ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
19.04.2023 року м. Дніпро Справа № 904/219/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Березкіної О.В. (доповідач)
суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КВІН" про ухвалення додаткового рішення у справі №904/219/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КВІН"
до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод"
про стягнення заборгованості в розмірі 53 700, 00 грн.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КВІН" звернувся до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" із позовом про стягнення заборгованості в розмірі 53 700,00 грн. за договором про надання консультаційних послуг № 05/07-21-2182 від 05.07.2021 року в частині оплати наданих послуг.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2022 року у справі №904/219/22 позов задоволено.

Суд стягнув з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КВІН" 53 700, 00 грн. заборгованості за договором, 2 481, 00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2023 року в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" - залишено без задоволення. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2022 року у справі №904/219/22 - залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод".

30.03.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КВІН" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове судове рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (Ідентифікаційний код 00659101; Місцезнаходження: 49038, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 7; Засоби зв`язку +38(056)-793-21-25) на корить Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КВІН" (Ідентифікаційний код 37756659; Місцезнаходження: 08153, Київська обл., місто Боярка, вул. Волгоградська, буд. 20, кв. 12;) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 49 500 (сорок дев`ять п`ятсот) тисяч гривень 00 копійок.

03.04.2023 року Центральним апеляційним господарським судом був направлений електронний запит до господарського суду Дніпропетровської області.

05.04.2023 року матеріали справи №904/219/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2023 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КВІН" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/219/22. Розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

06.04.2023року на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшло заперечення щодо заявлених позивачем до відшкодування судових витрат у формі витрат на правову допомогу від приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», в якому відповідач просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.23 по справі №904/219/22 за Договором про надання правової допомоги №23/11 від 16.11.21 щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 49 500,00 грн.

Заперечуючи проти задоволення заяви та розміру витрат на правничу допомогу, відповідач посилається на те, що стороною Договору про надання правової допомоги №23/11 від 16.11.21 є адвокат Янко Марія Ігорівна, на відшкодування послуг якої подано відповідну заяву, а кошти перераховано на користь Фізичної особи-підприємця Янко Марії Ігорівни.

Умовами Договору про надання правової допомоги №23/11 від 16.11.21 передбачено, що Адвокат надає послуги у справах по стягненню заборгованості з ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» за 2 договорами надання послуг: №05/07-21-21282 від 05.07.21 та №06/07-21-21283 від 06.07.21 за загальною сумою 10 000,00 грн.

При цьому, стягнення заборгованості з ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» за договором №06/07-21-21283 від 06.07.21 є предметом розгляду іншої судової справи № 904/273/22, у якій Адвокат аналогічно заявив до відшкодування витрат на професійну правову допомогу за цим же договором.

Отже, у результаті одні і ти ж самі послуги Адвоката за умовами одного і того ж Договору про надання правової допомоги №23/11 від 16.11.21 (п.п. 1.2, п. 4.1) можуть бути подвійно стягнуті з ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» у справах №904/273/22 та №904/219/22.

Крім того, відповідач зазначив, що за наявними матеріалами не можливо визначити та підтвердити яку саме надано позивачу професійну правничу допомогу за Договором про надання правової допомоги №23/11 від 16.11.21.

Розглянувши заяву та додані до неї копії документів на підтвердження факту надання професійної правничої допомоги, заперечення щодо заявлених позивачем до відшкодування судових витрат у формі витрат на правову допомогу від приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

5. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення

можуть бути оскаржені.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( частина 3 статті 126 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Згідно з частиною 5 статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 ст. 126 ГПК України).

Розподіл судових витрат передбачено ст.129 ГПК України, частинами 4, 5 якої встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 ст.129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Аналогічна позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 925/932/20, від 04.06.2020 у справі № 906/598/19.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «СМАРТ КВІН» та адвокатом Янко М.І. укладено Договір про надання правничої допомоги №23/11 від 16.11.2021р., а також Додаткову угоду №1 до Договору .

Відповідно до п.1.2. Договору правова допомога, яка надається Адвокатом полягає у захисті прав та інтересів Клієнта у справах по стягненню заборгованості з ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» за договорами надання послуг №05/07-21-21282 від 05.07.2021р. та №06/07-21-21282 від 06.07.2021р.

