ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Справа № 915/501/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." (65111, м. Одеса, вул. 21 км Старокиївської дороги, буд. 51, ідентифікаційний код 39341579, адреса ел. пошти: , представник - адвокат Ясько І.В., 03150, м. Київ, вул. В.Васильківська, 143/2, оф. 24, адреса ел. пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства "КОЗИРСЬКЕ" (57526, Миколаївська обл., Очаківський р-н, с. Козирка, вул. Очаківська, буд. 35А, ідентифікаційний код 36119547, адреса ел. пошти: )

про: стягнення 61765,37 грн

У С Т А Н О В И В:

08.11.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 02.11.2022 (вх. №5147/22) про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства "КОЗИРСЬКЕ" грошових коштів у сумі 61765,37 грн, які складаються з: 51842,50 грн - пені, 6812,32 грн - інфляційних збитків, 3110,55 грн - 3% річних, нарахованих за неналежне виконання умов договору поставки №181 від 03.08.2022, а також судового збору в сумі 5682,83 грн та витрат на сплату правової допомоги в сумі 40000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 181 від 03.08.2022 в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

14.11.2022, у зв`язку з тим, що позивачем не було дотримано вимог ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Господарський суд Миколаївської області постановив ухвалу, якою позовну заяву залишив без руху та приписав позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до господарського суду письмової заяви про усунення недоліків з дотриманням вимог, передбачених ст. 170 ГПК України; роз`яснив позивачу, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 ГПК України вважається неподаною та повертається заявнику.

21.11.2022 до суду від позивача, на виконання вимог ухвали суду від 14.11.2022, надійшла заява про усунення недоліків б/н від 16.11.2022 (вх. № 5625/22), яка була надіслана до суду (відповідно до відмітки на поштовому конверті) - 16.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.11.2022 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Встановлено позивачу строк у 5 днів з дня вручення даної ухвали для подання суду доказів надсилання рахунку на оплату № 455 від 22.08.2022 на електронну адресу відповідача: . Надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Копія вказаної ухвали була направлена учасникам справи, на їх адреси місцезнаходження, визначені у відповідності до приписів ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

13.12.2022 від позивача, на виконання вимог ухвали суду від 28.11.2022, на електронну адресу суду надійшла заява № б/н від 12.12.2022 (вх. № 6321/22), в якій товариство просить долучити до матеріалів справи, зокрема, скрін-шот листа позивача, відправленого з електронної адреси: на електронну адресу відповідача: щодо відправлення відповідачу рахунку на оплату № 455 від 22.08.2022.

Відповідач правом, передбаченим ст. 165 ГПК України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався.

Так, ухвалою суду від 28.11.2022 відповідачу було встановлено строк у 15 днів від дня отримання даної ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву, оформленого у відповідності до вимог ст. 165 ГПК України, з доданням до нього: доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Від відповідача в указаний строк відзив на позовну заяву не надійшов; поштове відправлення з ухвалою від 28.11.2022 про відкриття провадження у справі отримане відповідачем 17.12.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення за штрихкодовим ідентифікатором 450.

Таким чином, встановлений судом строк на подання відзиву, з урахуванням вихідного дня, тривав до 02.01.2023 включно.

Разом із тим, протягом встановленого процесуального строку відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Враховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.

16.02.2023 від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами № 07/02 від 07.02.2023 (вх. № 1867/23), в якому вважає безпідставним стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та просить відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 40000,00 грн у повному обсязі.

28.02.2023 на адресу електронної пошти суду та 02.03.2023 на адресу суду від позивача надійшли заперечення проти клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами № б/н від 24.02.2023 (вх. №№ 2348/23, 2478/23), в яких позивач просить повернути без розгляду клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

02.03.2023 на адресу електронної пошти суду та 06.03.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява № б/н від 01.03.2023 (вх. №№ 2528/23, 2607/23), в яких позивач просить долучити до матеріалів справи копію акту прийому-передачі наданих послуг від 01.03.2023 до договору про надання правової допомоги № 1 від 07.10.2022 та додатку № 2 від 25.10.2022 до цього договору.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розгляд справи здійснено поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

03.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." (постачальник) та Приватним сільськогосподарським підприємством "КОЗИРСЬКЕ" (покупець) було укладено договір поставки № 181 (далі - Договір), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором постачальник зобов`язався передати (поставити) в обумовлені цим Договором строки покупцеві мінеральні добрива (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього встановлену Договором грошову суму (п. 1.1. Договору).

Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент) за видами, сортами, марками, визначаються за згодою сторін у додатках, що додаються до Договору та є його невід`ємною частиною (п. 1.2. Договору).

22.08.2022 між сторонами було підписано додаток № 2 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору (п. 5 Додатку № 2 до Договору), яким визначені, у т.ч., безпосередньо товар, умови та строки його поставки.

Так, в порядку п. 1 додатку № 2 від 22.08.2022 до Договору постачальник зобов`язується передати (поставити), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар: Сульфат амонію гранульований біг-бег в кількості 153,900 тон (+- 5%) за ціною 22602,00 грн. за 1 тону з ПДВ, загальною вартістю 3478447,80 грн з ПДВ (далі - товар).

Відповідно до п. 2 додатку № 2 від 22.08.2022 до Договору, строк поставки товару 3-5 (три-п`ять) робочих днів з моменту отримання від покупця передоплати за товар та надання транспортної інструкції.

За змістом п. 3 додатку № 2 від 22.08.2022 до Договору, умови поставки - СРТ с.Козирка, Очаківський р-н, Миколаївська обл.

Згідно з п. 4 додатку № 2 від 22.08.2022 до Договору, покупець сплачує постачальнику передоплату в розмірі 100% вартості товару протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання додатку № 2 до Договору на підставі рахунка на оплату.

Відповідно до п. 2.3. Договору, покупець зобов`язаний повністю оплатити товар у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника на підставі виставлених рахунків у строк, передбачений в додатках до Договору.

Пунктом 2.4. Договору передбачено, що днем оплати вважається зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

За умовами п. 5.2. Договору, в разі відвантаження товару залізничним транспортом покупець зобов`язаний протягом 2-х календарних днів з моменту оплати надати постачальнику транспортну інструкцію на поставку конкретної партії товару. В разі поставки автомобільним транспортом покупця, покупець зобов`язується надати постачальнику всі необхідні дані, що стосуються автомобіля та водія.

Відповідно до п. 5.3. Договору, при поставці товару самовивозом зі складу постачальника датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної та передача товару представнику покупця (перевізнику на складі постачальника).

За умовами п. 7.2. Договору, сторона, що порушила будь-яке зобов`язання, заяву або гарантію за Договором, зобов`язана відшкодувати в повному обсязі збитки, завдані таким порушенням, незалежно від вжиття іншою стороною будь-яких заходів щодо запобігання збиткам або зменшення збитків, окрім випадків, коли остання своїм винним (умисним або необережним) діянням (дією чи бездіяльністю) сприяла настанню або збільшенню збитків.

Згідно п. 7.6. Договору, у разі порушення покупцем строків оплати товару, встановлених у додатку до Договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла під час прострочення, від вартості вчасно неоплаченого товару за кожен день прострочення оплати.

В порядку п. 9.1., 9.2. Договору, сторони домовилися, що будь-які спори, які можуть виникнути між ними, вирішуються шляхом переговорів. Сторони визначають, що всі претензії за договором повинні бути розглянуті сторонами протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту одержання претензії.

Пунктом 11.1. Договору передбачено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2022.

Згідно з п. 11.8. Договору, припинення дії договору чи закінчення строку його дії не звільняє будь-яку зі сторін від виплати суми заборгованості іншій стороні, а також від відповідальності за його порушення, яке відбулося під час дії Договору.

Відповідно до п. 14.12. Договору, Правила Інкотермс 2010 застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього Договору, та є необхідними при тлумаченні Договору, якщо інші умови не зазначені в Договорі, додатках або доповненнях до нього.

Договір та додаток № 2 до нього підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

Позивач стверджує, що 22.08.2022 та 26.08.2022 поставив відповідачу у відповідності до умов Договору та додатку № 2 до Договору товар на загальну суму 1017090,00 грн.

На підтвердження вказаної обставини, позивачем додано до позовної заяви копії видаткових накладних № 1087 від 22.08.2022 на суму 508545,00 грн, № 1110 від 26.08.2022 на суму 508545,00 грн, на загальну суму 1017090,00 грн, які підписані та скріплені печатками сторін.

