ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023 Справа № 914/552/23

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Щерби О.Б., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-ГРУПП»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ УКРАЇНА»

про: стягнення 362 917,08 грн.,

представники

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2023р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-ГРУПП» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ УКРАЇНА» про стягнення 362 917,08 грн.

20.02.2023р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу у цій справі, відповідно до якої, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження; судове засідання призначити на 15.03.2023р.; явку представників учасників справи у судове засідання визнати на власний розсуд.

Хід справи викладено в ухвалах і відображено в протоколах суду.

03.03.2023р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника, котру зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№5506/23.

14.03.2023р. на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, котре зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№6339/23.

03.04.2023р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника, котру зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№8204/23.

Суть спору та правова позиція учасників справи:

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №56-КП/20 від 28.02.2020р. в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару в розмірі 272 612,28 грн.

Оскільки відповідачем не здійснено оплату за отриманий товар в повному обсязі та у встановлені договором строки, позивач просить стягнути з відповідача 80 312,96 грн. інфляційних втрат, 9 991,84 грн.- 3% річних.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне.

28.02.2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТС-ГРУПП» (надалі за текстом - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ УКРАЇНА» (надалі за текстом відповідач) укладено договір поставки №56-КП/20 (надалі за текстом договір), за умовами якого позивач зобов`язується поставляти, а відповідач приймати та оплачувати товар на умовах цього договору. (п. 1.1 розділу І).

Згідно п. 6.5 договору, оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 50 (п`ятдесяти) календарних днів з дня поставки товару.

Відповідно до п. 3.2 договору, приймання товару за кількістю та якістю здійснюється відповідачем в місці поставки товару в момент отримання товару від позивача на підставі супровідних документів.

Якщо під час приймання товару була виявлена невідповідність в супровідних документах або невідповідність прийнятого товару супровідних документів, в момент прийняття складається акт розбіжностей за участю представника відповідача і особи, яка безпосередньо здійснює доставку товару (п. 3.6 договору).

Так, позивач на виконання умов договору здійснив поставку товару на загальну суму 272 612,28 грн. Товар було поставлено з дотриманням умов про кількість, якість, асортимент, строків згідно умов договору.

Підтвердженням факту узгодження умов доставки є підписані сторонами видаткові накладні: №№Т0825748_51 від 31.08.2021р.,Т0836584_51 від 07.09.2021р.,Т0849838_51 від 14.09.2021р., Т0857565_51 від 21.09.2021р., Т0862211_51 від 21.09.2021р., Т0873875_51 від 28.09.2021р., Т0884953_51 від 05.10.2021р., Т0895797_51 від 12.10.2021р., Т0901580_51 від 19.10.2021р., Т0906901_51 від 19.10.2021р., Т0917920_51 від 26.10.2021р., Т0917118_51 від 26.10.2021р., а також відповідні акти про розбіжності у поставці товарів із зазначенням дати та часу поставки:№№ОР-00089512 від 31.08.2021р., ОР-00089740 від 07.09.2021р. ОР-00090170 від 21.09.2021р., ОР-00090339 від 28.09.2021р., ОР-00090677 від 12.10.2021р., ОР-00090864 від 19.10.2021р.

Враховуючи умови договору (п. 6.5), граничний строк оплати товару за видатковими накладними є: 20.10.2021р., 27.10.2021р., 03.11.2021р., 10.11.2021р., 10.11.2021р., 17.11.2021р., 24.11.2021р., 01.12.2021р., 08.12.2021р., 08.12.2021р., 15.12.2021р., 15.12.2021р. відповідно.

Як ствердив позивач, станом на дату звернення до суду заборгованість за поставлений товар склала 272 612,28 грн.

Матеріали справи не містять будь-яких претензій, зауважень чи рекламацій відносно поставленого товару від відповідача.

Втім, як зазначив позивач, незважаючи на факт поставки, відповідач свої зобов`язання не виконав в повному обсязі, належних до сплати сум коштів позивачу не перерахував, що і стало підставою звернення до суду.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Частинами першою і другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний сплатити товар після його прийняття або після прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що на підставі видаткових накладних та актів розбіжностей у поставці, позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 272 612,28 грн.

Натомість, відповідач за отриманий товар не розрахувався. Матеріали справи протилежного не містять.

Відповідачем не було надано суду будь-яких заперечень щодо факту отримання ним від позивача товару.

Доказів виконання зобов`язань перед позивачем у повному обсязі відповідач суду не надав.

З матеріалів справи та наявних доказів у сукупності слідує, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Отже, оскільки позивачем було належним чином виконано умови договору в частині поставки відповідачу товару, строк оплати за поставлений товар настав, а відповідачем не було оплачено такий товар, про що він і не заперечив, враховуючи відсутність доказів оплати в повному обсязі, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 272 612,28 грн. основної заборгованості є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню в зазначеній сумі.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача належить сума основного боргу, яка з урахуванням усіх актів розбіжностей у поставці складає 272 612,28 грн.

Враховуючи встановлені вище обставини, не спростовані відповідачем, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог і наявність у позивача права на отримання від відповідача грошових коштів у розмірі неоплаченої вартості товару.

Оскільки відповідачем не здійснено оплату за отриманий товар в повному обсязі та у встановлені договором строки, позивач просить стягнути з відповідача 80 312,96 грн. інфляційних втрат, 9 991,84 грн.- 3% річних.

Суд перевірив розрахунок нарахованих сум та дійшов висновку, що такі нараховано арифметично невірно, так як за розрахунком суду стягненню з відповідача підлягає 66 129,40 грн. інфляційних втрат та 8 619,23 грн. 3% річних.

Відтак, решта нарахованих сум інфляційних втрат та 3% річних заявлено позивачем необгрунтовано до стягнення з відповідача, відповідно у стягненні таких належить відмовити за безпідставністю.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно ст.79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ст. 86 ГПК України).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що наявними у справі достовірними та належними доказами підтверджується обставина порушення відповідачем прав позивача щодо отримання своєчасної та повної плати за товар. Відповідач у свою чергу доказів на спростовування такої обставини не подав, власного контрозрахунку не надав, доказів сплати заборгованості в повному розмірі також. Відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково у встановленому вище розмірі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №999890302 від 09.02.2023р. на суму 5 443,77 грн.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення частково, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 5 210,42 грн.

Керуючись 13, 73-74, 76-79, 86,129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ УКРАЇНА» (адреса: Україна, 81118, Львівська обл., Пустомитівський р-н, село Ставчани, вулиця Шевченка, будинок 9А; ідентифікаційний код 36808029) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТС-ГРУПП» (адреса: Україна, 01013, місто Київ, вулиця Промислова, будинок 4-А; ідентифікаційний код 42921807) 272 612,28 грн. основного боргу, 8 619,23 грн. 3% річних, 66 129,40 грн. інфляційних втрат та 5 210,42 грн. судового збору.

3.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено 17.04.2023 р.

Суддя Король М.Р.