ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/160/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД"

про стягнення 341 538,46 грн. штрафних санкцій

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

за участю представників сторін:

від позивача - Жеброва І.Г.

від відповідача - Христославенко С.В.

ОПИС СПОРУ

Державне підприємство "Національна атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" про стягнення 341 538,46 грн., з яких 94 124,70 грн. штрафу та 247 413,76 грн. пені.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.02.2022 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" було укладено договір поставки №53-122-01-22-11792 на трикотажних рукавичок на суму 1 344 638,64 грн. У випадку порушення строків поставки "Постачальник" зобов`язаний сплатити "Замовнику" пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, "Постачальник" додатково сплачує "Замовнику" штраф у розмірі 7% вказаної вартості. У випадку порушення "Постачальником" взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, "Постачальник" сплачує "Замовнику" штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції. Сплата штрафних санкцій не звільняє "Постачальника" від виконання зобов`язань по договору. Сторонами погоджено, що строк позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій передбачених пунктом 9.1. даного договору становить 3 (три) роки (п. 9.2. Договору). Поставку продукції відповідачем не здійснено.

Тому посилаючись на пункти 3.1., 9.1. Договору, ст. ст. 193, 216, 218, 230, 231, 232, 271 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 629, 663, 712, Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 20, 46, 129, 162, 171, 176, 180, 232 ГПК України, позивач нарахував відповідачу 94 124,70 грн. штрафу та 247 413,76 грн. пені.

Позивач просив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

07 березня 2023 року відповідач подав відзив на позов. Серед іншого зазначає, що п.3.1. договору передбачено: Сторонами погоджено, що продукція поставляється в строк по 01.06.2022 року. Продукція поставляється Постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010". Місце поставки та Вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом", проте з такою особою відповідач не укладав жодних договорів поставки продукції.

Крім того, за змістом п. 11.1. Договору - Сторона звільняється від відповідальності за часткове, або повне невиконання зобов`язань по договору, коли неможливість виконання безпосередньо викликана дією обставин; що не залежать від волі сторони, які сторона не могла передбачити і застерегти розумними мірами (непереборна сила). До таких обставин належать: стихійні лиха, екстремальні погодні умови, пожежі, війни, страйки, військові дії, громадські безпорядки, дії органів державної влади тощо. ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД", неодноразово доводило до відома позивача, що після введення воєнного стану в Україні, весь персонал товариства не працює у зв`язкуз загрозою для життя та здоров`я працівників. Також відповідач посилається на Лист від 28.02.2022 N0 2024/02.0-7.1 Торгово-промислової палати України, у якому вказується, що на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 N0 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України.

Відповідач вважає, що ВП "Рівненська АЕС" не має відповідних повноважень щодо звернення до суду самостійно (таке право надано лише працівникам відокремленого підрозділу, і виключно в межах повноважень передбачених діючої довіреністю), тобто працівники ВП "Рівненська АЕС" - є виключно представниками ДП "НАЕК "Енергоатом", а не відокремленого підрозділу, висновок: ВП "Рівненська АЕС" є неналежним позивачем по даній справі.

Вказує, що Договір не виконаний через обмежену можливість відповідача замовити сировину для виготовлення товару, а також тимчасове припинення господарської діяльності задля забезпечення безпеки працівників. Просить відмовити в задоволенні позову.

07 березня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Серед іншого зазначає, що договір поставки № 53-122-01-22-1 1792 від 16.02.2022 від імені юридичної особи було підписано генеральним директором ВП "Рівненська АЕС" Павлишиним П.Я. згідно повноважень, передбачених як довіреністю від 22.05.2019 р. п. 822 (пункт 6: довіреність зазначена у преамбулі договору), виданою юридичною особою в особі президента ДП "НАЕК "Енергоатом", так і Положенням про ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" (пункти 2.1. 2.3. 2.4 та 2.7). Крім того, саме від імені компанії (пункт 2.2 Положення) ВП "Рівненська АЕС" відкрито рахунок, який зазначено у розділі 14 вказаного договору, і про який вказує Відповідач на сторінці 4 свого відзиву.