Вищевказані видаткові накладні містять посилання на Договір.

Крім того, в підтвердження отримання відповідачем товару за Договором, позивачем надано товарно-транспортні накладні № 590/613 від 22.08.2022 та № 652 від 26.08.2022.

Позивачем було складено, зареєстровано та надано відповідачу податкові накладні № 36 від 22.08.2022 (№ реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних ), № 53 від 26.08.2022 (№ реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних ).

У відповідності до п. 4 додатку № 2 від 22.08.2022 до Договору, покупець сплачує постачальнику передоплату в розмірі 100% вартості товару протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання додатку № 2 до Договору на підставі рахунка на оплату.

Позивач стверджує, що 22.08.2022 направив відповідачу рахунок на оплату № 455 від 22.08.2022 на суму 3478447,80 грн, на підтвердження зазначеного надав скрін-шот листа, відправленого з електронної адреси позивача: на електронну адресу відповідача: щодо відправлення вказаного рахунку.

Таким чином, відповідач повинен був розрахуватись з позивачем за отриманий товар до 25.08.2022 (включно).

Як зазначає позивач, відповідач сплатив за отриманий товар 1017090,00 грн, на підтвердження чого надав до суду копії платіжних доручень № 183 від 12.09.2022 на суму 200000,00 грн, № 236 від 21.09.2022 на суму 500000,00 грн та № 498 від 31.10.2022 на суму 361550,00 грн.

Також позивач зазначив, що сума заборгованості у розмірі 361550,00 грн сплачена відповідачем за платіжним дорученням № 498 від 31.10.2022 (проведено банком 01.11.2022) в період підготовки даного позову до суду, а отже, станом на 31.10.2022, існувало прострочення оплати відповідачем перед позивачем у розмірі 317090,00 грн.

Позивач, за умовами Розділу 9 Договору, 06.10.2022, звернувся до відповідача з претензією, в якій просив протягом 15 календарних днів з моменту її одержання сплатити на користь позивача заборгованість за Договором у розмірі 317090,00 грн. Однак, як стверджує позивач, відповідач відповіді на претензію не надав, але існуючу перед позивачем заборгованість, в тому числі, за іншими договірними відносинами, сплатив лише 01.11.2022 року, фактично на момент відправлення позовної заяви щодо стягнення заборгованості до суду.

На підтвердження надсилання відповідачу та отримання останнім зазначеної претензії, позивач надав суду копії опису вкладення у цінний лист з накладною № 905 від 06.10.2022 та роздруківку про трекінг поштового відправлення за вказаним номером з сайту Укрпошти.

Позивач зазначає, що заборгованість за Договором не було сплачено своєчасно, у зв`язку з чим нараховано пеню в сумі 51842,50 грн, інфляційні збитки в сумі 6812,32 грн та 3% річних у сумі 3110,55 грн, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

На підставі ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказано вище, позивачем 22.08.2022 та 26.08.2022 поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1017090,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними.

Виходячи з умов п. 4 додатку № 2 від 22.08.2022 до Договору та ст. 253 ЦК України оплата за видатковими накладними повинна була бути здійснена відповідачем у термін до 25.08.2022 (включно). З 26.08.2022 відповідач є таким, що прострочив оплату за вищевказаними накладними.

Суд встановив, що відповідач розрахувався за отриманий товар несвоєчасно, у зв`язку з чим, позивач нараховує відповідачу пеню на загальну суму 51842,50 грн за загальний період з 25.08.2022 по 31.10.2022 (включно), 3% річних у сумі 3110,55 грн. за період з 25.08.2022 по 31.10.2022 (включно) та інфляційні втрати у сумі 6812,32 грн за період серпень - вересень 2022.

Стосовно заявленої позивачем до стягнення пені суд зазначає таке.

Позивач нараховує відповідачу пеню на загальну суму 51842,50 грн., у тому числі: на суму боргу 1017090,00 грн за період з 25.08.2022 по 11.09.2022 в розмірі 25078,93 грн; на суму боргу 817090,00 грн за період з 12.09.2022 по 20.09.2022 в розмірі 8954,41 грн; на суму боргу 317090,00 грн за період з 21.09.2022 по 31.10.2022 в розмірі 17809,16 грн. Детальний розрахунок пені наявний у матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 ЦК України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.6. Договору, у разі порушення покупцем строків оплати товару, встановлених у додатку до Договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла під час прострочення, від вартості вчасно неоплаченого товару за кожен день прострочення оплати.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що при нарахуванні суми пені позивачем неправильно визначено періоди її нарахування.

