ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/32/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Сторчак М.В., за участі представників сторін:

від позивача: Гуйда Д.М. адвокат за довіреністю;

від відповідача: Чакалов Р.К., Заінковська В.В. - адвокати за ордерами;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" (м. Київ) до фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни (м. Черкаси) про стягнення 30 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 30 000,00 грн. на підставі договору № КБР-285/10/19-Н від 01.10.2019 про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Всі докази, які надавалися сторонами протягом розгляду справи, були приєднані судом до її матеріалів на підставі ст. 2 ГПК України.

09.02.2023 в справу надійшла зустрічна позовна заява про розірвання укладеного між сторонами договору № КБР-285/10/19-Н від 01.10.2019 про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах.

Ухвалою від 06.03.2023 задоволено клопотання відповідача від 06.03.2023 і повернуто йому зустрічний позов з додатками від 08.02.2023 про розірвання договору № КБР-285/10/19-Н від 01.10.2019 про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах.

В ході розгляду справи позивач позовні вимоги підтримував та просить суд їх задовольнити повністю.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили та просять суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, з підстав, зокрема, через втрату відповідачем акредитації та припинення в зв`язку із цим повноважень отримувати кошти за договором № КБР-285/10/19-Н від 01.10.2019.

У судовому засіданні 24.03.2023 відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, заслухавши доводи і заперечення представників обох сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Об`єктами права інтелектуальної власності є літературні та художні твори, які в свою чергу є об`єктами авторського права (ч. 1 ст. 433 ЦК України), до складу яких входять музичні твори (з текстом або без тексту) (п. 1 ч. 1 ст. 433 ЦК України), а також виконання, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення, які в свою чергу є об`єктами суміжних прав (ч. 1 ст. 449 ЦК України).

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ч. 1 ст. 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

До майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦК України відносяться: право на використання об`єкта суміжних прав; виключне право дозволяти використання об`єкта суміжних прав; право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта суміжних прав, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Відповідно до частин четвертої і п`ятої статті 32 Закону за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах, при цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено, що повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі. Згідно частини п`ятої статті 48 Закону визначено, що на основі одержаних повноважень організації колективного управління надають будь-яким особам шляхом укладання з ними договорів невиключні права на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

З матеріалів справи вбачається, що

01.10.2019 між чотирма учасниками: фізичною особою підприємцем Тимошенко Ерікою Самедівною ( далі - Користувач, відповідач по справі) громадською спілкою "Українська ліга авторських та суміжних прав " ( далі - Суміжна ОКУ, позивач по справі) приватною організацією "Організація колективного управління авторськими правами та суміжними правами ( далі - Авторська ОКУ) та приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" ( далі - Організація) було укладено договір № КБР285/10/19-Н про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах (а.с. 17-19).

Відповідно до п. 1.1. договору Користувач доручає Організації укласти від його імені та за його рахунок договори, за якими Користувач отримає одночасно як дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів авторського права (творів) так і дозвіл на використання (способом публічного виконання) майнових прав щодо об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

Сторони цим договором передбачають особливий порядок перерахування коштів від Користувача до Авторської ОКУ та Суміжної ОКУ, який при цьому не пов`язаний із жодними додатковими витратами з боку Користувача, а направлений на раціональний поділ роялті за напрямками оплати за використання об`єктів авторського права та суміжних прав ( п. 1.2. договору).

Договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав укладається строком на 1 (один) рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором ( п. 3.1. договору).

Договір про надання дозволу на використання авторського права та виплату винагороди за використання об`єктів авторського права укладається строком на 1 (один) рік (із автоматичною пролонгацією) і є за своєю правовою природою ліцензійним договором (пункт 3.2 Договору).

