ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14 квітня 2023 рокуСправа № 921/251/23
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В. розглянувши заяву Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка №б/н (вх. №3176) від 28.03.2023 про забезпечення позову у справі
за позовом Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка
до відповідача Тернопільської обласної ради
про: визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської обласної ради №425 від 15.12.2021; визнання протиправними дій Тернопільської обласної ради, спрямованих на передачу Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка з спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області до державної власності та зобов`язання утриматись від таких дій.
без виклику представників сторін
До Господарського суду Тернопільської області поступила позовна заява Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка до Тернопільської обласної ради про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання протиправними дій.
Разом із позовною заявою 12.04.2023 до суду подано заяву про забезпечення позову №б/н (вх.№3176) від 28.03.2023, у якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Тернопільської обласної ради №425 від 15.12.2022 та заборони Тернопільській обласній раді вчиняти дії, спрямовані на передачу Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка до державної власності.
Зі змісту цієї заяви слідує, що рішенням Тернопільської обласної ради №425 від 15.12.2021 Кременецька обласна гуманітарно-педагогічна академія ім. Тараса Шевченка передається з власності територіальних громад Тернопільської області до державної власності. Разом з тим, в порушення процедури проходження проектів рішень ради, оскаржуване рішення не розглядалося у постійних комісіях ради, що є порушенням нормативних вимог і підставою для скасування такого правового акту індивідуальної дії.
Заявник стверджує, що переведення Академії до державної форми власності у підпорядкування Міністерства освіти і науки України спричинить ситуацію, за якої на території Тернопільської області в підпорядкуванні одного органу управління будуть функціонувати два заклади вищої освіти аналогічного (педагогічного) спрямування, а саме Академія та Тернопільський національний педагогічний університет ім. В.Гнатюка. Відтак, заявник вважає, що з ціллю економії та ефективного використання коштів саме державного бюджету орган управління - Міністерство освіти і науки України - буде змушене об`єднати ці два заклади, що скоріш за все відбудеться шляхом приєднання Академії до Університету, а це спричинить не лише втрати для абітурієнтів, а й для самої Академії, яка по суті перестане існувати як окрема юридична особа та втратить змогу самостійно визначати напрямок свого розвитку, а також спричинить скорочення штату викладачів та інших працівників Академії.
Як наслідок заявник вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову дасть можливість відповідачу продовжити процедуру передачі попри розгляд справи судом та можливе, потенційне, винесення рішення на користь позивача, а також може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звертається до суду. Адже саме відповідач приймає рішення щодо передачі Академії у державну власність та підпорядкування Міністерству освіти і науки України. В разі незадоволення даної заяви про забезпечення позову та продовження процедури передачі, така може бути завершена і до винесення судом рішення по суті, а відтак заявлений спосіб захисту прав позивача на той момент втратить свою актуальність.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши надані заявником до заяви про забезпечення позову документи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Такі заходи можуть вживатися лише за умов, що визначені зазначеною вище правовою нормою, зокрема, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
З точки зору законодавця, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Системний аналіз приписів частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає суду підстави для висновку про те, що під час вирішення питання про необхідність забезпечення позову чи відмови у застосуванні цього заходу, відповідні заяви слід розглядати із застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Метою забезпечення позову є вжиття судом відповідних заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальний захист порушених прав.
Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
У спірних правовідносинах заявник вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову, зокрема у спосіб зупинення дії рішення Тернопільської обласної ради №425 від 15.12.2022.
Натомість суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
При цьому суд констатує, що у наведеній вище правовій нормі законодавцем визначений вичерпний перелік видів заходів забезпечення позову, який може доповнюватися виключно за рахунок певних заходів забезпечення позову, прямо передбачених законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (пункт 10 частини 1 статті 137 ГПК України).
На відміну від положень ГПК України, такий вид забезпечення позову як зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта передбачено пунктом 1 частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто він може бути застосований у порядку адміністративного судочинства, з урахуванням застережень, визначених зазначеною статтею.
Оскільки обраний заявником захід забезпечення позову у вигляді зупинення дії спірного рішення прямо не передбачений статтею 137 ГПК України, суд має з посиланням на пункт 10 частини 1 цієї статті зазначити закон, яким цей захід забезпечення позову передбачено.
Такий висновок щодо застосування ст. 137 ГПК України в питанні забезпечення позову у спосіб зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування викладений у постановах Верховного Суду від 11.10.2021 у справі № 922/1197/21, від 11.07.2022 у справі № 907/138/22.
Порядок прийняття, набрання чинності, скасування і форма актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені у ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до частини 1 та 10 якої акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування приймаються у формі рішень та визнаються незаконними в судовому порядку з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України. Проте, Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачає можливості зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування за рішенням суду.
Щодо заяви про забезпечення позову в частині заборони вчинення дій, суд зазначає, що виносячи ухвалу про заборону відповідачу вчиняти певні дії господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Передбачені ст.137 ГПК України заходи щодо забезпечення позову господарський суд має право вжити лише за заявою учасників справи відповідно до ч.1 ст.136 ГПК України.
Разом з цим, обраний заявником захід забезпечення позову шляхом заборони Тернопільській обласній раді вчиняти дії, спрямовані на передачу Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка до державної власності, не забезпечить збалансованості інтересів сторін, не є співмірним, оскільки носить неконкретний характер, зокрема заявником не зазначено які саме конкретні дії щодо передачі він просить заборонити вчиняти органу місцевого самоврядування.
З огляду на викладене в сукупності, суд відмовляє у задоволенні заяви Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка №б/н (вх. №3176) від 28.03.2023 про забезпечення позову.
На підставі наведеного, керуючись 136-140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
1. В задоволенні заяви Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка №б/н (вх. №3176) від 28.03.2023 про забезпечення позову відмовити.
В порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 14.04.2023. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.
Суддя О.В. Руденко