Справа № 909/4/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про скасування судового наказу

12.04.2023 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А., розглянувши клопотання Фізичної особи-підприємця Кугната Степана Теодоровича про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу та заяву про скасування судового наказу від 03.01.2023

заяву Фізичної особи-підприємця Марченко Марії Миколаївни, АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1

до боржника: Фізичної особи-підприємця Кугната Степана Теодоровича, АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 230946,87 грн, з яких 191464,10 грн штраф за неналежне виконання зобов"язань (в порядку п. 10.2 договору) , 39482,77 грн заборгованість по орендній платі та 248 грн 10 коп. судового збору,

без участі представників сторін

в с т а н о в и в :

ФОП Марченко Марія Миколаївна звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кугната Степана Теодоровича, АДРЕСА_2 заборгованості в розмірі 230946,87 грн

21.02.2023 видано судовий наказ, який набрав законної сили 21.02.2023 та встановлено трирічний строк для пред`явлення судового наказу до виконання.

03.01.2023 судовий наказ був надісланий судом на адресу фізичної особи-підприємця Кугната Степана Теодоровича, АДРЕСА_2 , однак 16.01.2023 повернувся до суду з поштовою відміткою "адресат відсутній".

10.04.2023 та 12.04.2023 (уточнена) до Господарського судуІвано-Франківської області від боржника надійшла заява про скасування судового наказу з клопотанням про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу, в якому боржник зазначає, що у встановлений законом строк не зміг подати заяву про скасування судового наказу, оскільки не отримував його засобами поштового зв`язку, а про існування вказаного судового наказу йому стало відомоу ході виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 03.0.1.2023 Господарським судом Івано-Франківської області надіслано копію зазначеного судового наказу разом з копією заяви про видачу судового наказу на адресу боржника. Однак судовий наказ ФОП Кугнат С.Т. не отримав, поштове відправлення до суду повернулось з відміткою " адресат відсутній", в матеріалах справи відсутнє поштове повідомлення про вручення боржнику копії судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

У встановлений строк боржник не подав до суду заяву про скасування судового наказу, тому судовий наказ набрав законної сили 21.02.2023

10.04.2023 боржник звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу від 21.02.2023 та 12.04.2023 клопотанням про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Згідно ч. 5 ст. 157 ГПК України до заяви про скасування судового наказу додається, серед іншого, клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Правовий інститут строків звернення до суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 9901/405/19).

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції").

Так, при встановлені наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від заявника підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання заяви має вирішуватись судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що заявником ФОП Кугнат С.Т. з об`єктивних причин пропущений п`ятнадцятиденний строк, встановлений для подачі заяви про скасування судового наказу, у зв`язку з чим його клопотання про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Частиною 3 ст.158 ГПК України передбачено, що у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 333 цього Кодексу.

Заява боржника про скасування судового наказу відповідає вимогам, встановленим нормами ст.157 ГПК України.

Підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні.

Оцінивши викладені заявником обставини, вивчивши матеріали справи наказного провадження за заявою фізичної особи-підприємця Марченко Марії Миколаївни, до фізичної особи-підприємця Кугната Степана Теодоровича, про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 230946,87 грн, з яких 191464,10 грн штраф за неналежне виконання зобов"язань (в порядку п.10.2 договору), 39482,77грн заборгованість по орендній платі та 248 грн 10 коп. судового збору, суд, вважає, що вимоги стягувача, з урахуванням обставин, зазначених боржником, повинні розглядатись у позовному провадженні, оскільки вони підлягають доказуванню, а між стягувачем та боржником виник спір про право.

Керуючись ст.32, 119, ч. 3 ст. 158, ст. 234 ГПК України, суд

п о с т а н о в и в :

1.Поновити фізичній особі-підприємцю Кугнату Степану Теодоровичу, пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2023 у справі №909/4/23.

2.Скасувати судовий наказ у справі №909/4/23, виданий 21.02.2023 за заявою фізичної особи-підприємця Марченко Марії Миколаївни, до фізичної особи-підприємця Кугната Степана Теодоровича, про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 230946,87 грн, з яких 191464,10 грн штраф за неналежне виконання зобов"язань (в порядку п.10.2 договору), 39482,77 грн заборгованість по орендній платі та 248 грн 10 коп. судового збору.

Роз`яснити заявнику (стягувачу) про його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження (ч.3 ст.158 ГПК України).

Процесуальні документи у справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень в мережі Інтернет за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/

Суддя Шкіндер П. А.