Відповідно до п.4.1. Договору розмір гонорару (винагороди) Адвоката за цим Договором складається із загального об`єму правової допомоги, яка необхідна задля досягнення позитивного результату (додаток №1 до Договору) та складає на момент підписання Договору 10 000,00 (десять тисяч) гривень 00 коп.

23.08.2022року між ТОВ «СМАРТ КВІН» та адвокатом Янко М.І. було укладено Додаткову угоду №1 до договору №23/11 від 16.11.2021р. про надання правової допомоги (зміни до Додатку №1), яка набрала чинності 24.08.2022р.

Згідно п.4.5. Договору за результатами надання послуг Адвокат складає Акт приймання передачі наданих послуг, який підписується Клієнтом протягом двох робочих днів з моменту отримання.

Як вбачається з акту приймання-передачі робіт( надання послуг) за результатами надання послуг в апеляції адвокат склав наступні акти приймання передачі послуг, що були підписані Клієнтом: Акт прийому-передачі послуг №41 від 28.02.2023. на суму 10 000,00 грн. складання відзиву на апеляційну скаргу у справі № 904/219/22.

Згідно платіжного доручення № 763 від 6.01.2023 року, позивач сплатив на користь ФОП Янко М.І. 10 000 грн. за послуги з професійної правничої допомоги

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявленої суми судових витрат колегія суддів зазначає, що означена справа є малозначною, не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль, відповідач надав заперечення щодо заявлених позивачем до відшкодування судових витрат у формі витрат на правову допомогу ( а.с.16, т.2), а тому співмірним буде відшкодування на користь позивача 5000 грн. витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставним заперечення відповідача щодо наявності підстав для стягнення витрат на правову допомогу з огляду на те, що стороною Договору про надання правової допомоги №23/11 від 16.11.21 є адвокат Янко Марія Ігорівна, на відшкодування послуг якої подано відповідну заяву, а кошти перераховано на користь Фізичної особи-підприємця Янко Марії Ігорівни.

Так, поняття адвокатської діяльності та підприємництва чітко визначені чинним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі -Закон) визначено, що адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом, здійснює виключно адвокат фізична особа.

Адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (пункт 2 частини 1 статті 1 Закону).

Згідно зі статтею 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Аналогічні положення закріплено також і у процесуальних кодексах.

Незалежно від обраної адвокатом організаційноправової форми адвокатської діяльності підставою для її здійснення є договір про надання правової допомоги, законодавчо визначені його форма та зміст (статті 26 та 27 Закону).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Однією із суттєвих умов договору про надання правової допомоги між адвокатом та клієнтом є гонорар. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (стаття 30 Закону).

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом (частина 3 статті 26 Закону).

Законом визначені документи, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, що також не залежать від обраної адвокатом організаційно правової форми адвокатської діяльності, за виключенням лише, ким видано ордер адвокатом, адвокатським бюро чи адвокатським об`єднанням (частина 1 статті 26 Закону).

Отже, Янко М.І., як фізична особа, яка має статус адвоката та здійснює адвокатську діяльність індивідуально, та зареєстрована як фізична особа-підприємець, має право здійснювати представництво іншої особи в суді як адвокат, оскільки уклала договір з клієнтом як адвокат відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Посилання відповідача на те, що за наявними матеріалами не можливо визначити та підтвердити яку саме надано позивачу професійну правничу допомогу за Договором про надання правової допомоги №23/11 від 16.11.21, є неспроможними, оскільки з акту приймання робіт ( надання послуг) №41 від 28.02.2023. на суму 10 000,00 грн. вбачається надання правової допомоги складання відзиву на апеляційну скаргу у справі № 904/219/22.

Інші заперечення відповідача на заяву про стягнення витрат на правову допомогу, є безпідставними і не спростовують факт надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 221, 244 Господарського кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КВІН" про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ КВІН" (08153, Київська область, Святошинський район, м. Боярка, вул. Волгоградська, 20/12, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя С.Г.Антонік