За договорами, зазначеними в пунктах 3.1 і 3.2 Договору, користувач здійснює оплату за 1 (один) рік шляхом виплат в розстрочку, а саме здійснює оплату щомісячними платежами. При цьому, Користувачем здійснюється оплата єдиним платежем як за авторські, так і за суміжні права (далі також - "Єдиний сукупний платіж за майнові права) в розмірі, що зазначений в додатку №3 до Договору (з урахуванням інших положень Договору) на рахунок Організації (Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав"). Організацією може надсилатися Користувачу рахунок-фактуру в електронній формі, підписаний із використанням електронного цифрового підпису за допомогою системи електронного документообігу (пункт 3.3 Договору).

Механізм розстрочки, передбачений Договором, діє таким чином: користувач активує механізм розстрочки шляхом здійснення першого єдиного сукупного платежу за майнові права (роялті) в повному обсязі не пізніше 15-ти днів з дати підписання Договору; режим розстрочки за загальним правилом за Договором діє без обмеження строку; в той же час, якщо користувач не сплачував єдиний сукупний платіж за майнові права два календарних місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію достроково і розпочинають діяти умови повної оплати за весь строк дії ліцензійних договорів (умови повної оплати означають: оплату за весь строк у вигляді повної передплати, при чому її строк здійснення вважається таким, що настав; і це правило стосується кожного із дозволів як стосовно авторських прав, так і щодо суміжних прав); підставою для оплати у цьому випадку є сам Договір із додатками до нього (пункт 3.4 Договору).

Отриманий Організацією від Користувача єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права перераховується Організацією на рахунок Суміжної ОКУ та на рахунок Авторської ОКУ. Пропорції щодо перерахування Суміжній ОКУ та на та Авторську ОКУ дотримуються Організацією завжди в рівних частках (50% на 50%). Тобто 50% від зазначеного платежу Користувача має отримати Суміжна ОКУ (Позивач(, а інші 50% Авторська ОКУ (пункт 3.6 Договору).

Договір про надання дозволу на використання суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав оформлений у вигляді додатка №1 до Договору і є його невід`ємною частиною (пункт 4.1 Договору).

Надання дозволу, строк його дії, спосіб використання об`єктів авторського права та суміжних прав визначаються безпосередньо у додатках №1 і №2 до Договору. Строк дії Договору визначається строком дії того дозволу, який буде діяти довше (враховуючи додаток №1 і додаток №2 до Договору). Адреса публічного закладу (адреси публічних закладів) (прим. - територія), в яких Користувач отримує дозволи використовувати об`єкти авторського права та суміжних прав, визначені в додатку №3 до Договору; розмір винагороди (роялті) визначається сторонами як в додатку №3 та і в додатках №1 і №2 відповідно стосовно суміжних прав та стосовно авторських прав. Порядок виплати сукупної суми винагороди (роялті) Користувачем на рахунок Організації встановлений Договором та додатком №3 до нього, при цьому порядок сплати винагороди роялті Організації (від імені і за рахунок Користувача) на користь Авторської ОКУ та Суміжної ОКУ встановлений також відповідно додатками №1 і №2 до Договору. Сторони можуть дооформити інші додатки та додаткові угоди до Договору (пункт 4.3 Договору).

За загальним правилом вказаного Договору Відповідач кошти (як єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права) по договору сплачує на рахунок Організації (Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" (п. 3.3.).

Якщо Позивач (як Користувач) бажає здійснити одноразовий річний платіж на рахунок Суміжної ОКУ та Авторської ОКУ, то Користувач через Організацію запитує у них відповідні рахунки-фактури (п. 3.5).

Отримані від Користувача кошти як Єдиний щомісячний сукупний платіж за майнові права перераховуються Організацією на рахунки Суміжної ОКУ та Авторської ОКУ в пропорції 50% на 50% (п. 3.6.).

Також сторонами обумовлено, що у разі виникнення заборгованості у Користувача за Договором (основним договором із додатками до нього) позов (позови) на стягнення такої заборгованості може бути поданий окремо Авторською ОКУ щодо наявної у Користувача окремої заборгованості перед Авторською ОКУ, окремо Суміжною ОКУ (Позивачем) до Користувача щодо наявної у Користувача окремої заборгованості перед Суміжною ОКУ, а також у разі досягнення домовленості між Авторською ОКУ та Суміжною ОКУ ними може бути поданий спільний позов про стягнення заборгованості з користувача (пункт 5.1 Договору).

