ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про розгляд заяви про відвід судді

17.04.2023м. ДніпроСправа № 904/1986/22
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гоголевський-1" (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Гоголя, буд. 1, ідентифікаційний код 40574339)

до відповідача-1 Фізичної особи-підприємця Рогожана Вячеслава Вікторовича ( АДРЕСА_1 )

до відповідача-2 Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 75, ідентифікаційний код 26510514)

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2 - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Січеславська Набережна, буд. 29-А, ідентифікаційний код 40498190)

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2 - Виконавчий комітет Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 75, ідентифікаційний код 04052092)

про визнання недійсними договору купівлі-продажу та свідоцтва про право власності, припинення реєстрації права власності та усунення перешкод в користуванні майном

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: Нестеченко Д.С., довіреність, адвокат

Должникова В.В., паспорт, голова ОСББ

Від відповідача-1: не з`явився

Від відповідача-2: Семчук Н.В., витяг з ЄДРС, представник

Від третьої особи-1: не з`явився

Від третьої особи-2: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гоголевський-1" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №б/н від 14.07.2022 до Фізичної особи-підприємця Рогожана Вячеслава Вікторовича та Дніпровської міської ради про:

1) визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №667/н від 12 червня 1998 року, що був укладений між Комітетом комунального майна Дніпропетровської міської ради (Продавець) в особі його Голови Дрона С. Є. та Рогожан В.В. (Покупець) та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В. за реєстровим № 2084;

2) визнання недійсним свідоцтво про право власності від 24 жовтня 2000 року видане виконкомом Дніпропетровської міської ради та зареєстроване в ДМБТІ в реєстровій книзі 16НФ за реєстровим № 854-36;

3) припинення реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна: магазин - приміщення, загальною площею 97,3 кв.м за адресою: м. Дніпро, вулиця Гоголя, будинок 1, приміщення 1, 2, Iі-3, X, номери записів про право власності: №17505280 та № 16971795 за відповідачем по справі - Рогожан Вячеславом Вікторовичем із закриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 01;

4) усунення позивачеві перешкоди з боку відповідача Рогожана В.В. у постійному доступі і користуванні допоміжними приміщеннями в житловому будинку літ. А-4: у підвалі приміщенням № X, сходовою клітиною І-1 заг. площею 13,7 кв. м - загальною площею по підвалу 107,8 кв. м, на першому поверсі приміщенням І1-3 загальною площею 12,7 кв.м. шляхом демонтажу незаконно зведених стін до сходової клітини І-1, приміщення №X, сходової клітини № 1 загальною площею 28,6 кв.м., - наскрізним проходом з двору до пр. Д. Яворницького для здійснення обслуговування мереж тепло-, електро-, водопостачання, водовідведення; відновити у підвалі зруйновану сходову клітину І-1 заг. площею 13,7 кв.м.

Також позивач просить суд судові витрати покласти на відповідача-1, а саме витрати по сплату судового збору та витрати, які позивач може понести під час розгляду судового процесу (орієнтовно - 180,00 грн. поштові витрати, 15 000,00 грн. витрати на правничу допомогу, 300,00 грн. витрати пов`язані з прибуттям до суду).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення №667/н від 12.06.1998 у власність Рогожана В.В. було передано нежилі приміщення: в підвалі приміщення № X (поз. 1-6) загальною площею 39,9 кв.м., які в інвентаризаційній справі за цільовим призначенням іменуються "сарай" (інвентаризаційна справа стор. 72), а в експлікації КП ДМБТІ (Форма № 6-6) перейменовані у "помещ." тобто приміщення; сходова клітка І-1 загальною площею 13,7 кв.м. в експлікації КП ДМБТІ (Форма № 6-6) теж зазначена "лест.кл."; на першому поверсі приміщення І1-3 загальною площею 12,7 кв.м. ніколи не було приміщенням і в інвентаризаційній справі за цільовим призначенням іменується "тамбур" (Форма №11) і слугував всім мешканцям будинку наскрізним виходом з двору житлового будинку до проспекту К. Маркса (зараз пр. Д. Яворницького). На першому поверсі приміщення І1-3, згідно інвентаризаційній справі (Форма № 11) складало тільки 2 кв.м., а площу у 12,7 кв.м. одержало шляхом приєднання до "тамбуру" частини "сходової клітки" за позначкою Iі-2 загальною площею 23,8 кв.м. за адресою: місто Дніпро, вулиця Гоголя, будинок 1. Тобто сторони означеного договору уклали його відносно виключно допоміжних приміщень будинку літ. А-4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

На даний час мешканці будинку позбавлені можливості користуватися на першому поверсі - наскрізним проходом через під`їзд, частиною сходової клітки І1-3, підвалом X, що розташований у першому під`їзді та сходовою кліткою І-1 до підвалу в даному під`їзді, а власники квартир в багатоквартирному будинкові позбавлені права власності на майно.

