ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023м. ХарківСправа № 922/873/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський молочний комбінат" (61172, м. Харків, вул. Роганська, 149; )
до Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" (62405, Харківська обл., Харківський р-н, селище Кутузівка, вул. Шкільна, 6; )
про стягнення заборгованості
за участю представників:

позивача - Янченкова О.С., довіреність від 24.01.2023;

відповідача - Тоцької К.М., ордер АХ №1125307 від 10.04.2023.

ВСТАНОВИВ:

07.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський молочний комбінат" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України", в якій просить суд стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" заборгованість за договором поставки сільськогосподарської продукції №2 від 05.01.2021 у розмірі 9 393 298,17 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 140 899,48 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки сільськогосподарської продукції №2 від 05.01.2021 в частині своєчасної та в повному обсязі поставки товару, а також повернення попередньої оплати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.03.2023 прийнято позовну заяву (вх.№873/23 від 07.03.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський молочний комбінат" до Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" про стягнення заборгованості та відкрито провадження у справі №922/873/23. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 12.04.2023.

10.04.2023 на електронну скриньку суду від в.о. директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" надійшов відзив на позовну заяву (вх.№8758 від 10.04.2023), в якому повідомив суд, що відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, однак виконати їх не має можливості. Зазначив, що дійсно між підприємствами склались міцні ділові стосунки. Для врегулювання спору, сторони договору уклали додаткову угоду від 07 лютого 2023 року до договору №2 поставки сільськогосподарської продукції від 05 січня 2021 року. Сторони домовились про те, що позивач не застосовує штрафні санкції, а ДП ДГ «Кутузівка» поверне передплату за договором в строк до 17 лютого 2023 року.

Присутній в підготовчому засіданні 12.04.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, а також заявив усне клопотання про прийняття рішення у даному підготовчому засіданні у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог.

Присутня в підготовчому засіданні 12.04.2023 представник відповідача позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти прийняття рішення по справі у даному підготовчому засіданні не заперечувала.

Відповідно до ч.1 ст.191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 3 статті 185 ГПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (ч.2 ст.191 ГПК України).

Частиною 1 статті 56 ГПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 3 статті 56 ГПК України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

В частині 9 статті 60 ГПК України зазначено, що у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Відзив, в якому відповідачем визнано позовні вимоги, підписано в.о. директора Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" Близнюк О.В., який згідно Наказу №4-К від 01.02.2022 виконує відповідні службові обов`язки починаючи з 01.02.2022, та адвокатом Тоцькою Катериною Миколаївною (за допомогою кваліфікованого електронного підпису), яку згідно ордеру серії АХ №1125307 уповноважено представляти інтереси Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 10.12.2021, зокрема, у Господарському суді Харківської області.

Разом з цим суд роз`яснює відповідачу що, у відповідності до ч.4 ст.191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З огляду на зазначене, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У підготовчому засіданні 12.04.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представника відповідача у судових дебатах, суд встановив наступне.

05.01.2021 між Державним підприємством "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський молочний комбінат» (покупець) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 2 (надалі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору, постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію (молочну сировину - молоко коров`яче, сире, незбиране, яке піддавалося попередній фізичній обробці (фільтрації, охолодженню), що відповідає вимогам ДСТУ №3662:2018, надалі - товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, встановлених Договором.

Місцем передачі товару від постачальника покупцю для подальшого транспортування до місцезнаходження виробничих потужностей покупця визначається місцезнаходження постачальника: 62405, Харківська область, Харківський район, с. Кутузівка, тваринницький комплекс (п.1.2.Договору).

Приймання продукції покупцем за кількістю і якістю здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства України в порядку, встановленому Договором (п.1.3.Договору).

Кількість молока зазначається у Спеціалізованій товарній накладній на перевезення молочної сировини за Формою - 1 ТН (МС), затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 01.12.2015 р. №457, ціна - у Протоколах погодження ціни та видаткових накладних (п.1.4.Договору).