Так, в розрахунку пені, нарахованої на суму 1017090,00 грн, неправильно зазначено початок нарахування пені (25.08.2022), оскільки, як вже зазначено судом, прострочення оплати за видатковими накладними за Договором починається з 26.08.2022.

В решті наданого позивачем розрахунку пені не враховано день зарахування оплати за платіжним дорученням № 236 від 21.09.2022 на суму 500000,00 грн, з урахуванням п. 2.4. Договору.

Судом здійснено перерахунок розміру пені за допомогою програми "ІpLex" та встановлено, що обґрунтованою сумою пені є 52253,46 грн, проте суд не виходячи за межі позовних вимог задовольняє досліджувані вимоги у межах заявленої суми - 51842,50 грн.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобов`язання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні нарахування.

Позивачем нараховано відповідачу 3% річних на загальну суму 3110,55 грн, у тому числі: на суму боргу 1017090,00 грн за період з 25.08.2022 по 11.09.2022 (18 днів) в розмірі 1504,74 грн; на суму боргу 817090,00 грн за період з 12.09.2022 по 20.09.2022 (8 днів) в розмірі 537,26 грн; на суму боргу 317090,00 грн за період з 21.09.2022 по 31.10.2022 (41 день) в розмірі 1068,55 грн. Детальний розрахунок 3% річних наявний у матеріалах справи.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що при нарахуванні суми 3% річних позивачем як і в розрахунку пені неправильно визначено періоди нарахування 3% річних.

Судом здійснено перерахунок розміру 3% річних за допомогою програми "ІpLex" та встановлено, що обґрунтованою сумою 3% річних є 3135,21 грн, проте суд не виходячи за межі позовних вимог задовольняє досліджувані вимоги у межах заявленої суми - 3110,55 грн.

Позивачем також нараховано відповідачу інфляційні збитки на суму боргу 317090,00 грн. за серпень - вересень 2022 року в розмірі 6812,32 грн. Детальний розрахунок інфляційних втрат наявний у матеріалах справи.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що при їх нарахуванні позивачем помилково враховано серпень 2022 року, оскільки прострочення оплати за Договором наступило тільки 26.08.2022.

Судом здійснено перерахунок розміру інфляційних втрат за допомогою програми "ІpLex" та встановлено, що обґрунтованою сумою інфляційних втрат є 6024,71 грн, нарахованих на суму 317090,00 грн за вересень 2022 року, яка і підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на що, суд відмовляє позивачу в стягненні з відповідача інфляційних збитків у сумі 787,61 грн (6812,32 - 6024,71).

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

Згідно ст. 129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2449,36 грн.

Суд відзначає, що при подачі позову до Господарського суду Миколаївської області позивачем було сплачено судовий збір у сумі 5682,83 грн, але за розгляд даного позову позивач повинен був сплатити судовий збір у мінімальному розмірі в сумі 2481,00 грн (61765,37 грн * 1,5%, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 1 січня 2022 року становить 2481,00 грн), тому судовий збір у розмірі 3201,83 грн (5682,83 - 2481,00) підлягає поверненню позивачу.

Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", враховуючи те, що клопотання про повернення зайво сплаченої суми судового збору позивачем не заявлено, повернення судового збору, не здійснюється.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням у порядку передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно ч. 1 та ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судом приймається до уваги, що згідно ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що позовна заява у даній справі підписана від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." його адвокатом Ясько Ігорем Віталійовичем за ордером серії АІ № 1291657 від 31.10.2022, виданим на підставі договору про надання правової допомоги № 1 від 07.10.2022. Копії документів, доданих до позову завіренні адвокатом позивача та копія позову з доданими до нього документами направлялась на адресу відповідача також адвокатом позивача.

Згідно доданого до позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зокрема, витрати на правову допомогу 40000,00 грн.

