зміни їх конфігурації відповідно до правовстановлюючих документів, документації із землеустрою на дані земельні ділянки:- на землі Пилипецької сільської ради згідно Проекту встановлення межі с. Пилипець, Подобовець, Розтока з комплексом робіт по першому етапу роздержавлення та приватизації земель Пилипецької сільської ради народних депутатів Міжгірського району Закарпатської області виготовленого Закарпатським філіалом інституту землеустрою від 1993 року з відповідними картографічними матеріалами;- на землі Пилипецької сільської ради згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні ділянки (паї) в КСГП «Шипіт» Міжгірського району Закарпатської області виготовлену Закарпатським філіалом інституту землеустрою від 1997 року з відповідними картографічними матеріалами;- на землі Пилипецької сільської ради згідно Проекту землеустрою щодо внесення змін в «Схему поділу земель колективної власності на земельні ділянки (паї) в КСГП «Шипіт» в межах території Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області» виготовлений ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 2011 року з відповідними картографічними матеріалами?

3) До яких земель (контур, склад угідь, цільове призначення) відносяться чи відносились земельні ділянки з кадастровим номером :03:001:0008, площею 1,2 га, яка перенесена в архів Державного земельного кадастру та утворені в результаті поділу земельні ділянки з кадастровими номерами 0:02:004:0029 площею 0,2 га та :03:001:0009 площею 1,0 га до та після зміни їх конфігурації відповідно до правовстановлюючих документів, з огляду на їх фактичне розташування та відповідно до землевпорядної документації?». Провадження у справі зупинено.

Ухвала, зокрема, мотивована тим, що з огляду на підстави, предмет позову та обставини, на які покликається позивач в обґрунтування своїх вимог, в межах розгляду даної справи суду слід встановити дійсні обставини щодо місцезнаходження спірних земельних ділянок, їх межі та фактичну приналежність до земель лісового фонду або до земель комунальної власності Пилипецької сільської ради, які в установленому ЗК України порядку безоплатно передані у власність фізичної особи третьої особи 2 у даній справі. Суд вказав, що оскільки наявні у справі докази є взаємно суперечливими, а також, зважаючи на неможливість подання відповідачем експертного висновку у строки, встановлені для подання доказів, а саме через неможливість отримання необхідної для проведення експертизи землевпорядної документації, суд прийшов до висновку, що у справі слід призначити судову експертизу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Хустська окружна прокуратура Закарпатської області звернулася до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, зокрема, зазначила, що вважає ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2023 незаконною, необгрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права та матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Скаржник вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 16.12.2022 на вирішення експерта поставив питання, які є правовими і відповіді на такі питання міститься в матеріалах справи та не потребують спеціальних знань. Прокурором до матеріалів позову долучено цілий ряд доказів, серед яких, зокрема, висновок судової земельно-технічної експертизи від 07.02.2022, які в сукупності підтверджують наявність підстав для витребування у власність держави з незаконного володіння ТзОВ «Лижна Вершина» земельні ділянки з кадастровими номерами :02:004:0029 площею 0,2 га та :03:001:0009 площею 1,0 га загальною вартістю 2908522,69 грн.

Враховуючи наведене, скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2022 та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2023 справу № 907/420/22 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Плотніцький Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 апеляційну скаргу Хустської окружної прокуратури Закарпатської області на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 16.12.2022 у справі №907/420/22 залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.02.2023 поновлено строк для подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Хустської окружної прокуратури Закарпатської області на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 16.12.2022 у справі № 907/420/22. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 07.03.2023.

07.03.2023 на підставі розпорядження керівника апарату суду у зв`язку із перебуванням у відрядженні судді-члена колегії Плотніцького Б.Д. проведено автоматизовану заміну складу суду для розгляду апеляційної скарги у справі № 907/420/22. Склад колегії сформовано з : головуючий суддя- Кравчук Н.М., судді Кордюк Г.Т. та Марко Р.І.

У зв`язку з оголошенням по всій території України повітряної тривоги 07.03.2023 судове засідання не відбулось.

Ухвалою суду від 07.03.2023 відкладено розгляд справи № 907/420/22 на 11.04.2023.

В судовому засіданні 11.04.2023 прокурор в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі. Просив ухвалу господарського суду Закарпатської області від 16.12.2022 про призначення судової експертизи скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої в інстанції.

