ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 Справа № 914/609/23

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Щерби О.Б., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Електрон-Т»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрокомлект»

про: стягнення 781 288,00 грн.,

представники

позивача: Масюк М.В.

відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ

20.02.2023р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Електрон-Т» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрокомлект» про стягнення 781 288,00 грн.

24.02.2023р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, зокрема, примірника нотаріально засвідченого перекладу контракту від 11.03.2015р. №18/2015, вказане клопотання зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№4861/23.

За приписами статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадку якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 (виключна підсудність) цього Закону.

Суд встановив, що у пункті 10.2 контракту №18/2015 від 11.03.2015р. сторони погодили, що якщо суперечки не можуть бути врегульовані шляхом переговорів, то спірні питання передаються на розгляд судових органів за місцезнаходження позивача.

Отже, сторони досягли домовленості про розгляд спорів, що виникають за контрактом, у Господарському суді Львівської області за правилами Господарського процесуального кодексу України.

27.02.2023р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу у цій справі, відповідно до якої, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 22.03.2023р.; явку учасників справи у судове засідання визнати обов`язковою; викликати представників сторін у підготовче засідання.

Хід справи викладено в ухвалах і відображено в протоколах суду.

Ухвали суду було направлено на адресу електронної пошти відповідача, інформація щодо якої міститься в позовній заяві, а саме:ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачу документ не доставлено з повідомленням про помилку.

Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією держави відповідача проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до частини 1 статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

За зверненням Міністерства юстиції України Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресію росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно з листом Міністерства юстиції України «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» №25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022р. з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування.

Крім того, у зв`язку з агресією з боку держави місцезнаходження відповідача та введенням воєнного стану АТ «Укрпошта» з 25.02.2022р. припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з державою місцезнаходження відповідача.

Таким чином, у зв`язку з війною, суд не здійснює повідомлення відповідача про розгляд даної справи засобами поштового зв`язку та не звертається до суду держави місцезнаходження відповідача з судовим дорученням про вручення документів.

Порядок повідомлення іноземної держави регулюється також Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаазька конвенція), стороною якої, з певними застереженнями, є росія. Хоча прямих перешкод для застосування цієї Конвенції немає, проблема полягає у реальності цього способу. Адже, з одного боку, росія може просто відмовитись приймати документи, і вони не вважатимуться врученими, а з іншого - наразі немає каналів, якими такі повідомлення можна було б направити з України.

Для повідомлення учасників справи, які перебувають на території країни-агресора, або самої країни-агресора є можливим розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади України, що здійснювалося Господарським судом Львівської області в межах судового процесу у даній справі.

Відомості про судовий розгляд справи та зазначені процесуальні рішення своєчасно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є загальнодоступними, та у мережі Інтернет на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

З огляду на наведене, до відома відповідача на офіційній сторінці Господарського суду Львівської області веб-порталу «Судова влада України» (розділ «Повідомлення для учасників судового процесу») розміщено відповідне оголошення.

Процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Суть спору та правова позиція учасників справи:

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем було порушено умови контракту №18/2015 від 11.03.2015р., укладеного між сторонами, щодо оплати поставленого товару.

Суд вважає можливим розгляд справи без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними матеріалами справи.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

11.03.2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено контракт № 18/2015.

Відповідно до п.1.1 Контракту, за цим Контрактом Продавець зобов`язується поставляти, а Покупець приймати конфорки електричні (надалі - електричні конфорки), ремкомплекти, трубчасті електричні нагрівачі (надалі - ТЕНи), в подальшому назва - Товар, згідно Специфікацій на кожну часткову поставку. Специфікації з моменту їх підписання стають невід`ємною частиною даного контракту.

Згідно із п.2.1 Контракту, ціна на товар за цим Контрактом визначається у валюті ЄВРО.

Згідно із п.3.2 Контракту, оплата Товару проводиться банківським переказом в наступному порядку:

-приблизно 50% від загальної вартості кожної окремої поставки на протязі 7 (семи) календарних днів після підписання Специфікації на кожну окрему поставку;

-остаточний розрахунок на протязі 30 (тридцяти) календарних днів після доставки товару Покупцю, але не пізніше відвантаження наступної партії товару.

