ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" квітня 2023 р. Cправа № 902/1084/22

за позовом: Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави (пров. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21020)

до: Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітеком" (пр. Коцюбинського, 13-А, м. Вінниця, 21050)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест" (вул. Шевченка, 5 А, м. Вінниця, 21026)

про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів купівлі-продажу землі, повернення земельних ділянок

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Манзюк Х.О.

за участю представників:

позивача: Кравчук О.Л.

відповідача 1: Федчишин В.А., Сінкевич Л.О.

відповідача 2,3: не з`явились

В С Т А Н О В И В :

26.10.2022 заступник керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітеком" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВМ Агроінвест" про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів купівлі-продажу землі, повернення земельних ділянок.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/1084/22) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 31.10.2022 відкрито провадження у справі № 902/1084/22. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 28.11.2022. Зобов`язано Вінницьку міську раду (м. Вінниця, вул. Соборна, 59) надати Господарському суду Вінницької області до 24.11.2022 належним чином засвідчені копії: рішення Вінницької міської ради щодо передачі земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:0155 та :03:002:0156 в оренду ТОВ ВІТЕКОМ, а саме: рішення від 02.12.2005 № 1597 та рішення від 23.05.2008 № 1931; договору оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :03:002:0155 та :03:002:0156, які знаходяться за адресою: м. Вінниця, проспект Коцюбинського, 13-А та 13-Б, від 04.02.2009 № 09, а також угоди про припинення договору оренди; рішення Вінницької міської ради від 27.12.2013 № 1558 з додатками щодо ділянок з кадастровими номерами :03:002:0155 та :03:002:0156; договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0155, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, проспект Коцюбинського, 13-Б, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. від 19.03.2014 за реєстром № 604; договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0156, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, проспект Коцюбинського, 13-А, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. від 19.03.2014 за реєстром № 605. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Келецька, 63, 21027) надати Господарському суду Вінницької області до 24.11.2022 належним чином засвідчені копії: проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ Вітеком в оренду для комерційних потреб (Вінниця, 2005); 2) технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ Вітеком (Коцюбинського, 13а), (Вінниця, 2013); 3) технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ТОВ Вітеком (Коцюбинського, 136), (Вінниця, 2013). Зобов`язано Комунальне підприємство Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації (м. Вінниця, вул. Соборна, 64, 21050) надати Господарському суду Вінницької області до 24.11.2022 належним чином засвідчені копії: технічного паспорту та інвентаризаційної справи на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці за адресою: вул. Коцюбинського, № 13-А, м. Вінниця, кадастровий номер :03:002:0156 та земельній ділянці за адресою: вул. Коцюбинського, № 13-Б, м. Вінниця, кадастровий номер :03:002:0155.

14.11.2022 від представника відповідача Вінницької міської ради надійшов відзив на позовну заяву (вх. № канц. 01-34/9705/22 від 14.11.2022), який долучений судом до матеріалів справи.

24.11.2022 від Вінницької окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив (вх. № канц. 01-34/10057/22 від 24.11.2022), яка долучена судом до матеріалів справи.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились прокурор та представники відповідача 1. Представники відповідачів 2,3 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 31.10.2022.

За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 28.11.2022 повідомлено учасників справи про підготовче засідання, що відбудеться 14.12.2022.

07.12.2022 до суду від представника відповідача Вінницької міської ради надійшло заперечення (вх. № канц. 01-34/10504/22 від 07.12.2022), яке долучене судом до матеріалів справи.

09.12.2022 від заступника Керівника окружної прокуратури надійшло клопотання (вх. № канц. 01-34/10625/22) про долучення доказів до матеріалів справи.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились прокурор та представники відповідача 1. Представники відповідачів 2,3 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду.

Суд зазначає, що від представника відповідача 1 Вінницької міської ради надійшло клопотання (вх. № канц. 01-34/10768/22 від 14.12.2022) про застосування строку позовної давності.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились прокурор, представники відповідача 1 та представники засобів масової інформації. Представники відповідачів 2,3 не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 14.12.2022.

В даному судовому засіданні було оголошено перерву, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Повідомлено учасників справи про судовий розгляд справи по суті, що відбудеться 27.01.2023.

Разом з тим, судове засідання призначене на 27.01.2023 не відбулось, у зв`язку із перебуванням судді Яремчука Ю.О. у щорічній відпустці з 27.01.2023 по 17.02.2023 включно.

Ухвалою суду від 27.02.2023 повідомлено учасників справи про судовий розгляд справи на 20.03.2023.