Відповідач не навів доказів того, що весь персонал товариства не працював та не було змоги виконати умови доовору щодо поставки товару. Щодо обумовленості в договорі звільнення від відповідальності в разі дії непереборної сили, зазначає, що дійсно умовами договору передбачено пункт 11.1 договору про звільнення сторін від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань по договору, коли неможливість виконання безпосередньо викана дією обставин, що не залежать від волі сторони, які сторона не могла передбачити і застерегти розумними мірами (непереборна сила). Проте умови договору містять також і пункт 11.4. відповідно до якого відповідним доказом наявності дії обставин непереборної сили та їх тривалості є сертифікат Торгово-промислової палати України згідно ЗУ "Про Торгово-промислові палати України" або відповідно до діючого законодавства, інших компетентних органів. Проте у Відповідача відсутній відповідний сертифікат.

14.03.2023 від ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" надійшли заперечення на відповідь на відзив. Серед іншого зауважує, що Довіреністю уповноважено генерального директора ВП "Рівненська АЕС" Павлишина П.Я. здійснювати від імені ДП "НАЕК "Енергоатом" повноваження, передбачені Положенням про ВП "Рівненська АЕС". Зазначена довіреність обмежує уповноважену особу здійснювати організацію та проведення процедур закупівель товарів, робіт і послуг, необхідних для здійснення виробничо-господарської та іншої діяльності відокремленого підрозділу "Складське господарство" (даний відокремлений підрозділ в договорі поставки № 53-122-01-22-11792 від 16.02.2022р. визначено як отримувач товару) ДП "НАЕК "Енергоатом", в межах вартості окремого предмета закупівлі товарів, робіт і послуг 500 000 грн.

Просить в позові відмовити.

20.03.2023 від ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" надійшли додаткові пояснення до відзиву. Вказує, що нарахування подвійних санкцій за одне правопорушення є незаконним. 28.11.2022 за вих. №10087/22 ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" направляло до ДП "НАЕК "Енергоатом" лист з пропозицією припинення дії договору на підставі п. 11.2. Договору (дія обставин непереборної сили автоматично продовжує термін дії даного договору. Але, якщо такі обставини перевищують два місяці, сторони приймають рішення про доцільність продовження виконання даного договору, про що підписується додаткова угода). Проте відповіді не отримало.

Просить в позові відмовити.

03.04.2023 від ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Рівненська АЕС" надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідача. Просить позов задоволити.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на 15 березня 2023 року.

07 березня 2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" надійшла заява про відвід судді Бережнюк В.В. від розгляду даної справи.

Ухвалою від 08.03.2023 визнано відвід судді Бережнюк В.В. від участі у розгляді справи №918/160/23 необґрунтованим. Передано заяву відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" про відвід судді Бережнюк В.В. у справі №918/160/23 за позовом Державного підприємства "Національна атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" про стягнення 341 538,46 грн. - для вирішення питання про відвід іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

08.03.2023 о 16:50 год. за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 918/160/23 розподілено судді Романюк Ю.Г. для розгляду заяви про відвід судді Бережнюк В.В.

Ухвалою від 09.03.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" про відвід судді Бережнюк В.В. від розгляду справи № 918/160/23 - відмовлено. Справу №918/160/23 передано для розгляду судді Бережнюк В.В.

07 березня 2023 року від ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" надійшов відзив на позов.

07 березня 2023 року від ДП "НАЕК "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська АЕС" надійшла відповідь на відзив.

14 березня 2023 року від ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" надійшли заперечення на відповідь на відзив.

14 березня 2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" надійшла зустрічна позовна заява до Державного підприємства "Національна атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання такими, що вчинені з перевищенням службових повноважень, визначених довіреністю (зареєстрована під №822 від 22.05.2019), дії генерального директора відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" Павлишина П.Я. стосовно підписання договору поставки №53-122-01-22-11792 від 16.02.2022 з ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД".

