ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р. Справа№ 910/12557/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Буравльова С.І.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 (повний текст складено 21.11.2022)

у справі № 910/12557/22 (суддя Ващенко Т.М.)

за заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову (до подання позовної заяви)

особи, які можуть отримати статус учасника справи: Федерація велосипедного спорту України,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову (до подання позовної заяви), у якій просив суд заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що діють на підставі Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», вчиняти/здійснювати/проводити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, що пов`язані із внесенням змін до відомостей про юридичну особу - Федерацію велосипедного спорту України, зокрема щодо керівника та інших осіб, які уповноважені вчиняти дії від імені цієї юридичної особи.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить жодних відомостей про вчинення Федерацією велосипедного спорту України будь-яких дій, спрямованих на ухилення від виконання рішення суду в даній справі у разі задоволення позову. Суд встановив, що заявник жодним чином не обґрунтував можливість ускладнення виконання рішення суду про визнання недійсним рішення Конференції Федерації велосипедного спорту України від 15.11.2022 у випадку задоволення такого позову, або унеможливлення його виконання.

Суд також відзначив, що за відсутності поданої позовної заяви суд позбавлений можливості співставити позовні вимоги та обраний позивачем спосіб забезпечення позову та дослідити у повному обсязі можливість виникнення перешкод для виконання рішення суду у разі задоволення позову. Крім того, суд зауважив, що заявником не обґрунтовано, що вжиття обраного ним заходу забезпечення позову не призведе до невиправданого втручання суду в звичайну діяльність Федерації велосипедного спорту України та завдання останній шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2022, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що діють на підставі Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», вчиняти/ здійснювати/ проводити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, що пов`язані із внесенням змін до відомостей про юридичну особу - Федерацію велосипедного спорту України, зокрема щодо керівника та інших осіб, які уповноважені вчиняти дії від імені цієї юридичної особи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує про обставини, які, на його думку, підтверджують очевидну протиправність рішення Конференції громадської організації Федерація велосипедного спорту України 15.11.2022, а тому існують підстави для вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви. Скаржник вважає, що у цьому випадку невжиття заявленого ним заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист і поновлення прав позивача ( ОСОБА_1 ), за захистом яких від планує звернутись, подавши позов. Апелянт зазначає, що у разі якщо до закінчення розгляду цієї справи державний реєстратор вчинить нові реєстраційні дії щодо відповідача на підставі оспорюваного рішення, в частині зміни керівника, позивач не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що може істотно ускладнити поновлення його законних прав та / або інтересів. При цьому заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання діяльності Федерації. Вжиття заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням корпоративних прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін.

Апелянт вважає, що довів існування очевидної небезпеки істотного ускладнення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду, яка полягає у здійсненні державним реєстратором нових реєстраційних дій відносно відповідача на підставі оспорюваного рішення в частині зміни керівника, та, відповідно, неможливість ефективного захисту (поновленню) порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він вже звернувся до суду.

13.01.2023 від ОСОБА_1 надійшла заява про приєднання доказів (згідно з наведеним у цій заяві переліком), які, на думку заявника, свідчать про те, що особами, які провели Конференцію, вчиняються дії, спрямовані на зміну відомостей про керівника відповідача, а отже наявні підстави для забезпечення позову. Заявник вказує, що ці докази не могли бути подані до суду першої інстанції або долучені до апеляційної скарги, оскільки такі дії було вчинено пізніше, а докази цього отримані лише 09.12.2022.

27.01.2023 ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про долучення доказів, у якому вказує, що докази, які він просить долучити до матеріалів справи (згідно з наведеним у цьому клопотанні переліком), свідчать про те, що особами, які провели Конференцію, повторно вчиняються дії, спрямовані на зміну відомостей про керівника відповідача, а отже наявні підстави для забезпечення позову. Заявник вказує, що ці докази не могли бути подані до суду першої інстанції або долучені до апеляційної скарги, оскільки такі дії було вчинено пізніше, а докази цього, отримані лише 26.01.2023.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2022 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді Тищенко О.В., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12557/22 та відкладено вирішення питань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2022 у справі №910/12557/22 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

19.12.2022 матеріали справи № 910/12557/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді Тищенко А.І., Чорногуз М.Г. (у зв`язку з відпустками суддів Станіка С.Р. та Тищенко О.В.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2022 у справі №910/12557/22 прийнято до свого провадження колегією у складі: головуючий суддя Шаптала Є. Ю., судді Тищенко А.І., Чорногуз М.Г. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2022 у справі №910/12557/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 08.02.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 заяву суддів Шаптали Є.Ю., Чорногуза М.Г., Тищенко А.І. про самовідвід від розгляду справи №910/12557/22 задоволено. Матеріали справи №910/12557/22 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Буравльов С.І., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/12557/22 до провадження у визначеному складі суду. Розгляд апеляційної скарги призначено на 06.03.2023.