З цих підстав слід вважати, що позивач є належним, який реалізував своє право на стягнення на свою користь 50% розміру платежу за майнові права з Відповідача по Договору.

Відповідач в якості заперечення проти права позивача стягувати спірні кошти, посилається на те, що 29.05.2022 у позивача сплинув трирічний термін акредитації як організації колективного управління за наказом Мінекономрозвитку від 29.05.2019 № 912 (а.с. 61).

Втрату акредитації у сфері розширеного колективного управління позивач підтверджує і пояснює, що поновлення акредитації під час дії воєнного стану є неможливим (п. 5 ст. 3-4 розділу УІ прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав") - конкурси не проводяться. Згідно п. 3.2. цього ж розділу Закону Позивач, який внесений до Реєстру організацій колективного управління, може здійснювати добровільне колективне управління на підставі наданих Позивачу правовласниками майнових прав.

Згідно листа Мінекономіки від 09.01.2023 (а.с. 59), який надано на запит Відповідача, Позивача, як ГС "Українська ліга авторських і суміжних прав", було внесено до Реєстру організацій колективного управління 04.02.2219 і станом на дату надання цієї відповіді Позивача не було виключено з Реєстру організацій колективного управління.

Відповідач не доказує відсутність у Позивача та правовласників договірних зобов`язань щодо управління їх майновими авторськими правами як на час укладення Договору так і на час вирішення спору у суді.

При укладенні договору за участі з позивачем Відповідачем було враховано наявність його акредитації як організації колективного управління, що вбачається з посиланням на наказ Мінекономрозвитку від 29.05.2019 № 912, як вказано у преамбулі договору.

Однак суд не погоджується із доводами відповідача, що сама по собі втрата позивачем акредитації у сфері колективного управління припиняє його права по договору отримувати з відповідача платежі за договором, виходячи з істотних умов, як особливостей Договору між сторонами у конкретно виниклому спорі.

Статтею 180 Господарського кодексу України передбачено, що істотними умовами, є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Сторонами пунктом 5.2. Договору було спеціально обумовлено, що в разі втрати Суміжною ОКУ (Позивачем) статусу акредитованої організації колективного управління, правовідносини між Суміжною ОКУ та іншими сторонами Договору можуть бути призупинені (або розірвані) в односторонньому порядку за рішенням Організації. При цьому суми винагороди (роялті), які на такий час знаходяться в Організації мають бути притримані і перераховані вже новій акредитованій організації в такій сфері (пункт 5.2 Договору);

Такого рішення Організації про одностороннє розірвання Договору не існує і доказів протилежного у справу не подано.

Відповідач станом на час вирішення спору не оспорив жоден пункт Договору для визнання його недійсним.

За правилами ч. 1, 6 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідач до часу виникнення спору в суді, знаючи про втрату Позивачем акредитації, не реалізував та не повідомляв Позивача про свою відмову від виконання свого зобов`язання по внесенню платежів по Договору з мотивів неналежного виконання Позивачем умов Договору через втрату акредитації.

Отже на час вирішення спору договірні зобов`язання і відповідні їм права за Договором між сторонами є чинними.

Відповідач не сплачував платіж за майнові права по Договору ні щомісячно ні єдиним платежем за рік, ні на користь Організації, ні окремо іншим двом учасникам з мотивів, що Відповідач повністю припинив підприємницьку діяльність у закладі, де ним використовувалися об`єкти авторських прав після введення воєнного стану.

Однак ніяких належних і допустимих доказів про дійсне припинення використання авторських прав у своїх закладах відповідач суду не надав, доказів звернення до всіх учасників Договору про розірвання цього договору через настання вказаних обставин відповідач також не надав.

