ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.04.2023м. ДніпроСправа № 904/3001/22

За позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

до ОСОБА_1 , м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", м. Дніпро

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача (заявника): Сергач А.В., адвокат

Від відповідача: Малега С.О., адвокат

Від третьої особи: Целік В.В., адвокат

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить:

в рахунок часткового погашення простроченої заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" перед Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" зі сплати винагороди за Кредитним договором № КП461-Г від 20.03.2011 в сумі 12 702 721,32грн, звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № КП461-Г-ДИЗ від 19.12.2012, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , будинок 35т, квартира 39в, шляхом проведення електронного аукціону у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону України "Про іпотеку".

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" умов кредитного договору №КП461-Г від 20.03.2011 щодо сплати винагороди за користування кредитом, в сумі 12 702 721,32 грн.

13 квітня 2023 до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом:

накладення арешту та встановлення заборони ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 в, відчужувати наступний об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

встановлення заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваження щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу наступного об`єкту нерухомого майна, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , будинок 35т, квартира АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Заява мотивована тим, що:

- квартира за адресою: АДРЕСА_3 в є предметом іпотеки згідно договору № КП-461-Г-ДИЗ від 19.12.2012;

- на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 по справі № 201/5563/17 договір іпотеки було визнано недійсним. Рішення не набрало законної сили та Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2018, залишеною без змін Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2020, було скасоване (в задоволенні позову ОСОБА_2 про припинення договорів поруки та майнової поруки відмовлено, роздруківки зазначених судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень додані до позову;

- згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (Інформаційна довідка № 306540589 від 04.08.2022 додана до позову) теперішнім власником предмета іпотеки за Іпотечним договором є ОСОБА_1 . Підстава права власності-договір дарування від 24.10.2017, реєстровий № 2020, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мошковською Н.М.;

- 10.10.2017 державним реєстратором було прийнято рішення про припинення іпотеки та обтяження, про що до Державного реєстру внесено записи про припинення іпотеки - 22760134 та обтяження 22758782. Підставою прийняття рішення державним реєстратором стало рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 по справі № 201/5563/17;

- наведені вище реєстраційні дії вчинені на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яке було оскаржено та скасоване, але зробило можливим подальше відчуження майна, що перебувало в іпотеці;

- у березні 2023 року позивачу стало відомо, що 30.11.2022 Державним реєстратором - приватним нотаріусом Мошковською Наталією Миколаївною було здійснено державну реєстрацію договору іпотеки, серія та номер: 998, виданий 30.11.2022 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65622261 від 30.11.2022 12:16:10. Відомості про основне зобов`язання: Строк виконання основного зобов`язання: 30.05.2023, розмір основного зобов`язання: 250 000,00 гривня, правочин, в якому встановлено основне зобов`язання: Договір позики, серія та номер: 997, виданий 30.11.2022, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мошковська Н.М. Відомості про суб`єктів: Іпотекодержатель: ОСОБА_3 , Іпотекодавець: ОСОБА_1 ;

- майно, на яке позивач просить звернути стягнення, передане в іпотеку третій особі без згоди Банку;

- Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська розглядається справа № 201/2147/23 за позовом ОСОБА_3 (новий Іпотекодержатель) до ОСОБА_1 (Відповідач по цій справі), третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мошковська Н.М., про стягнення заборгованості за договором Позики № 997 від 30.11.2022. В межах цієї справи судом постановлено ухвалу про забезпечення наведеного позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, щодо відчуження нерухомості, а також шляхом заборони органам та іншим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Відповідач проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечує, вважає, що позивач безпідставно посилається на протиправність дій державного реєстратора-приватного нотаріуса Мошковської Н.М., яка вчинила відповідні реєстраційні дії на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 по справі № 201/5563/17. Зазначене рішення на час вчинення реєстраційних дій містило відмітку про набрання законної сили 10.10.2017. Також позивач безпідставно пов`язує ТОВ "Істейтглобал", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , оскільки жодними належними доказами не підтверджено та не встановлено пов`язаність вказаних осіб. Доводи позивача про те, що ці особи намагаються звернути стягнення на предмет іпотеки в рамках справи № 201/2147/23 є припущенням. Позивачем не подано доказів про можливий позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, із поданої позивачем Інформаційної довідки з ЄДР прав на нерухоме майно вбачається неспівмірність розміру основного зобов`язання, вартості предмета іпотеки. Відповідач звертає увагу суду на те, що по справі № 201/2147/23 вжито заходів до забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири, тому немає необхідності в подвійному забезпеченні позову. На сьогодняшній день проведено державну реєстрацію припинення іпотеки та припинення обтяження зареєстрованих на підставі договору іпотеки № КП 461-Г-ДИЗ від 19.12.2012, а право іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не поновлено, тобто відсутнє.

Ухвалою суду від 14.04.2023 заяву про забезпечення позову призначено до розгляду у судовому засіданні 20.04.2023. За клопотанням представника відповідача оголошено перерву до 21.04.2023.