Розгляд даної справи здійснюється судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підтвердження стягнення суми 40000,00 грн правових витрат позивачем подано копію договору про надання правової допомоги № 1 від 07.10.2022 (далі - Договір № 1), укладеного між ТОВ "ХІМАГРО." (замовник) та Адвокатським об`єднанням "Юридична компанія "Віннер" (виконавець) в особі голови (керуючого партнера) Яська І.В., відповідно до умов якого виконавець зобов`язався відповідно до завдань замовника надавати йому юридичні послуги, а замовник зобов`язався оплатити надані юридичні послуги в порядку та на умовах, визначених цим Договором (пункт 1.1.).

Факт надання та отримання наданих послуг фіксується шляхом укладення двостороннього акту прийому-передачі наданих послуг у відповідності до умов цього договору (п. 1.2. Договору № 1).

Відповідно до п. 3.1., 3.2., 3.3. Договору № 1, за надання юридичних послуг замовник сплачує виконавцю їх вартість в розмірі, що встановлюється у додатках до Договору. Розрахунки здійснюються в безготівковій формі шляхом оплати вартості послуг на розрахунковий рахунок виконавця. Оплата послуг здійснюється замовником у строки, що встановлюється у додатках до Договору.

Відповідно до п. 1 додатку № 2 від 25.10.2022 до Договору № 1, предметом цього додатку є надання юридичних послуг виконавцем щодо представництва інтересів замовника в Господарському суді Миколаївської області, як позивача, за позовом до ПСП "КОЗИРСЬКЕ" про стягнення заборгованості.

Відповідно до п. 2 додатку № 2 від 25.10.2022 до Договору № 1, вартість юридичних послуг за цим додатком № 2 до Договору № 1 становить 40000,00 грн, без ПДВ з урахуванням підготовки виконавцем позовної заяви та інших процесуальних документів від імені замовника та участі адвоката у трьох судових засіданнях у справі. В подальшому вартість участі адвоката у вказаній справі оплачується, виходячи з вартості 4000,00 грн без ПДВ за кожне наступне засідання.

Відповідно до п. 3 додатку № 2 від 25.10.2022 до Договору № 1, оплата юридичних послуг згідно абзацу першого п. 2 цього додатку здійснюється замовником наступним чином: 40000,00 грн - протягом 3-х календарних днів з моменту підписання додатку № 2 шляхом безготівкового розрахунку згідно реквізитів виконавця або іншим шляхом в порядку вимог чинного законодавства України.

Позивачем перераховано на рахунок Адвокатського об`єднання "Юридична компанія "Віннер" суму 40000,00 грн згідно платіжного доручення № 799 від 27.10.2022 з призначенням платежу: "За представництво інтересів "ХІМАГРО." в суді за позовом до ПСП "КОЗИРСЬКЕ" про стягнення боргу згідно рах № 202203 від 26.10.2022р. без ПДВ".

Факт надання та отримання наданих послуг підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг від 01.03.2023 на суму 40000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат в силу приписів частини п`ятої статті 126 ГПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У поданому до суду 16.02.2023 клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами № 07/02 від 07.02.2023 (вх. № 1867/23), відповідач посилаючись на практику Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, у зв`язку з неспівмірністю розміру витрат на правову допомогу із складністю справи (65% від ціни позову) і роботою виконаною адвокатом та відсутністю в матеріалах позовної заяви опису робіт (наданих послуг), вважає безпідставним стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та просить відмовити в задоволенні стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 40000,00 грн у повному обсязі.

У поданих до суду запереченнях проти клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, позивач просить повернути вказане клопотання без розгляду на підставі ст. 56, 60, ч. 4 ст. 170 ГПК України, оскільки клопотання подано в порушення розумності строку на його подання та до клопотання, підписаного директором відповідача, не додано доказів, що підтверджують повноваження на підписання вказаного клопотання та не подано доказів надсилання копії даного клопотання позивачу. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не обґрунтовано твердження про неспівмірність витрат на послуги адвоката. Також, позивач зазначає, що до подання позову у справі, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію, взаємовідносини із адвокатом, зокрема, щодо аналізу документів у справі, підготовки позову тощо, було розпочато 25.10.2022 (укладання додатку № 2 до Договору № 1. На момент остаточної оплати суми відповідачем заборгованості, адвокатом позивача вже було підготовлено позовну заяву, а після цієї оплати, адвокат мав витрачати додатковий час на зміну змісту позовної заяви, проведення з цього приводу консультації із керівником позивача, формування зміненого пакету документів, доданих до позовної заяви у цій справі.