Ухвалою від 15.03.2023 повернуто зустрічну позовну заяву Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД", подану 14 березня 2023 року у справі №918/160/23.

Розгляд справи відкладено на 05 квітня 2023 р. на 10:00 год.

20.03.2023 від ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" надійшли додаткові пояснення до відзиву.

03.04.2023 від ДП "НАЕК "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська АЕС" надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідача.

Ухвалою від 05 квітня 2023 року розгляд справи відкладено на 18 квітня 2023 р. на 10:30 год.

У судовому засіданні 18.04.2023 представник позивач пітримав свої вимоги про стягнення з відповідача 94 124,70 грн. штрафу та 247 413,76 грн. пені.

Натомість представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні.

У подальшому суд дослідив письмові докази, які наявні у справі.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, в їх сукупності, суд встановив наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

16.02.2022 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" було укладено Договір поставки №53-122-01-22-11792 (а.с.4-9).

Згідно п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток №1 до договору).

Відповідно до пункту 1.2. договору, предметом поставки по даному договору є продукція: 18420000-9 рукавички трикотажні, які передбачені специфікацією №1 до даного договору.

Загальна сума договору (вартість продукції) становить 1 344 638,64 грн. (п. 2.2 договору).

Пунктом 4.2. договору визначено, що якість та комплектність продукції повинна відповідати умовам договору, технічній специфікації (додаток 2 до даного договору).

Згідно з умовами пункту 8.1. договору, приймання продукції за кількістю та якістю (вхідний контроль) здійснюється відповідно до вимог Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії СОУ НАЕК 038:2021, при наявності товарно-супровідних документів передбачених пунктом 8.2. даного договору.

Відповідно до пункту 8.3. договору, успішне проходження продукцією вхідного контролю (ВК-1) підтверджується відповідним актом та ярликом на придатну продукцію згідно Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії СОУ НАЕК 038:2021.

Датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної Вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або знищення продукції переходить до Замовника з моменту поставки продукції (п.8.4. Договору).

Строк дії договору - по 31.12.2022 року (пункт 12.1. договору).

Відповідно до пункту 6.2. договору, про дату оформлення ярлика на придатну продукцію замовник письмово повідомляє постачальника не пізніше 5 робочих днів з дати оформлення ярлика.

Згідно зі специфікацією №1 що є додатком №1 до договору, сторонами погоджено найменування товару, кількість, та ціну. Загальна вартість товару складає 1 344 638,64 грн.(а.с. 10).

Крім того, між сторонами підписано технічну специфікацію (додаток № 2 до договору поставки № 53-122-01-22-11792 від 16.02.2022 року) (а.с. 11).

Вказаний Договір, специфікація № 1, технічна специфікація та протокол розбіжностей підписані повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє ВП "Рівненська атомна електрична станція" відповідно до п. 3.1. Договору, року направляло на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" лист № 5121/041 від 12.04.2022 року, лист № 6463/041 від 09.05.2022 року "Про виконання поставки" та лист №8282/041 від 13.06.2022 року "Про невиконання поставки"(а.с.12, 14, 16).

У відповідь листами відповідач повідомив позивача про відсутність грошових коштів для закупівлі сировини (а.с. 13,15).

Згідно п. 3.1 Договору продукція поставляється Постачальником в строк по 01.06.2022 року. Продукція поставляється постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс-2010". Місце поставки та Вантажоодержувач - 34400, місто Вараш, склад Рівненського відділення ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом".

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем умов договору, а саме поставки передбаченого договором товару на суму 1 344 638,64 грн.