Разом з тим, судове засідання з розгляду справи по суті у справі № 902/1084/22 призначене на 20.03.2023 о 10:00 год. не відбулось у зв`язку з масштабною та тривалою повітряною тривогою, загрозою ракетних ударів по всій території України.

Ухвалою суду від 20.03.2023 повідомлено учасників справи про судовий розгляд справи по суті, що відбудеться 10.04.2023.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились прокурор, представники відповідача 1. Представник позивача та відповідача 2,3 не з`явились, про дату, час та місце судового належним чином повідомлені ухвалою суду від 20.03.2023.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

В обґрунтування позовних вимог прокурором зазначено, що рішенням 37 сесії Вінницької міської ради 4 скликання від 27.12.2013 №1558 було погоджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення, яка пропонується до продажу ТОВ «Вітеком», що знаходиться по просп. Коцюбинського, 13-А, у м. Вінниці, загальною площею 2175 кв.м., кадастровий номер :03:002:0156, на якій розміщене майно ТОВ «Вітеком», для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за рахунок земель, що перебувають в оренді ТОВ «Вітеком»; передано у власність шляхом продажу ТОВ «Вітеком» земельну ділянку загальною площею 2175 кв.м., для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, по просп. Коцюбинського, 13-А, у м. Вінниці; припинено дію договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого від 04.02.2009 № 09, в зв`язку з поєднанням в одній особі власника земельної ділянки та орендаря. Спосіб продажу: продаж земельної ділянки ТОВ «Вітеком» на неконкурентних засадах відповідно до договору купівлі-продажу;

погоджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення, яка пропонується до продажу ТОВ «Вітеком», що знаходиться по просп. Коцюбинського, 13-Б, у м. Вінниці, загальною площею 2307 кв.м., кадастровий номер :03:002:0155, на якій розміщене майно ТОВ «Вітеком», для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за рахунок земель, що перебувають в оренді ТОВ «Вітеком»; передано у власність шляхом продажу ТОВ «Вітеком» земельну ділянку загальною площею 2307 кв.м., для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, по просп. Коцюбинського, 13-Б, у м, Вінниці; припинено дію договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого від 04.02.2009 № 09, в зв`язку з поєднанням в одній особі власника земельної ділянки та орендаря. Спосіб продажу: продаж земельної ділянки ТОВ «Вітеком» на неконкурентних засадах відповідно до договору купівлі-продажу.

На підставі вказаного рішення Вінницької міської ради, між останньою та ТОВ «Вітеком» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № 605 від 19.03.2014, (договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2175 га з кадастровим номером :03:002:0156, просп. Коцюбинського, 13-А) та договір купівлі-продажу земельної ділянки № 604 від 19.03.2014, (договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2307 га з кадастровим номером :03:002:0155, просп. Коцюбинського, 13-Б).

За доводами прокурора рішення Вінницької міської ради від 27.12.2013 № 1558, яким передано у власність шляхом продажу на неконкурентних засадах ТОВ «Вітеком» земельні ділянки з кадастровим номером 051010000:03:002:0155 площею 0,2307 га та з кадастровим номером 051010000:03:002:0156 площею 0,2175 га, не відповідає вимогам чинного земельного законодавства та підлягає скасуванню, а договори купівлі-продажу землі - визнанню недійсними, оскільки прийняте вищевказане рішення першим відповідачем всупереч вимогам ч. 1 ст. 134 ЗК України, а саме, без проведення земельних торгів, оскільки отримані другим відповідачем земельні ділянки у розмірах значно перевищує площу будівель, які належить ТОВ "Вітеком».

Відповідач 1 Вінницька міська рада не погоджується із доводами прокурора, позиція викладена у відзиві на позову заяву, доводи якого зводяться до наступного:

вказаний позов не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки зважаючи на позицію викладену у рішенні Конституційного Суду України (№10- рп/2010 від 01.04.2010 р.) в якому вказано, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4, пункт 1 частини першої, частина друга статті 17 Кодексу);

прокурором не обґрунтовано наявності порушеного інтересу держави;

вказує, що згідно витягу з протоколу 40-ї сесії Вінницької міської ради 6 скликання від 27.12.2013 р. на засіданні сесії, під час якої приймалось оскаржуване прокурором рішення, був присутній прокурор м. Вінниці Кобко С. Л., отже, прокурор знав про розгляд даного питання, був при цьому присутній та не вносив жодних зауважень;

зазначає, що станом на момент звернення відповідача 2 з відповідною заявою про надання земельної ділянки у власність за ним було зареєстровано право власності на нежитлові будівлі, розташовані на земельних ділянках, а тому у відповідача 1 були відсутні підстави для відмови у наданні земельної ділянки в оренду;

твердження прокурора відносно того, що площа земельних ділянок, яку можливо отримати у власність без проведення земельних торгів, повинна відповідати площі, яку безпосередньо займають відповідні об`єкти нерухомого майна, або бути дещо більшою такої площі, у разі необхідності обслуговування цих об`єктів, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки підстава передачі в оренду земельної ділянки поза конкурсом унормована ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України, а саме розташування на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна є незалежною (альтернативною) підставою не проведення земельних торгів, жодних додаткових умов при цьому не вимагається.