Позивач участі уповноваженого представника в судовому засіданні 11.04.2023 не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач 11.04.2023 участі уповноваженого представника не забезпечив, однак 07.03.2023 надіслав на адресу Західного апеляційного господарського суду листа( вх № 0104/1593/23), у якому зазначив, що повністю заперечує подану апеляційну скаргу.

Треті особи участі повноважних представників не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано нормами статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі, в тому числі, у випадку призначення судом експертизи (п.3 ст.228).

Відповідно до приписів ч.1 ст.99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто, у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 910/18570/17, від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20, від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20, від 17.12.2020 у справі № 910/7426/17.

Призначення судової експертизи віднесено до компетенції суду за наявності умов, передбачених частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, і таке призначення не може розцінюватися як порушення норм процесуального права. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві викликана тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних досліджень.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" від 01.06.2006, яке відповідно до положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строки для їх отримання.

Отже, підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, що мають значення для справи, для такого з`ясування необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Зі змісту ст.41 ГПК України випливає, що саме суд визначає при розгляді справи наявність таких питань та, відповідно, вирішує питання необхідності призначення певного виду судової експертизи у справі. Також, слід зазначити, що згідно положень чинного законодавства та вказаної статті, зокрема, суд має право, на його розсуд, призначити експертизу у разі такої необхідності, проте, не обов`язок.

За змістом ст 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як зазначалося вище, предметом позову у даній справі є вимога про витребування у власність держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації з незаконного володіння земельних ділянок з кадастровими номерами :02:004:0029 площею 0,2 га та :03:001:0009 площею 1,0 га загальною вартістю 2 908 522,69 грн.

Тобто, на переконання позивача, оспорюванні земельні ділянки належать до земель лісового фонду, а відтак відповідачем та третіми особами на стороні відповідача було порушено норми Земельного кодексу при виділенні, зміні цільового призначення та передачі у приватну власність спірних земельних ділянок, які є землями лісового фонду.

На підтвердження вказаних обставин, позивач посилається, на те, що в матеріалах справи вже наявний висновок експерта від 07.02.2022 року № СЕ-19/107-21/8148-ЗТ, на вирішення якого було поставлено наступне запитання: чи є накладання на землі лісогосподарського призначення, які знаходяться в постійному користуванні ДП «Міжгірське лісове господарство» земельних ділянок з кадастровим номером :03:001:0008, площею 1,2 га, яка перенесена в архів Державного земельного кадастру та утворені в результаті поділу земельні ділянки з кадастровими номерами 0:02:004:0029 площею 0,2 га та :03:001:0009 площею 1,0 га до та після зміни їх конфігурації відповідно до правовстановлюючих документів, документації із землеустрою на дану земельну ділянку, матеріалів лісовпорядкування та матеріалів із землеустрою території Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області та чи відповідає фактичне місце знаходження даних земельних ділянок відносно меж земельних ділянок технічній документації із землеустрою на них та координатам на них відображеним у поземельних книгах на них?

Висновком експерта встановлено: «Земельна ділянка за кадастровим номером :03:001:0008 площею 1,2 га, яка перенесена в архів Державного земельного кадастру та утворені в результаті поділу земельні ділянки з кадастровими номерами 0:02:004:0029 площею 0,2 га та :03:001:0009 площею 1,0 га до та після зміни їх конфігурації відповідно до документації із землеустрою на дані земельні ділянки накладається на землі лісогосподарського призначення, які знаходяться у постійному користуванні Державного підприємства «Міжгірське лісове господарство» ».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що призначення експертизи щодо першого питання: «Чи є накладання на землі лісогосподарського призначення, які знаходяться в постійному користуванні ДП «Міжгірське лісове господарство» земельних ділянок з кадастровим номером :03:001:0008, площею 1,2 га, яка перенесена в архів Державного земельного кадастру та утворені в результаті поділу земельні ділянки з кадастровими номерами 0:02:004:0029 площею 0,2 га та :03:001:0009 площею 1,0 га до та після зміни їх конфігурації відповідно до правовстановлюючих документів, документації із землеустрою на дану земельну ділянку, матеріалів лісовпорядкування та матеріалів із землеустрою території Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області та чи відповідає фактичне місце знаходження даних земельних ділянок відносно меж земельних ділянок технічній документації із землеустрою на них та координатам на них відображеним у поземельних книгах на них?» є безпідставним та необґрунтованим, оскільки у матеріалах справи вже наявний висновок експерта щодо вказаного питання.