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця після повного та фактичного закінчення процедури приймання товару за місцезнаходженням постачальника та підписання представниками сторін товарно-транспортної накладної (п.1.5.Договору).

Оплату за товар покупець самостійно проводить по договірним цінам, що визначаються у Протоколі погодження ціни, який є невід`ємною частиною даного Договору (п.2.1.Договору).

Ціна на товар може змінюватись за ініціативою кожної із сторін. Сторона, яка ініціює зміну ціни на товар зобов`язана за 5 (п`ять) календарних днів до запланованої зміни скласти новий Протокол погодження ціни та надіслати його іншій стороні цінним листом з описом вкладення або передати нарочно чи по факсу представнику або працівнику іншої сторони під підпис. При такій передачі зазначається повне прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка отримала Протокол погодження ціни чи її факсимільну копію, її посада та дата отримання Протоколу (п.2.2.Договору).

Ціна за товар встановлюється відповідно до ринкової вартості та може змінюватись у зв`язку з попитом на нього, сезонністю, на інших підставах (п.2.3.Договору).

Загальна сума Договору складається із сумарної вартості молока, переданого у власність покупцю, згідно видаткових та товарно-транспортних накладних, оформлених сторонами протягом строку дії даного Договору (п.2.4.Договору).

Покупець сплачує за товар, поставлений за цим договором протягом трьох банківських днів з дня отримання товару за кожну щоденну отриману партію товару у відповідності до товарно-транспортних накладних шляхом безготівкового та/або готівкового розрахунку (п.2.5.Договору).

Згідно з п.3.1.1. Договору постачальник зобов`язується на підставі товарно-транспортної накладної передати у власність покупцю товар, що відповідає за якістю чинним стандартам, ветеринарним і санітарним вимогам, за цінами встановленими у Протоколі погодження ціни.

У випадку порушення зобов`язання, що виникає з даного Договору, винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором. У випадку настання обставин, які не врегульовані цим договором, сторони керуються умовами чинного законодавства України (п.4.1.Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами кожної із сторін (п.7.1.Договору).

Строк даного Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.7.1 даного Договору, та діє до «31» грудня 2021 р. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе за цим Договором зобов`язань та від відповідальності за його порушення, якщо воно мало місце під час дії даного Договору (п.7.2.Договору).

Додатковою угодою від 06.01.2021 до Договору сторони внесли зміни до п.2.5. Договору, згідно яких покупець може сплачувати за товар шляхом внесення попередньої оплати на рахунок постачальника. Покупець зобов`язаний сплатити за отриманий товар не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання товару.

Додатковою угодою №1 від 30.11.2021 до Договору сторони погодили пункт 1.4. Договору викласти у наступній редакції: Кількість молока зазначається у Спеціалізованій товарній накладній на перевезення молочної сировини за Формою - 1 ТН (МС), затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 01.12.2015 р. №457, ціна - у Протоколі узгодження вільної закупівельної ціни на молоко-сировину та видаткових накладних. Пункт 1.5. викласти у наступній редакції: Право власності на товар переходить від постачальника до покупця після повного та фактичного закінчення процедури приймання товару за місцезнаходженням постачальника та підписання представниками сторін видаткових накладних. Пункт 2.1. викласти у наступній редакції: Вартість товару визначається у Протоколі узгодження вільної закупівельної ціни на молоко-сировину, який є невід`ємною частиною даного Договору. Пункти 2.2. та 2.3. виключити. Пункт 2.4. викласти у наступній редакції: Загальна сума Договору складається із суми передплати здійсненої покупцем протягом строку дії даного Договору. Пункт 2.5. викласти у наступній редакції: Покупець вносить передплату за товар, протягом всього строку дії цього Договору шляхом безготівкового розрахунку. Пункт 3.1.1. викласти у наступній редакції: На підставі видаткової накладної, кожен календарний день передавати у власність покупця не менш ніж 23 тони товару, що відповідає за якістю чинним стандартам, ветеринарним і санітарним вимогам, за цінами встановленими у Протоколі узгодження вільної закупівельної ціни на молоко-сировину.