18.02.2022р. Сторонами було укладено Додаток №228 до Контракту (Специфікацію на двісті двадцять восьму часткову поставку) на загальну суму 55 983,57 ЄВРО та Додаток №229 до Контракту (Специфікацію на двісті двадцять дев`яту часткову поставку) на загальну суму 39 372,48 ЄВРО.

Позивач виконав в повному обсязі свої зобов`язання з виготовлення та поставки Товару на адресу Відповідача.

Так, на виконання умов діючого Контракту та Додатків №228 від 18.02.2022р., №229 від 18.02.2022р., Позивачем 18.02.2022р. було відправлено Відповідачу 28 палет Товару та 1 картонну коробку, а саме: ТЕНи в кількості 13516 шт. (код: ) та ремкомплекти в кількості 7801 шт. (код: ) загальною вагою 16 958,0кг.

Відвантаження та доставка вищевказаної партії Товару підтверджується інвойсом №311 від 18.02.2022р. та №312 від 18.02.2022р., Міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) А2 №326195 від 18.02.2022р., Декларацією (Форма МД-2) ЕК 10 АА від 18.02.2022р. та повідомленням про фактичне вивезення товарів від 19.02.2022р.

Загальна вартість Товару згідно даної поставки становила 95 356,05 ЄВРО.

Позивач зазначив, що у відповідності з умовами п.3.2 Контракту, відповідач частково сплатив кошти.

Як вже було встановлено, остаточний розрахунок мав бути проведений на протязі 30(тридцяти) календарних днів після доставки товару Покупцю, але не пізніше відвантаження наступної партії товару.

Згідно Декларації (Форма МД-2) ЕК 10 АА від 18.02.2022р., строк доставки - 28.02.2022р., відтак оплата вартості поставленого Товару мала бути проведена на протязі 30 календарних днів з моменту доставки Товару Відповідачу, при цьому строк для виконання Відповідачем свого зобов`язання із оплати поставленого Товару завершився 30.03.2022р.

Проте, як зазначає Позивач, свої зобов`язання з оплати Товару, Відповідач не виконав. Заборгованість за Контрактом №18/2015 від 11.03.2015р. складає 20 000,00 ЄВРО, що в еквіваленті на дату подання позову (13.02.2023р.) за офіційним курсом НБУ гривні до ЄВРО - 781 288,00 грн. (1 ЄВРО = 39,0644 грн.) та підтверджується актом звірки розрахунків між Сторонами станом на 01.02.2023р.

У зв`язку із порушенням строків оплати Товару, Позивач звернувся до господарського суду щодо захисту своїх прав та інтересів.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Згідно з ст.365 ГПК України, іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відтак, між Сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу ст.11 ЦК України.

Частинами першою та другою ст.712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 ст. 693 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачені наслідки порушення зобов`язання.

Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд встановив, що факт поставки Позивачем Відповідачу та отримання останнім Товару підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема специфікаціями, міжнародною товарно-транспортною накладною, митною декларацією та актом звірки розрахунків між Сторонами станом на 01.02.2023р.

Відповідач не розрахувався своєчасно та повністю за отриманий Товар, чим порушив права та охоронювані законом інтереси Позивача. Заборгованість Відповідача становить 20 000,00 ЄВРО, що в еквіваленті на дату подання позову (13.02.2023р.) за офіційним курсом НБУ гривні до ЄВРО становить 781 288,00 грн. (1 ЄВРО = 39,0644 грн.).

Враховуючи факт неналежного виконання Відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати отриманого за Контрактом Товару, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача 20 000,00 ЄВРО заборгованості за Товар.

Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом були досліджені всі документи, які надані позивачем у справі, аргументи та надана їм правова оцінка.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому підлягають задоволенню з урахуванням вищевикладеного.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №172 від 13.02.2023р. на суму 11 719,32 грн.

За загальним правилом, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку задоволення позову, судові витрати покладаються відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрокомлект» (місцезнаходження: Російська Федерація, 140070, Московська область, Люберецький район, с.Томіліно, вул.Гаршина, будинок 11 корпус 52, офіс 1; ідентифікаційний код - 99119841) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Електрон-Т» (місцезнаходження: Україна, 79019, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ КВІТОВА, будинок 12; ідентифікаційний код - 00244676) 20 000,00 ЄВРО, що за офіційним курсом НБУ гривні до ЄВРО, станом на 13.02.2023р. становить 781 288,00 грн. заборгованості та 11 719,32 грн. судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено 13.04.2023 р.

Суддя Король М.Р.