28.11.2022 за вих. №10087/22 ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" направляло до ДП "НАЕК "Енергоатом" лист з пропозицією припинення дії договору на підставі п. 11.2. Договору (дія обставин непереборної сили автоматично продовжує термін дії даного договору. Але, якщо такі обставини перевищують два місяці, сторони приймають рішення про доцільність продовження виконання даного договору, про що підписується додаткова угода) (а.с. 52).

Відповідь на лист у справі відсутня.

Пунктом 9.1 Договору поставки передбачено, що у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості. У випадку порушення Постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань по договору.

За період з 02.06.2022 року по 02.12.2022 року позивач нарахував відповідачу 247 413,76 грн. пені. Окрім того, у зв`язку з простроченням поставки понад тридцять календарних днів позивач нарахував відповідачу штраф в розмірі 94 124,70 грн.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Як вбачається, спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються постачання товару/продукції за договором поставки. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає порушеними свої права, оскільки відповідач не виконав договір у погоджені строки.

Як унормовано положеннями статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з нормами статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1, 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями статті 525 ЦК України, та частини 6 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено умовами Договору (пункт 3.1.), продукція поставляється у строк по 01.06.2022 року. Під продукцією слід розуміти товар, погоджений специфікацією №1. Загальна вартість товару складає 1 344 638,64 грн.

У частинах 1 і 4 статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 610 та частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Одним з основоположних принципів цивільного права є правова максима pacta sunt servanda (договори мають виконуватись). Цей принцип знайшов відображення в цивільному законодавстві: договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Так, у силу вимог положень статті 193 ГК України, які кореспондуються зі статтями 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з визначенням статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Предметом цього спору є зокрема вимога про стягнення 341 538,46 грн. штрафних санкцій, з яких: 247 413,76 грн. пені та 94 124,70 грн. штрафу.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 ГК України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У пунктах 11.1.-11.5. договору сторони врегулювали, що вони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань по договору коли неможливість виконання безпосередньо викликана дією обставин, що не залежать від волі сторони, які сторона не могла передбачити і застерегти розумними мірами (непереборна сила). Дія таких обставин автоматично продовжує термін дії даного договору. Сторони зобов`язані повідомити про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 3 днів у письмовій формі з моменту їх виникнення або припинення. Відповідним доказом наявності дії обставин непереборної сили та їх тривалості є Сертифікат Торгово-Промислової палати України згідно ЗУ "Про торгово-промислові палати України", чи інших компетентних органів. Неповідомлення чи несвоєчасне повідомлення про настання або зупинення дії обставин непереборної сили, позбавляють сторону права посилатися на них.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Статтею 193 ГК України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено в статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За змістом частини 2 статті 9 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Тож до правовідносин щодо забезпечення належного виконання господарського договору штрафними санкціями (штраф, пеня) слід застосовувати положення глави 26 ГК України.

Згідно зі статтею 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 1 статті 173 ГК України містить визначення господарського зобов`язання, яким визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Тобто в розумінні статей 173, 230 ГК України неустойка (штраф, пеня) є різновидами господарських санкцій за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (не грошове зобов`язання).

Відповідно до статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною 4 статті 231 ГК України, є можливим, оскільки суб`єкти господарських відносин наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення при укладанні договору санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня та штраф застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.09.2019 року у справі №904/5770/18.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлений частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України, а право визначити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.09.2019 року у справі №904/5770/18, від 27.09.2019 року у справі №923/760/16, від 02.04.2019 року у справі №917/194/18, від 25.05.2018 року у справі №922/1720/17, від 09.02.2018 року у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 року у справі №911/1351/17).

Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим, пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання.

Відповідно до пункту 9.1 Договору поставки, у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7 % вартості непоставленої продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє постачальника від виконання зобов`язань по договору.

Суд, здійснивши перерахунок пені та штрафу та приходить до висновку, що вказаний розрахунок є арифметично правильним та відповідає вимогам закону та умовам договору.