Позивач також стверджує, що інші питання не мають жодного значення для правильного вирішення спору та для їх вирішення непотрібно спеціальних знань, а справа може бути вирішена по наявних матеріалах справи.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що винесені на вирішення експертизи питання можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки обставинам справи, у даному випадку матеріали справи містять достатньо доказів необхідних для розгляду даної справи по суті, без призначення експертизи.

Для вирішення питання щодо того, чи є накладенням меж земельних ділянок до та після зміни їх конфігурації, а також щодо типу (контур, склад угідь, цільове призначення) земельних ділянок не потрібні спеціальні знання, та вказані обставини суд може встановити з наявних у матеріалах справи документів, зокрема з наявного висновку експерта, яким встановлено, що вказані земельні ділянки належать до земель лісового призначення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що безпідставними є запитання, поставлені судом першої інстанції перед експертом:

2) Чи є накладання земельних ділянок з кадастровим номером :03:001:0008, площею 1,2 га, яка перенесена в архів Державного земельного кадастру та утворені в результаті поділу земельні ділянки з кадастровими номерами 0:02:004:0029 площею 0,2 га та :03:001:0009 площею 1,0 га до та після зміни їх конфігурації відповідно до правовстановлюючих документів, документації із землеустрою на дані земельні ділянки:

- на землі Пилипецької сільської ради згідно Проекту встановлення межі с. Пилипець, Подобовець, Розтока з комплексом робіт по першому етапу роздержавлення та приватизації земель Пилипецької сільської ради народних депутатів Міжгірського району Закарпатської області виготовленого Закарпатським філіалом інституту землеустрою від 1993 року з відповідними картографічними матеріалами;

- на землі Пилипецької сільської ради згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні ділянки (паї) в КСГП «Шипіт» Міжгірського району Закарпатської області виготовлену Закарпатським філіалом інституту землеустрою від 1997 року з відповідними картографічними матеріалами;

- на землі Пилипецької сільської ради згідно Проекту землеустрою щодо внесення змін в «Схему поділу земель колективної власності на земельні ділянки (паї) в КСГП «Шипіт» в межах території Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області» виготовлений ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 2011 року з відповідними картографічними матеріалами?

3) До яких земель (контур, склад угідь, цільове призначення) відносяться чи відносились земельні ділянки з кадастровим номером :03:001:0008, площею 1,2 га, яка перенесена в архів Державного земельного кадастру та утворені в результаті поділу земельні ділянки з кадастровими номерами 0:02:004:0029 площею 0,2 га та :03:001:0009 площею 1,0 га до та після зміни їх конфігурації відповідно до правовстановлюючих документів, з огляду на їх фактичне розташування та відповідно до землевпорядної документації?

Суд вважає, вказані обставини, можуть бути встановлені судом під час розгляду справи, на підставі наявних в матеріалах справах доказів.

З огляду на вищевказане, слід зауважити, що в матеріалах справи наявні докази на підставі яких суд має встановити обставини справи, надати їм оцінку та ухвалити рішення за результатом розгляду справи.

Безпідставне ж призначення судової експертизи, за відсутності належного обґрунтування, а як наслідок зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Лижна Вершина" про призначення експертизи у справі №907/420/22.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) ( ст. 86 ГПК України). Таким чином, суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Водночас, частини 1,3,4 ст. 13 ГПК України регламентують, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, за результатами дослідження та оцінки за правилами ст. 86 ГПК України зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, з урахуванням ст.ст. 2, 13, 14 ГПК україни, судом апеляційної інстанції встановлено, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а відтак судом першої інстанції задоволені неправомірно.

Згідно зі ст. ст. 73 ,74, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Апелянтом надано докази, які спростовують факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Частиною 6 ст. 275 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу Хустської окружної прокуратури слід задовольнити, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 16.12.2022 року про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі №907/420/22 скасувати, направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Закарпатської області.

При цьому, розподіл судового збору, пов`язаного з поданням апеляційної скарги Хустської окружної прокуратури повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду справи по суті згідно з загальними правилами статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 280,281-284 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Хустської окружної прокуратури на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 16.12.2022 про призначення у справі судової експертизи задовільнити.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 16.12.2022 у справі № 907/420/22 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

3. Судові витрати за розгляду апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 21.04.2023

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

Суддів Г.Т. Кордюк

Р.І. Марко