ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

17 квітня 2023 року м. ХарківСправа № 922/682/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судогового засідання Саєнко А.А.

розглянувши заяву Акціонерного товариства "Електромашина" (вх.№8235) про розстрочення виконання судового наказу

за заявою позовом Фізичної особи-підприємця Корнєєва Андрія Валерійовича, м.Кам`янське (адреса: АДРЕСА_1 )
до Акціонерного товариства "Електромашина", м.Харків (адреса: вул. Озерянська 106, м.Харків, 61016)
про за участю представників: видачу судового наказу про стягнення 203683,80 грн
стягувача - Корнєєв А.В. (особисто);

боржника (заявника) - Кузнецова І.С. (самопредставництво згідно з витягом).

ВСТАНОВИВ:

23.02.2023 року Господарським судом Харківської області по справі №922/682/23 видано судовий наказ за заявою Фізичної особи-підприємця Корнєєва Андрія Валерійовича про стягнення з Акціонерного товариства "Електромашина" 203683,80 грн основного боргу та витрат із сплати судового збору в розмірі 268,40грн, всього 203952,20 грн.

Судовий наказ набрав законної сили 28.03.2023 року.

05.04.2023 року представник боржника Акціонерного товариства "Електромашина" надав до суду заяву (вх.№8235) про розстрочення виконання судового наказу Господарського суду Харківської області від 28.02.2023 року у справі №922/682/23 тривалістю на один рік, рівними частинами по 16996,02 грн щомісячно.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.04.2023 року прийнято до розгляду заяву боржника про розстрочку виконання судового наказу та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 17.04.2023 року об 11:30.

10.04.2023 року стягувач надав до суду заяву (вх.№8656) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 11.04.2023 року задоволено заяву стягувача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

12.04.2023 року стягувач надав відповідь на заяву про розстрочку виконання судового наказу (вх.№8970), в якій просив суд відмовити в задоволенні заяви боржника.

Також, 12.04.2023 року від боржника (заявника) надійшло клопотання (вх.№9052) про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження повноважень представника.

Надані документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Представник боржника (заявника) у судовому засіданні 17.04.2023 року підтримав заяву про розстрочку виконання судового наказу та просив суд її задовольнити.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання судового наказу представник Акціонерного товариства "Електромашина" зазначає, що наразі підприємство перебуває у скрутному фінансову становищі, що стало наслідком військової агресії з боку Російської федерації, що значно ускладнює виконання рішення суду, яке полягає у відсутності коштів на рахунках, наявності простроченого кредиту в АТ "Мегабанк" та знаходження майна під заставою, наявності балансу боржника із збитками, наявності заборгованості по оплаті податків та заробітної плати. Крім того, внаслідок військової агресії з боку Російської федерації, підприємство зазнало значних пошкоджень кількох виробничих корпусів, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження про що, внесено інформацію до ЄДРСР. Крім того, внаслідок військової агресії з боку Російської федерації, розірвано та припинено основні логістичні ланцюжки в Україні з матеріально-технічного забезпечення виробництва.

Відтак, як зазначає боржник в своїй заяві наразі підприємство зупинило свою діяльність, що підтверджується наказом №43 від 28.02.2022 року.

При цьому боржник зазначає, що має намір найближчим часом здійснити добровільне погашення суми заборгованості за договором, однак на даний час на банківському рахунку підприємства недостатньо грошових коштів, та відсутнє майно для виконання судового рішення.

В обґрунтування зазначених обставин щодо розстрочення виконання судового наказу Акціонерного товариства "Електромашина" надано до суду копію листа ДСНС України, копію витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000977, копію наказу Генерального директора АТ "Електромашина" від 28.02.2022 року «Про скорочення тривалості робочого часу з 01.03.2022 у зв`язку з зупиненням виробництва", копію фінансової звітності малого підприємства АТ "Електромашина".

Представник стягувача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про розстрочення виконання судового наказу, та зазначив, що також перебуває у скрутному фінансовому становищі, у зв`язку із запровадженням в державі воєнного стану, а тому сторони знаходяться в однакових умовах. Крім того, стягувач зазначає, що наявність у боржника кредиторської заборгованості, є результатом господарської діяльності боржника, як самостійного суб`єкта господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для розстрочення виконання судового рішення.