Щодо заперечень відповідача в частині стягнення з нього санкцій, з посиланням на ту обставину що Торгово-промисловою палатою України визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, суд зазначає таке.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 ГК України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021р. у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Суд зазначає, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач не надав доказів того, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

У пунктах 11.1.-11.5. договору сторони врегулювали, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, що не залежать від волі сторони. Дія таких обставин автоматично продовжує термін дії даного договору. Сторони зобов`язані повідомити про настання або припинення вищезгаданих обставин не пізніше 3 днів у письмовій формі з моменту їх виникнення або припинення. Відповідним доказом наявності дії обставин непереборної сили та їх тривалості є Сертифікат Торгово-Промислової палати України згідно ЗУ "Про торгово-промислові палати України", чи інших компетентних органів. Неповідомлення чи несвоєчасне повідомлення про настання або зупинення дії обставин непереборної сили, позбавляють сторону права посилатися на них.

Однак в матеріалах справи немає доказів засвідчення Торгово-промисловою палатою України для ТОВ "ВІВА-ТРЕЙД" за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання підприємством зобов`язань за договором .

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які би підтверджували скрутне фінансове становище саме відповідача.

З врахуванням наведеного, суд робить висновок про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо заперечень відповідача про те, що довіреністю уповноважено генерального директора ВП "Рівненська АЕС" Павлишина П.Я. здійснювати від імені ДП "НАЕК "Енергоатом" повноваження, передбачені Положенням про ВП "Рівненська АЕС", та зазначена довіреність обмежує уповноважену особу здійснювати організацію та проведення процедур закупівель товарів, робіт і послуг, необхідних для здійснення виробничо-господарської та іншої діяльності, суд звертає увагу, що договір поставки № 53-122-01-22-1 1792 від 16.02.2022 від імені юридичної особи було підписано генеральним директором ВП "Рівненська АЕС" Павлишиним П.Я. згідно повноважень, передбачених довіреністю від 22.05.2019 р. (пункт 6: довіреність зазначена у преамбулі договору), виданою юридичною особою в особі президента ДП "НАЕК "Енергоатом", та Положенням про ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" (пункти 2.1. 2.3. 2.4 та 2.7).

Так, згідно довіреності директор ВП "Рівненська АЕС" Павлишин П.Я., зокрема, уповноважений управляти відокремленим підрозділом "Рівненська АЕС" та структурними підрозділами, які створені державним підприємством ВО "Рівненська АЕС" до 31.12.1997, є самостійними об`єктами статистичного обліку за даними Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України (далі - структурні підрозділи) і перебувають у сфері управління генерального директора ВП "Рівненська АЕС", який затверджує положення про такі підрозділи. Відкривати та закривати банківські рахунки ВП "Рівненська АЕС" від імені ДП НАЕК "Енергоатом", проводити розрахунки з правом підпису на платіжних документах, призначати своїми наказами (розпорядженнями) працівників, які мають право підписеу на платіжних банківських документах, засвідчувати їх підписи. Представляти інтереси ДП "НАЕК "Енергоатом" у державних органах, органах місцевого самоврядування, правоохоронних та дозвільних органах, на підприємствах, установах, організаціях, судах, у відносинах з іншими юридичними та фізичними особами з питань, що пов`язані з діяльністю ВП "Рівненська АЕС" та структурних підрозділів, які входять до сфери його управління, в тому числі в центральному органі виконавчої влади, що утворений для реалізації державної політики у сфері державної, митної справи при митному оформленні вантажів. Здійснювати закупівлю товарів, робіт і послуг, в межах вартості окремого предметну закупівлі 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень для товарів і послуг та 10 000 000 (десять мільйонів гривень) для робіт, у порядку, встановленому чинним законодавством, організаційно-розпорядчими та виробничими документами ДП "НАЕК "Енергоатом". Здійснювати організацію та проведення процедур закупівель товарів, робіт і послуг необхідних для здійснення виробничо-господарської та іншої діяльності відокремленого підрозділу "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом", в межах вартості окремого предмета закупівлі товарів, робіт і послуг 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, в порядку, встановленому чинним законодавством України, організаційно-розпорядчими та виробничими документами ДП "НАЕК "Енергоатом". Укладати договори та інші правочини, в межах ціни окремого договору (правочину) 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень для товарів і послуг та 10 000 000 (десять мільйонів)гривень для робіт, у тому числі за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету, в порядку, встановленому чинним законодавством України, організаційно-розпорядчими та виробничими документами ДП "НАЕК "Енергоатом", за винятком укладення договорів, пов`язаних із вивезенням відпрацьованого палива, постачанням ядерного палива, створенням централізованого запасу устаткування, страхуванням. Обмеження щодо суми не розповсюджується на договори (правочини) про закупівлю робіт і послуг за результатами процедур закупівель, проведених тендерним комітетом ДП "НАЕК "Енергоатом", а також на договори (правочини) на виконання робіт та надання послуг іншим юридичним та фізичним особам.