За умовами Договору припинення користування Відповідачем авторськими правами на певний період не звільняє його від внесення платежів - таких умов Договір не містить. За умовами Договору сплата обов`язкового сукупного платежу за майнові права не залежить від результатів господарської діяльності Відповідача чи від її нездійснення.

Суд при цьому погоджується із запереченнями Позивачем про те, що немає доказів що саме лист від 01.08.2022 № 21 (а.с. 69) з проханням про призупинення дії Договору між сторонами, було направлено позивачу під копію квитанції, яку надав відповідач. Крім того, це звернення не було надіслано решті учасників Договору, з якими також слід погодити зміну правовідносин сторін за ініціативою Відповідача.

За правилами ст. 652,654 ЦК України будь-яка сторона Договору вправі ініціювати зміни до нього через істотну зміну обставин. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Додаткових угод до договору для припинення платежів за ним на певний період, сторонами укладено не було, за вирішенням цього питання відповідач до суду не звертався.

Отже станом на час вирішення спору Договір між сторонами є чинним для всіх його учасників. Суду не доказано що дія договору автоматично не пролонговувалася щороку на новий термін у відповідності до п. 3.1. Договору з вказівкою на безумовну пролонгацію. Докази розірвання чи зміни умов Договору за ініціативою його сторін у справу не подано.

Відповідачем не надано належних і допустимих доказів, що в результаті втрати позивачем акредитації, для Відповідача припинилися його власні права на користування авторськими і суміжними правами, за які він вносить платежі по Договору і з цього приводу у нього із суб`єктами авторських прав виникли спори.

Згідно зі ст.1109 ЦК України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже зібраними у справі доказами не підтверджується позбавлення позивача права на отримання платежів по Договору через саму лише втрату ним акредитації, оскільки це суперечить істотним умовам Договору між сторонами, якими урегульовано відносини сторін при настанні такого випадку. Доказів нікчемності відповідних умов Договору про продовження отримання Позивачем платежів після втрати ним акредитації, через невідповідність їх вимогам Закону відповідачем суду не подано.

Суд також відхиляє і доводи Відповідача про те, що у відповідності до п. 5.4. Договору про надання дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав від 01.10.2019 Додаток № 1 (Ліцензійна угода) до Договору - а.с. 20) позивач теж повинен втратити права на отримання платежів від Відповідача.

Вказаний пункт передбачає, що у випадку втрати Суміжною ОКУ (Позивачем) статусу акредитованої організації колективного управління, Позивач має право на власний вибір здійснити одну із дій :

- або залишаючись стороною Договору та цієї Ліцензійної угоди укласти договори із право власниками таким чином, щоб Відповідач отримав від них дозвіл на користування правами;

- або передати свої права іншій новій акредитованій організації.

Даний пункт вказує на те, що позивач має право, а не зобов`язаний робити ці дії, а тому може і не виконувати цей пункт. Крім того ця Ліцензійна угода не містить умови про те, що у випадку не вчинення Позивачем жодних дій із п. 5.4. він втрачає права на отримання від Відповідача платежів, обумовлених Договором та Ліцензійною угодою, з приводу яких між сторонами виник спір.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивачем надано суду в якості зразків примірники договорів про управління майновими правами, укладені із правовласниками після втрати Позивачем акредитації (додаток до заперечень на письмові пояснення відповідача від 21.03.2023), що свідчить про продовження Позивачем управляти майновими правами правовласників на користь Відповідача у відповідності до умов договірних відносин сторін.

Позивач просить стягнути з відповідача 30 000,00 грн. боргу по Договору, які розраховані наступним чином:

За умовами Договору Відповідач сплачує винагороду за користування об`єктами суміжних прав по Договору, який укладається на 1 рік з автоматичною безумовною пролонгацією.

Згідно п. 3.3. Договору Відповідач здійснює плату за 1 рік шляхом виплат в розстрочку - щомісячними платежами.

У відповідності до п. 3.4. Договору Відповідач активує механізм розстрочки шляхом здійснення першого єдиного щомісячного сукупного платежу за майнові права у повному обсязі не пізніше 15днів з дати підписання цього договору. Режим розстрочки з загальним правилом цього Договору діє без обмеження строком.