Крім того, стягувач зазначив, що зобов`язання боржника по укладеному між сторонами договору, виникло задовго до настання форс-мажорних обставин, тобто до початку введення воєнного стану в Україні, та на даний час боржник не надав жодного доказу на підтвердження того, що заборгованість буде сплаченою у майбутньому.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Електромашина" про розстрочку виконання судового наказу, заслухавши пояснення сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.160 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню або відстрочити чи розстрочити або змінити спосіб чи порядок його виконання в порядку, встановленому статтями 328, 331 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин 1, 3, 4 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Частиною 5 статті 331 ГПК України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Боржник у заяві просить суд розстрочити виконання судового наказу на один рік, з підстав викладених в заяві.

В обґрунтування свого скрутного становища, боржник надав копію листа ДСНС України, копію витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000977, копію наказу Генерального директора АТ "Електромашина" від 28.02.2022 року «Про скорочення тривалості робочого часу з 01.03.2022 у зв`язку з зупиненням виробництва", копію фінансової звітності малого підприємства АТ "Електромашина".

З матеріалів справи вбачається, що протягом 2021-2022 року стягувач на виконання умов договору поставки №31 від 24.02.2021 року поставляв боржнику товар, однак останній повністю не розрахувався за отриманий товар, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 203683,80 грн.

Відповідно до п.3.3 договору покупець здійснює оплату продукції з відстрочкою до 30 календарних днів з моменту її поставки на поточний рахунок постачальника на підставі рахунку-фактури. Отже умовами договору була вже встановлена відстрочка платежу у 30 календарних днів з моменту поставки.

Несплаченим залишився товар, отриманий боржником за видатковими накладними: від 25.02.2021 року №2 у розмірі 33600,00 грн - строк оплати 27.03.2021; від 05.01.2022 року №1 у розмірі 98833,20 грн - строк оплати - 04.02.2023; від 26.01.2022 року №2 у розмірі 71250,00 грн - строк оплати - 25.02.2023.

Отже, заборгованість за договором виникла у боржника до початку військового стану.

Заборгованість боржника за останньою видатковою накладною №2 виникла 26.01.2022 року у розмірі 71250,00 грн, кінцевий строк оплати якої - до 25.02.2022 року.

Боржник частково розрахувався за поставлений товар. Останній платіж за договором боржник сплатив 28.09.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням №4081, наявним в матеріалах справи. Отже, остання сплата за договором була майже за 5 місяців до введення воєнного стану в Україні.

Після 28.09.2021 року до 17.02.2023 року боржник не звертався до стягувача з приводу виниклої заборгованості (гарантією оплати боргу, із заявою про відстрочення (розстрочення) сплати боргу, тощо).

Відповідно до ч.1 ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до п.7.4. Договору поставки №31 від 24.02.2021 року сторона для якої створилася неможливість виконання зобов`язань через форс-мажорні обставини зобов`язана в строк не пізніше 3-х календарних днів з моменту настання вищевказаних обставин повідомити іншу сторону в письмовій формі про настання, очікувані терміни дії і припинення дії форс-мажорних обставин.

Однак, боржником не надано до суду доказів звернення до стягувача з відповідними листами.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки та/або розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Подібна за своїм змістом правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19 та від 03.09.2020 у справі №905/30/16.

У даному випадку посилання відповідача на скрутне становище, ускладнення підприємницької діяльності у зв`язку з початком бойових дій, не можуть бути підставою для покладення фінансового тягаря на стягувача, оскільки останній знаходиться з боржником у рівних економічних умовах (правовий режим воєнного стану) і в одній державі.

Окрім того, суд зазначає, що боржник несе економічну відповідальність за свої дії та ризики, а відстрочення виконання рішення суду зачіпає інтереси стягувача.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Також, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні цієї норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, на підставі ст.331 ГПК України, господарським судом враховано матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує також матеріальні інтереси позивача та може призвести до негативних наслідків для нього.

Враховуючи необхідність дотримання балансу інтересів сторін, суд виходить з того, що боржник тривалий час не сплачує борг, який виник ще до введення військового стану в Україні, та стягувач заперечує проти надання розстрочки виконання судового наказу.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви боржника про розстрочення виконання судового наказу Господарського суду Харківської області від 23.02.2023 року по справі №922/682/23.

При цьому суд зазначає, що боржник не позбавлений права звернутися до стягувача з пропозицією добровільного виконання рішення суду шляхом укладення мирової угоди на стадії виконання.

Керуючись статтями 160, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства "Електромашина" (вх.№8235) про розстрочення виконання судового наказу по справі №922/682/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку статей 254 - 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 21.04.2023

Суддя К.В. Аріт