Суд не вбачає підстав для повернення клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки вказане клопотання підписано директором відповідача Чебаном О.О. (інформація про вказану особу міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), а обов`язковість надання доказів надсилання копії заяви з процесуальних питань відповідно до ч. 2 ст. 170 ГПК України передбачена до заяв, скарг, клопотань чи заперечень, які подаються на стадії виконання судового рішення.

При цьому суд відзначає, що Велика Палата Верховного Суду у справі від 16.11.2022 №922/1964/21 відступила від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18. Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків: учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права; у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Суд вважає необґрунтованими заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати у визначеному розмірі з урахуванням наступного.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Як вже було зазначено судом, пунктом 2 додатку № 2 до Договору № 1 передбачено, що вартість юридичних послуг за цим додатком № 2 до Договору № 1 становить 40000,00 грн, без ПДВ з урахуванням підготовки виконавцем позовної заяви та інших процесуальних документів від імені замовника та участі адвоката у трьох судових засіданнях у справі. В подальшому вартість участі адвоката у вказаній справі оплачується, виходячи з вартості 4000,00 грн без ПДВ за кожне наступне засідання.

Адвокатом Ясько І.В., крім позовної заяви, до суду було подано заяву про усунення недоліків б/н від 16.11.2022 (вх. № 5625/22) на виконання вимог ухвали суду від 14.11.2022 та заяву про долучення до матеріалів справи доказів надсилання рахунку на оплату № 455 від 22.08.2022 на електронну адресу відповідача: на виконання вимог ухвали суду від 28.11.2022. Вказані заяви були подані адвокатом на вимоги суду у зв`язку з відсутністю необхідної інформації в позовній заяві.

Суд зазначає, що розгляд справи № 915/501/22 здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тобто жодного засідання у даній справі не було проведено.

Таким чином, відсутні підстави для відшкодування витрат позивача на правову допомогу за участь адвоката в трьох судових засіданнях на загальну суму 12000,00 грн, з розрахунку вартості 4000,00 грн за кожне судове засідання.

Крім того, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що дана справа за своїм правовим характером не є складною, сума позову становить 61765,37 грн, обсяг матеріалів справи є незначним, її розгляд здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, враховуючи ще й той факт, що основну заборгованість за договором поставки № 181 від 03.08.2022 сплачено відповідачем у повному обсязі до подання позовної заяви до суду, а позовні вимоги становлять стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних збитків.

Таким чином, суд погоджується з твердженням відповідача в частині того, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правову допомогу у даній справі не є співмірним зі складністю справи та підготовка позовної заяви не потребувала від адвоката вчинення значного обсягу дій.

За таких обставин, покладення на відповідача за наслідками розгляду справи всієї заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн не може вважатися обґрунтованою та пропорційною до предмета спору, оскільки є завищеною щодо всіх вищевказаних критеріїв.

Проте, суд приймає до уваги, додатковий час витрачений адвокатом позивача на коригування позовних матеріалів у зв`язку зі сплатою відповідачем залишку основного боргу за Договором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, виходячи із загальних засад судочинства - справедливості, добросовісності та розумності, та з метою забезпечення балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат позивача на правову допомогу, які підлягають розподілу за результатами розгляду справи до 10000,00 грн.

Разом з тим враховуючи, що позов у даній справі було задоволено частково, суд керуючись ст. 123, 126, 129 ГПК України покладає на відповідача 9872,48 грн витрат позивача на професійну правничу допомогу, що є пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "КОЗИРСЬКЕ" (57526, Миколаївська обл., Очаківський р-н, с. Козирка, вул. Очаківська, буд. 35А, ідентифікаційний код 36119547) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." (65111, м.Одеса, вул. 21 км Старокиївської дороги, буд. 51, ідентифікаційний код 39341579) 51842,50 грн - пені, 3110,55 грн - 3% річних, 6024,71 грн - інфляційних збитків, а також 2449,36 грн - судового збору та 9872,48 грн - витрат на сплату правової допомоги.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтями 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.С. Адаховська