Також, Додатковою угодою №1 від 30.11.2021 до Договору сторони погодили, що строк даного Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.7.1 даного Договору, та діє до 01 березня 2022 року. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе за цим Договором зобов`язань та від відповідальності за його порушення, якщо воно мало місце під час дії даного Договору.

Як стверджує позивач, зі сторони ТОВ «Харківський молочний комбінат» зобов`язання з договором виконувалось належним чином, однак зі сторони ДП «ДГ «Кутузівка» Інституту сільського господарства Північного сходу НААН України» було допущено затримку поставки товару, згідно п.3.1.1. Договору, яка з часом стала мати системний характер.

З метою врегулювання спору, 07.02.2023 між Державним підприємством "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський молочний комбінат» (покупець) було укладено додаткову угоду до договору поставки сільськогосподарської продукції №2 від 05.01.2021 (надалі - Додаткова угода від 07.02.2023).

Згідно з п.1. Додаткової угоди від 07.02.2023 сторони, підписанням цієї додаткової угоди підтверджують факт сплати покупцем за договором поставки від 5 січня 2021 року передплати в сумі 9 393 298,17 грн.

Сторони провели звірку взаєморозрахунків, що підтверджуються актом звірки та не мають жодних претензій щодо суми попередньої оплати, яка була сплачена покупцем. Дана сума є узгодженою сторонами (п.2. Додаткової угоди від 07.02.2023).

Сторони домовились про те, що продавець зобов`язується в строк до 17 лютого 2023 року повернути покупцю суму попередньої оплати в розмірі 9 393 298,17 грн. шляхом перерахування на розрахунковий рахунок покупця із зазначенням призначення платежу: «Повернення попередньої оплати за договором поставки від 05 січня 2021 року (п.3. Додаткової угоди від 07.02.2023).

Сторони домовились про те, що покупець відмовляється від штрафних санкцій, передбачених договором та чинним законодавством за несвоєчасну поставку в повному обсязі, а також не буде здійснювати перерахунок вартості за вже отриманий товар, у тому разі за товар, який поставлено не в строки, встановлені Договором (п.4. Додаткової угоди від 07.02.2023).

Сторони домовились подовжити дію договору поставки від 05 січня 2021 року до 01 червня 2023 року (п.5. Додаткової угоди від 07.02.2023).

Заборгованість за договором №2 поставки сільськогосподарської продукції від 05.01.2021 також підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків від 07.02.2023.

Однак, як стверджує позивач, в порушення вимог Договору відповідач свої зобов`язання за Договором та Додатковою угодою від 07.02.2023 не виконав, грошові кошти в установлений строк не повернув.

23.02.2023 позивач звернувся з листом-вимогою до відповідача, в якому просив невідкладно виконати умови додаткової угоди від 07.02.2023 до договору №2 поставки сільськогосподарської продукції від 05.01.2021, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок покупця рахунок № НОМЕР_1 у Харківське ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у м. Харків, грошових коштів у розмірі 9 393 298,17 грн. із зазначенням призначення платежу: "Повернення попередньої оплати за договором поставки від 5 січня 2021 року".

У відповіді на лист-вимогу від 24.02.2023 відповідач зазначив, що ДП «ДГ «Кутузівка» Інституту сільського господарства Північного сходу НААН України» визнає своє зобов`язання з повернення грошових коштів у розмірі 9 393 298,17 грн., однак на даний час виконати їх не має можливості.