Судове засідання 06.03.2023 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Корсака В.А. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.03.2023 призначено судове засідання на 27.03.2023.

10.03.2023 від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, у якій заявник вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі, просить розглядати апеляційну скаргу за відсутності скаржника та його представника.

Від ОСОБА_2 надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, у якій заявник просить залучити його до участі у справі у відповідному процесуальному статусі, а також відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Апеляційний господарський суд відзначає, що у цьому конкретному випадку справа по суті не розглядається, оскільки здійснюється розгляд заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви і залучення до участі у такому випадку третіх осіб чинним ГПК України не передбачено. За таких підстав подана ОСОБА_2 заява залишається без розгляду.

Позиції учасників справи.

ОСОБА_2 надіслав пояснення проти задоволення заяви про забезпечення позову, які суд до розгляду не приймає з огляду на відсутність у заявника будь-якого процесуального статусу у справі.

Федерація велосипедного спорту України відзив на апеляційну скаргу не надала.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Щодо поданих ОСОБА_1 13.01.2023 заяви про приєднання доказів та 27.01.2023 клопотання про долучення доказів апеляційний суд відзначає таке. У вказаних заяві та клопотанні ОСОБА_1 вказує, що ці докази не могли бути подані суду першої інстанції або долучені до апеляційної скарги, оскільки спрямовані на зміну відомостей про керівника відповідача дії було вчинено пізніше, а докази цього отримані лише 09.12.2022 та 26.01.2023 відповідно.

Апеляційний господарський суд зазначає, що така обставина як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення наведених вище норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15, від 11.09.2019 по справі № 922/393/18; від 21.01.2021 у справі № 908/3359/19).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

15.10.2022 в мережі інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 було розміщено оголошення про проведення 15.11.2022 звітно-виборчої Конференції Федерації велосипедного спорту України (далі - ФВСУ, Федерація), яке підписано в. о. Президента першим віце-президентом ФВСУ ОСОБА_2.

Також, 27.10.2022 в мережі інтернет за посиленням ІНФОРМАЦІЯ_2 було розміщено Положення про порядок обрання делегатів для участі у Конференції громадської організації Федерація велосипедного спорту України, затверджене рішенням Президії громадської організації Федерація велосипедного спорту України від 14.10.2022.

ОСОБА_1 вказує, що він є членом Федерації велосипедного спорту України, що підтверджується листом ФВСУ від 31.10.2022 та відомостями про нього як керівника цієї організації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вважаючи, що Положення про порядок обрання делегатів для участі у Конференції громадської організації Федерація велосипедного спорту України 15.11.2022 було затверджено неуповноваженим складом Президії, ОСОБА_1 оскаржив його до Господарського суду міста Києва. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2022 за поданою ОСОБА_1 позовною заявою було порушено провадження у справі №910/11743/22 та призначено підготовче судове засідання на 06.12.22.

15.11.2022 в мережі інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 було розміщено оголошення, відповідно до якого 15 листопада в рамках засідання звітно-виборчої конференції ФВСУ у місті Києві на посаду президента цієї громадської організації замість ОСОБА_1 було обрано ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ).

Відповідно до п. 5.2.4 Статуту ФВСУ (в редакції, затвердженій черговим засіданням Конференції ФВСУ від 20.11.2015) позачергова конференція скликається з ініціативи Президії Федерації, Президента Федерації, з ініціативи не менше як 10 (десяти) % членів Федерації або за вимогою ревізійної комісії Федерації.

Згідно з п. п. 5.2.3, 5.3.6 Статуту ФВСУ повноваження, порядок обрання та норми представництва делегатів визначається та затверджується Президією Федерації.

ОСОБА_1 вказує, що рішення від 14.10.2022 «Про затвердження Положення про порядок обрання делегатів для участі у Конференції громадської організації Федерація велосипедного спорту України 15.11.2022», текст якого розміщено в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4, та рішення від 14.10.2022 «Про проведення 15.11.2022 звітно-виборчої Конференції ФВСУ» Президія ФВСУ не приймала, що підтверджується листом Федерації від 31.10.2022.