Означене нерухоме майно на момент продажу не належало продавцеві та не могло належати продавцеві (Департаменту комунальної власності Дніпропетровської міської ради) в силу закону, а саме віднесення приміщень, у тому числі підвалів, де розташоване технічне обладнання будинку, до допоміжних приміщень станом на 1998 рік передбачалось наказом Держжитлокомунгоспу України від 05 квітня 1996 року № 28/389 "Про затвердження Типового статуту об`єднання (товариства) співвласників багатоквартирного будинку" (втратив чинність на підставі наказу Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 листопада 2003 року № 189/2040). На час укладення договору купівлі-продажу діяла постанова КМУ від 31 липня 1995 року N 588 додаток до якої визначав перелік майна, що може перебувати у загальному користуванні, п. 5 якого визначає, що до загального майна відносяться - холи, коридори, вітальні, сходи, сходові клітини, сходові площадки, підвали.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 10 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" в редакції від 17.12.1997 зазначено, що "Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку ї прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.".

Отже укладення договору купівлі-продажу допоміжних приміщень було вчинене протиправно. Рішення місцевої ради, яке передувало укладенню спірного договору купівлі-продажу та видачі свідоцтва про право власності не змінює правовий статус майна - майно передано у власність, як частина сходової клітки І1-3, частина підвалу Х (поз. 1-6) та сходова клітка І-1 до підвалу) і заявнику не має необхідності доводити право власності на ці приміщення, оскільки за наявності у них статусу допоміжних приміщень вони перебувають у власності всіх власників багатоквартирного будинку.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області №904/1986/22 від 25.07.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано протягом 5 днів з дня вручення цієї ухвали суду про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду докази сплати судового збору у сумі 9 924,00 грн. та докази відправлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача.

До суду 28.07.2022 позивачем подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/1986/22, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено підготовче засідання на 05.09.2022 о 15:30год., залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2 - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради та третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2 - Виконавчий комітет Дніпровської міської ради.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 17.04.2023 о 10:00год.

До Господарського суду Дніпропетровської області 17.04.2023 представником Фізичної особи-підприємця Рогожана Вячеслава Вікторовича адвокатом Ковалевським М.С. подана заява про відвід судді Бондарєва Е.М.

Як зазначено заявником підставою даного відводу є обставини, які викликають сумнів у неможливості або об`єктивності судді Господарського суду Дніпропетровської області Бондарєва Е.М. Заявник зазначає, що незабезпечення судом повної фіксації судового процесу у цьому господарському провадженні, а саме, - не складення та не оформлення протоколу окремої процесуальної дії поза судовим засіданням у вигляді огляду спірних приміщень, який було здійснено представниками сторін та головуючим суддею 20.01.2023, за об`єктивним критерієм є достатньою підставою вважати, що суд не є безстороннім та йому бракує неупередженості та об`єктивності під час розгляду справи.

Заявник вважає, що суддя Бондарєв Е.М не може брати участь у подальшому розгляді цієї господарської справи і підлягає відводу.

Відповідно до частини 1 статті 24 Конституції України громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано має здійснювати правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010 для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Реалізації гарантій, встановлених статтею 6 Конвенції, слугує запровадження у національному законодавстві процедур, що забезпечують безсторонність судового розгляду. Такими є, зокрема, передбачені статтею 35 Господарського процесуального кодексу України підстави для відводу (самовідводу) судді та заборона повторної участі суддів розгляді справи (стаття 36 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Зважаючи на те, що заява про відвід надійшла до суду 17.04.2023, тобто пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Проаналізувавши доводи викладені заявником в заяві про відвід судді Бондарєва Е.М. у справі №904/1986/22, суд вважає, що вказана заява є необґрунтованою, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Між тим, наведені у заяві про відвід обставини не відповідають дійсності.

Суд звертає увагу заявника на те, що, як зазначається Європейським судом з прав людини, у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 р.). Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Суду у справі "Газета "Україна-Центр" проти України" (заява 16695/04) від 15.07.2010).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 24.05.1989 у справі №11/1987/134/188 "Hauschildt v. Denmark", найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (пункт 48).

Тобто, заявлений учасником відвід складу суду від розгляду справи має ґрунтуватися не на особистих переконаннях заявника щодо обставин спірних правовідносин, а саме на оцінці особистих переконань конкретного судді у конкретній справі та його фактичної поведінки при вирішенні такої справи.

Досліджуючи наведені критерії оцінки в межах даної справи суд відзначає, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, однак, в даному випадку заявником жодних доказів на підтвердження особистої упередженості судді Бондарєва Е.М. у вирішенні справи № 904/1986/22 не подано.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника Фізичної особи-підприємця Рогожана Вячеслава Вікторовича адвоката Ковалевського М.С. про відвід судді Бондарєва Е.М.

Керуючись ст.ст. 39, 43, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Фізичної особи-підприємця Рогожана Вячеслава Вікторовича адвоката Ковалевського М.С. про відвід судді Бондарєва Е.М. відмовити.

Ухвала набирає законної сили - 17.04.2023 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Дата складення повного тексту ухвали - 17.04.2023.

Суддя Е.М. Бондарєв