У судовому засіданні 21.04.2023 позивач заявив усне клопотання про уточнення заяви про забезпечення позову, яким просить забезпечити позов шляхом встановлення заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваження щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу наступного об`єкту нерухомого майна, а саме: квартира за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ (місто Дніпро), вулиця Дзержинського (вулиця Вернадського Володимира), будинок 35т, квартира АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд вбачає підстави для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Згідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК позов забезпечується. 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний Суд неодноразово висловлював свою правову позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову та зазначав, що розглядаючи питання забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова КГС у складі ВС від 08.10.2018 у справі №913/257/18).

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

За таких обставин, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, у першу чергу, повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до нормативних приписів статті 73 ГПК України встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, встановлюються на підставі доказів.

За змістом статей 2, 13 цього Кодексу судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суть якої зводиться до того, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Як вже зазначалось, в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач вказує на те, що відповідач передав в іпотеку третій особі без згоди Банку майно, на яке позивач просить звернути стягнення, тобто вчиняє дії, спрямовані на відчуження іпотечного майна. Крім того, Жовтневим районним судом розглядається справа № 201/2147/23 за позовом ОСОБА_3 (новий іпотекодержатель) до ОСОБА_1 (відповідач по справі) про стягнення заборгованості за договором позики № 997 від 30.11.2022.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

У якості доказів забезпечення позову позивачем надано: витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень по справі № 201/5563/17, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та копія витягу з ЄДРДР про порушення кримінального провадження 3 0001472 (а.с.45-80 том 3).

Так, згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 по справі № 201/5563/17 договір іпотеки було визнано недійсним. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2018, залишеною без змін Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2020, було скасоване рішення Жовтневого районного суду.

Таким чином, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 про припинення договорів поруки та майнової поруки відмовлено, набрало законної сили 29.08.2018.

10.10.2017 державним реєстратором прийняті відповідні рішення та зареєстровані в Державному реєстрі відомості про припинення обтяжень предмета іпотеки на користь Банку на підставі іпотечного договору.

Підставою прийняття рішень та внесення запису про припинення іпотеки та обтяжень стало рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2017 по справі № 201/5563/17, яке містить відмітку про набрання законної сили 10.10.2017.

Після припинення обтяжень предмета іпотеки на користь Банку, нерухоме майно була передано за договором дарування від 24.10.2017, реєстровий № 2020, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мошковською Н.М., новому власнику - ОСОБА_1 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником предмета іпотеки за Іпотечним договором є ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи № 904/3001/22 (позовна заява надійшла до суду 14.09.2022) АТ КБ "ПриватБанк" стало відомо, що 30.11.2022 Державним реєстратором - приватним нотаріусом Мошковською Наталією Миколаївною було здійснено державну реєстрацію договору іпотеки, серія та номер: 998, виданий 30.11.2022 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 65622261 від 30.11.2022 12:16:10, приватний нотаріус Мошковська Наталія Миколаївна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл.: Відомості про основне зобов`язання:

строк виконання основного зобов`язання: 30.05.2023, розмір основного зобов`язання: 250 000,00 грн, правочин, в якому встановлено основне зобов`язання: Договір позики, серія та номер: 997, виданий 30.11.2022, видавник: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мошковська Н.М. Відомості про суб`єктів: Іпотекодержатель: ОСОБА_3 Іпотекодавець: ОСОБА_1 .

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська розглядається справа № 201/2147/23 за позовом ОСОБА_3 (новий Іпотекодержатель) до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Мошковська Н.М., про стягнення заборгованості за договором позики № 997 від 30.11.2022.

З наведеного вбачається, що нерухоме майно, яке було предметом іпотечного договору № КП 461-Г-ДИЗ від 19.12.2012, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського місткого нотаріального округу Крючковою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 13916, передано в іпотеку ОСОБА_3 (іпотекодержатель) для забезпечення зобов`язань за договором позики в сумі 250000,00грн.

За вказаних обставин у разі невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову у цій справі цілком можливе відчуження спірного нерухомого майна та реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за іншою особою (яка не є учасником даного судового процесу) й створення ситуації появи нових власників спірного об`єкта нерухомості, а відтак і нових судових спорів.

Тобто позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом в цій справі без нових звернень до суду, що в свою чергу істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заборона вчиняти реєстраційні дії є одним з визначених законом способів забезпечення позову. Заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності відповідача. Тобто вжиття спірних заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін. Запроваджує законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову по суті за звичайною процедурою, а в разі задоволення позову сприятимуть ефективному захисту прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15.04.2022 у справі № 904/7930/21, від 10.03.2021 у справі № 922/2566/20).

Крім того, встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації прав здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження відповідачем майна, яке є предметом спору не призведе до будь-яких збитків для відповідача, оскільки він не втрачає можливості подальшого використання цього майна на час розгляду справи.

За таких обставин, суд дійшов висновків, що невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі.

Забезпечення позову у даному випадку спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову, крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення спору можуть бути скасовані.

З урахуванням викладеного заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 4, 42, 46, 136-139, 140, 234-235 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваження щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу наступного об`єкту нерухомого майна, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , будинок 35т, квартира АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (ідентифікаційний код: 14360570; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. ІД).

Боржник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 в).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення 21.04.2023.

Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання до 22.04.2026.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 21.04.2023

Суддя Н.М. Євстигнеєва