Крім того, Президент ФВСУ жодних повноважень на вчинення таких дій як написання листів, вирішення питань ОСОБА_2 не надавав, а відомостями ЄДРПОУ підтверджується, що ОСОБА_2 не є представником ФВСУ та не може представляти Федерацію без довіреності.

ОСОБА_1 вважає прийняте Конференцією ФВСУ рішення від 15.11.2022, яким обрано нового керівника цієї юридичної особи та усунуто від посади ОСОБА_1 , незаконним та має намір оскаржити його в судовому порядку шляхом подання до Господарського суду міста Києва позову про визнання цього рішення недійсним.

Про протиправність цього рішення, на думку заявника, свідчать також обставини, встановлені рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2020 (залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 02.11.2021) у справі №757/230/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Федерації велосипедного спорту України про визнання неправомірними та скасування рішень позачергової Конференції ФВСУ, яким позовні вимоги задоволено повністю, визнано неправомірним та скасовано рішення позачергової Конференції ФВСУ від 20.08.2019, оформлене протоколом №3.

Крім того, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20.07.2021 у справі №757/38308/19-ц було визнано неправомірним та скасовано рішення Президії Федерації велосипедного спорту України від 12.07.2019, оформлене протоколом від 12.07.2019, на підставі якого була скликана конференція.

На думку заявника, наведене підтверджує очевидну протиправність рішення Конференції ФВСУ від 15.11.2022, а тому існують підстави для вжиття заходів забезпечення позову, до подання позовної заяви.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Водночас, ч. 1 ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

За змістом ст. 136 ГПК України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання про накладення арешту, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Водночас за приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі №904/2357/20).

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно виходити з законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в т.ч. і судів, у господарські відносини (ст. 6 ГК України).

Суд встановив, що ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтував можливість ускладнення виконання рішення суду про визнання недійсним рішення Конференції Федерації велосипедного спорту України від 15.11.2022 у випадку задоволення такого позову, або унеможливлення його виконання.

Заявник зазначає, що в разі якщо до закінчення розгляду цієї судової справи державним реєстратором будуть здійснені нові реєстраційні дії відносно відповідача на підставі оспорюваного рішення, в частині зміни керівника, позивач не зможе захистити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що може істотно ускладнити поновлення його законних прав та/або інтересів.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що такі доводи заявника є необґрунтованими та безпідставними, оскільки у випадку визнання недійсним рішення, на підставі якого проведено реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язані із внесенням змін до відомостей про юридичну особу - Федерацію велосипедного спорту України, зокрема, щодо керівника та інших осіб, які уповноважені вчиняти дії від імені цієї юридичної особи, відповідні записи підлягають скасуванню.

За текстом поданої заяви ОСОБА_1 вказав, що предметом позову буде визнання недійсним рішення Конференції Федерації велосипедного спорту України від 15.11.2022, яким обрано нового керівника цієї юридичної особи та усунення від посади ОСОБА_1 .

Таким чином, у разі задоволення заяви про забезпечення позову буде поставлено під сумнів правомірність прийнятого Конференцією рішення, що може бути встановлено лише при розгляді справи по суті. Разом з тим, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, враховуючи положення ч. 11 ст. 137 ГПК України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо їх вжиття практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Заявником також не обґрунтовано, що вжиття обраного ним заходу забезпечення позову не призведе до невиправданого втручання суду в звичайну діяльність Федерації та завдання останній шкоди.

Крім того, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що діють на підставі Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», вчиняти/ здійснювати/ проводити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, що пов`язані із внесенням змін до відомостей про юридичну особу - Федерацію велосипедного спорту України, зокрема щодо керівника та інших осіб, які уповноважені вчиняти дії від імені цієї юридичної особи.

Такий захід забезпечення позову як заборона державним реєстраторам вносити відомості та/або зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що стосуються Федерації, не є співмірним з майбутнім предметом спору, про який вказує ОСОБА_1 , та може мати для цієї організації негативні наслідки та заважатиме реалізації положень визначених статутом організації.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не обґрунтував та не довів належними доказами у встановленому законом порядку наявності визначених законодавчо підстав для вжиття заявлених заходів забезпечення позову.

За таких підстав є правомірним висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі № 910/12557/22 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/12557/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/12557/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.04.2023.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.І. Буравльов