Суд констатує, що повноваження щодо самопредставництва інтересів Компанії генеральним директором та іншими працівниками ВП "Рівненська АЕС" унормовані пунктом 2.4 Положення та зазначені у Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підириємців та громадських формувань, як осіб, які мають право представляти інтереси Позивача в суді (витяг з ЄДРЮОФОПГФ наявний у справі). Враховуючи вищезазначене, зважаючи на наявність належних доказів щодо представництва інтересів ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська АЕС" у судовій справі №918/160/23 виступає в якості позивача.

Відтак, безпідставними та недоведеними є доводи відповідача щодо неналежних повноважень у представників позивача у справі.

Поряд з тим, суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, зменшення неустойки (зокрема пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однієї із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З огляду на викладене, на підставі частини 3 статті 551 ЦК України, частини 1 статті 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру.

Положення ст. 225 Господарського кодексу України конкретизують, що саме належить до складу збитків: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

Відповідно до ч. 5 ст. 225 Господарського кодексу України, сторони господарського зобов`язання мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, у твердій сумі або у вигляді відсоткових ставок залежно від обсягу невиконання зобов`язання чи строків порушення зобов`язання сторонами.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності.

При цьому, позивачу слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Крім того, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не доведено понесення збитків, пов`язаних з невиконанням відповідачем зобов`язання за договором. Поряд з цим, суд зазначає, що пеня та штраф є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для зменшення розміру пені та штрафу на 50%, та слід стягнути з відповідача 123 706 грн. 88 коп. пені (247 413,76 грн. * 50% = 123 706,88 грн.), 47 062 грн. 35 коп. штрафу (94 124,70 грн.* 50% = 47 062,35 грн.).

В задоволенні позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" 123 706 грн. 88 коп. пені та 47 062 грн. 35 коп. штрафу слід відмовити.

Висновки суду.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" підлягає задоволенню частково у частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" 123 706 грн. 88 коп. пені та 47 062 грн. 35 коп. штрафу. В іншій частині вимог у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" сплатило 5 123,08 грн. судового збору за подання позову. Інших витрат заявлено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а є наслідком виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Згідно п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року у разі зменшення неустойки в резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Таким чином, сума судового збору, яку Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" має відшкодувати Державному підприємству Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" за подання позову становить 5 123,08 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІВА-ТРЕЙД" (вул. Героїв Дніпра, 53, кв. 99, м. Черкаси, 18021, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (м. Вараш, Рівненська область, 34400, ) - 123 706 (сто двадцять три тисячі сімсот шість) грн. 88 коп. пені, 47 062 (сорок сім тисяч шістдесят дві) грн 35 коп. штрафу та 5 123 (п`ять тисяч сто двадцять три) грн. 08 коп. - судового збору. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 123 706 грн. 88 коп. пені та 47 062 грн. 35 коп. штрафу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 20 квітня 2023 року.

Суддя Бережнюк В.В.