В той же час якщо Користувач не сплачував єдиний місячний платіж за майнові права два місяці поспіль, то механізм розстрочки припиняє дію і починають діяти умови річної оплати: Відповідач повинен внести плату за рік у виді повної передоплати, причому її строк здійснення вважається таким, що настав і це прав стосується кожного із дозволів по Договору.

За доводами позивача, не спростованими відповідачем, Користувач не сплачував кошти щомісячного платежу по Договору більше ніж два місяці поспіль, тим самим припинивши дію правила розстрочки платежів.

Позивач розрахував, що по кожному новому річному періоду дії Договору Відповідач мав право застосувати меланізм розстрочки та очікував сплати першого щомісячного платежу.

Так, Договір в черговий раз було пролонговано з 01.10.2021 по 01.10.2022 (третій період дії договору) та з 01.10.2022 по 01.10.2023 року (четвертий період дії договору).

Згідно п. 3 Додатку № 3 до Договору (а.с. 26) єдиний щомісячний платіж перераховується Відповідачем не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця, за який він здійснюється (перший платіж здійснюється не пізніше 5 числа місяця, стосовно якого він сплачується).

Отже перші два місячні платежі по вчергове пролонгованому Договору Відповідач повинен був сплатити вже станом на 27.01.2022 року.

Відповідач платежі не вносив і доказів про протилежне суду не подано. Отже механізм розстрочки для Відповідача вже не діє і тому Відповідач повинен сплатити обов`язковий платіж одномоментно за повний черговий річний термін дії Договору.

Пункт 3.4. Договору говорить, що у такому випадку строк здійснення річного платежу є таким, що настав, тобто він настав відразу після закінчення двох календарних місяців несплати щомісячних платежів поспіль.

Додатком № 3 до Договору (а.с. 26) встановлено, що для Відповідача розмір щомісячного платежу становить 3000 грн. за користування майновими правами за кожен заклад Користувача. Закладом є Ресторан "Ферма" по бул. Шевченка, 222 в м. Черкаси.

За 8 місяців третього періоду відповідач не сплатив 24000,00 грн. (3000 Х 8 ), а за 12 місяців четвертого періоду - 36000,00 грн. (3000 Х 12).

З цих коштів 50% належить Позивачу за умовами п. 3.6. Договору, тобто в розмірі 30 000,00 грн.

Відповідач не доказав, що за умовами Договору за спірні періоди на нього не поширюється правило сплати всього річного платежу наперед через припинення правила розстрочки платежів.

За умовами Договору втрата акредитації автоматично не позбавляє Позивача права на отримання платежів по договору, як істотна умова цього договору, яка підписана Відповідачем добровільно та має ним виконуватися.

Також відповідачем не доведено, що втрата акредитації Позивачем позбавила Відповідача на користування авторськими правами, за які він сплачує кошти по Договору і до нього пред`явлено претензії авторами за незаконне використання творів.

Доказів настання підстав припинення дії Договору для Позивача, які б відповідали умовам Договору та чинному законодавству, Відповідачем не доведено.

Станом на час звернення позивача із позовом до суду строки сплати спірних платежів для Відповідача є такими, що настали. Спору щодо математичних розрахунків між сторонами немає.

Доказів проведення розрахунку за позовом Відповідачем суду не подано, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 30000,00 грн. плати на підставі договору № КБР-285/10/19-Н від 01.10.2019 про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах.

Оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача в порядку ст. 129 ГПК України слід стягнути і 2481,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Тимошенко Еріки Самедівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь громадської спілки "Українська ліга авторських і суміжних прав" (код 42502769, м. Київ, вул. А.Аболмасова, 5 група приміщень 57 оф. 7) -- 30 000,00 грн. плати на підставі договору № КБР-285/10/19-Н від 01.10.2019 про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2023

Суддя Н.М. Спаських