Як стверджує позивач, в порушення вимог Договору та вимог чинного законодавства відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, поставку товару не здійснив, грошові кошти не повернув, що й стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

В свою чергу відповідач заборгованість за Договором у розмірі попередньої оплати товару в суму 9 393 298,17 грн. визнав в повному обсязі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було встановлено судом, 05.01.2021 між Державним підприємством "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський молочний комбінат» (покупець) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 2 відповідно до пункту 1.1. якого, постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, передати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію (молочну сировину - молоко коров`яче, сире, незбиране, яке піддавалося попередній фізичній обробці (фільтрації, охолодженню), що відповідає вимогам ДСТУ №3662:2018, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, встановлених Договором.

Згідно пункту 2.5. Договору покупець вносить передплату за товар, протягом всього строку дії цього Договору шляхом безготівкового розрахунку.

Частиною 1 статті 172 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 172 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно положення ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як було встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином здійснивши попередню оплату товару у розмірі 9 393 298,17 грн., однак відповідач товар на вказану суму позивачу не поставив.

З метою врегулювання спору, 07.02.2023 між Державним підприємством "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський молочний комбінат» (покупець) було укладено додаткову угоду до договору поставки сільськогосподарської продукції №2 від 05.01.2021, згідно якої сторони домовились про те, що продавець зобов`язується в строк до 17 лютого 2023 року повернути покупцю суму попередньої оплати в розмірі 9 393 298,17 грн. шляхом перерахування на розрахунковий рахунок покупця із зазначенням призначення платежу: «Повернення попередньої оплати за договором поставки від 05 січня 2021 року (п.3. Додаткової угоди від 07.02.2023).

Однак, відповідач грошові кошти у розмірі попередньої оплати товару за Договором у сумі 9 393 298,17 грн. в установлений Додатковою угодою від 07.02.2023 строк не повернув.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Звертаючись з цим позовом до суду, предметом позову позивач визначив суму попередньої оплати у розмірі 9 393 298,17 грн., яку було перераховано позивачем на рахунок відповідача на виконання умов Договору та на яку відповідач товар так і не поставив і грошові кошти у розмірі попередньої оплати позивачу не повернув.

Відповідно до положення ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар в установлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем (постачальником) свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Судом встановлено, що станом на день прийняття цього рішення відповідач не поставив оплачений позивачем товар за Договором на суму у розмірі 9 393 298,17 грн. та грошові кошти у відповідному розмірі попередньої оплати позивачу не повернув.

Строк поставки відповідачем товару, передбачений Договором, та строк повернення попередньої оплати, передбачений Додаткової угоди від 07.02.2023 до Договору, сплинув, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача передплату у розміру непоставленого товару в сумі 9 393 298,17 грн.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги вищезазначених норм чинного законодавства, а також враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський молочний комбінат" про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" заборгованості за договором поставки сільськогосподарської продукції №2 від 05.01.2021 у розмірі попередньої оплати в сумі 9 393 298,17 грн. є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, у відповідності до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 70 449,74 грн., а 70 449,74 грн. судового збору підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський молочний комбінат" до Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" (62405, Харківська обл., Харківський р-н, селище Кутузівка, вул. Шкільна, 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський молочний комбінат" (61172, м. Харків, вул. Роганська, 149; ) заборгованість за Договором поставки сільськогосподарської продукції №2 від 05.01.2021 у розмірі 9 393 298 (дев`ять мільйонів триста дев`яносто три тисячі двісті дев`яносто вісім) грн. 17 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 70 449 (сімдесят тисяч чотириста сорок дев`ять) грн. 74 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківський молочний комбінат" (61172, м. Харків, вул. Роганська, 149; ) з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у розмірі 70 449 (сімдесят тисяч чотириста сорок дев`ять) грн. 74 коп.

Оригінал платіжної інструкції №35763973 від 01 березня 2023 року про сплату судового збору залишається в матеріалах справи №922/873/23.

Рішення в частині повернення позивачу з державного бюджету судового збору є виконавчим документом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "17" квітня 2023 р.

Суддя Т.О. Пономаренко