Прокурором надано відповідь на відзив відповідача 1 зі змісту якого слідує наступне:

прокурор не погоджується із позицією відповідача 1 стосовно того, що даний спір не підлягає розгляду в процесі господарського судочинства на тій підставі, що він відноситься до юрисдикції адміністративних судів, з огляду на наступне: даний спір між сторонами у справі розглядається щодо правомірності рішення органу місцевого самоврядування, яке було прийнято з порушенням вимог норм ст. 120, 124, 134, 135 ЗК України, а саме, без проведення земельних торгів спір підлягає розгляду в господарському суді;

стосовно доводів про відсутність інтересів держави, оскільки земельні ділянки до вибуття були комунальними то у даному разі, прокурор зазначає, що звертаючись із даним позовом до суду, прокурором обґрунтовано, що Вінницька міська рада представляє інтереси громади міста Вінниці, однак у даному випадку вона є відповідачем у справі, оскільки саме вона вчинила дії, які негативно впливають на інтереси громади, що полягають у передачі земельних ділянок у власність без проведення земельних торгів. Звертаючись до суду з позовом у цій справі, прокурор обґрунтовує необхідність захисту інтересів держави тим, що в межах відносин з розпорядження землями територіальної громади міста та надання у власність земельних ділянок із земель комунальної власності орган місцевого самоврядування (Вінницька міська рада) всупереч інтересам територіальної громади прийняв незаконне рішення щодо розпорядження землею, яка є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, порушивши встановлений порядок. Тому, Вінницька міська рада має бути відповідачем у такій справі. Водночас інший орган, який відповідно до чинного законодавства здійснює функції з розпорядження землями територіальної громади, відсутній. Оскільки в цьому спорі відсутній орган, який мав би здійснювати захист порушених інтересів держави, тому прокурор звертається до суду саме як позивач (такий висновок викладено в постанові ВП ВС від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (п. 83)).

Щодо факту присутності прокурора у м. Вінниці на засіданні сесії прокурором зазначає, що присутність на пленарному засіданні Вінницької міської ради прокурора м. Вінниці Кобка С.Л. не свідчить про те, що з самого лише факту прийняття рішення від 27.12.2013 № 1558 прокурору мало бути відомо про його незаконність, оскільки з тексту рішення, без вивчення документації, яка стала підставою для його прийняття, встановити порушення інтересів держави неможливо. Жодних доказів на підтвердження того, що прокурор був обізнаний про незаконність оскаржуваного рішення до вересня 2022 року відповідачем не надано.

У пункті 112 постанови від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14- ц Велика Палата Верховного Суду погодилась з доводами прокурора, що сам по собі факт присутності представника органів прокуратури на пленарному засіданні ради під час прийняття нею оскаржених рішень не є доказом обізнаності уповноважених органів держави про порушення її прав. Зазначена судова практика є усталеною і широко застосовується судами, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 червня 2022 року у справі № 638/13219/15-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 липня 2021 року у справі № 910/1356/13.

Із наявних доказів в матеріалах справи судом встановлено наступне: рішенням 37 сесії 4 скликання Вінницької міської ради від 29.09.2005 № 1403 надано ТОВ «Вітеком» дозвіл (№ 864) на складання проекту відведення земельної ділянки для розміщення та експлуатації торгово-сервісного комплексу (тимчасових споруд) по просп. Коцюбинського, 13, орієнтовною площею - 0,4709 га, з них: для комерційних потреб - 0,2376 га та громадських потреб - 0,2333 га за рахунок земель територіальної громади міста.

11.10.2005 директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітеком» С.І. Передерій звернувся з листом № 13/1 до директора ДП «Поділягеодезкартографія Кравецького В.М. з проханням виготовити проект відведення земельної ділянки ТОВ «Вітеком» розташованої по вул. Коцюбинського (а.с. 38 Т.1).

Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру на підставі договору із ТОВ «Вітеком» від 11.10.2005 № 365 розроблено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

Судом встановлено, що у складі зазначеного проекту міститься:

- лист Вінницького міського управління земельних ресурсів від 19.10.2005 № 2/10-4917 про погодження передачі в оренду земельної ділянки на просп. Коцюбинського ТОВ «Вітеком» площею 0,3604 га, у т.ч. по угіддях: під проходами, площадками та проїздами площею 0,3604 га - для комерційних потреб (розміщення та обслуговування торгово-сервісного комплексу);

- Акт обстеження земельної ділянки передбаченої для розміщення та експлуатації торгово-сервісного центру ТОВ «Вітеком» від 14.10.2005. Комісією, у складі: начальника міського управління земельних ресурсів О.В. Гончар, начальника регіональної державної екологічної інспекції Д.П. Герус, головного державного санітарного лікаря О.П. Сорочан, начальника управління містобудування і архітектури С.О. Царенко та представника замовника ТОВ «Вітеком» С.І. Передарій було проведено обстеження земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбаченої під розміщення (будівництво) та експлуатацію торгово-сервісного комплексу на землях територіальної громади міста. Згідно висновків комісії встановлено, що обстежена земельна ділянка придатна для розміщення та експлуатації торгово-сервісного комплексу;

- висновок органів дерсанепіднагляду, де Вінницька міська санепідстанція розглянувши Акт обстеження земельної ділянки від 14.10.2005, виписку із експлікації земельних угідь, викопіювання із кадастрового плану, дозвіл Вінницької міської ради від 07.10.2005 № 04-3-10-4151 погодила надання земельної ділянки орієнтовною площею 0,04709 га, в тому числі для потреб розміщення та експлуатація торгово сервісного центру за адресою пр. Коцюбинського, 13;

- висновок Вінницької регіональної екологічної інспекції (№32-3/405ПВ від 19.10.2005) про погодження матеріалів проекту відведення земельної ділянки для комерційних потреб (розміщення та експлуатація торгово-сервісного комплексу) по пр. Коцюбинського, 13, для ТОВ «Вітеком», за наслідками чого інспекція погодила проект відведення земельної ділянки для комерційних потреб (розміщення та експлуатації торгово-сервісного комплексу) по пр. Коцюбинського,13 для ТОВ «Вітеком»;

- висновок управління містобудування і архітектури (№21-4176 від 19.10.2005) про наявні обмеження на використання земельної ділянки,- земельні ділянки №1 та № 2 використовувати згідно дозволу міської ради (комерційне призначення; землі житлової та громадської забудови); встановлюється короткострокова оренда земельних ділянок №1 та № 2; встановлюється право третіх осіб на використання земельної ділянки для прокладення і ремонту інженерних мереж; дотримання вимог висновку УМіА від 05.05.2005 № 1445.

- висновок управління містобудування і архітектури по проекту водовідведення (від 19.10.2005 №21-4276) згідно якого земельна ділянка по пр. Коцюбинського,13 має обмеження на її використання, визначені у висновку УМіА від 16.10.2005 за №21-4188, які мають бути враховані при проектуванні та будівництва об`єкта на даній території.

У подальшому 16.12.2005 на підставі рішення від 02.12.2005 № 1597 між Вінницькою міською радою та ТОВ «Вітеком» укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Вінниця, просп. Коцюбинського (біля будівлі м`ясо-молочного павільйону) (далі - Договір), площею 0,3604 га для комерційного використання, терміном на 25 років, державна реєстрація договору від 21.12.2005 № 72.

Відповідно до умов укладеного договору орендодавець Вінницька міська рада на підставі рішення від 02.12.2005 за № 1597 надає, а орендодавець, набуває право на оренду земельної ділянки яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, просп. Коцюбинського (біля будівлі м`ясо-молочного павільйону).

Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. (п.п.1, 2 договору).

Умовами договору, а саме п.п. 3,4,5,6,7,8,9.10 погоджено наступне:

В оренду надається земельна ділянка площею 0,3604 га, для комерційного використання у такому якісному стані без техногенної забрудненості;

- на земельній ділянці об`єкти нерухомого майна відсутні;

- на земельній ділянці, яка надається в користування інженерні комунікації відсутні. Дороги. Площадки з твердим покриттям є в наявності;

- нормативно грошова оцінка земельної ділянки 0,3604 га 1676627,06 грн (комерційне використання).;

- права третіх осіб на земельну ділянку іпотеки немає;

- земельна ділянка передається в оренду по акту прийому передачі, який оформлюється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності договору;

- мета використання земельної ділянки земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для комерційного використання;

- договір укладається терміном на 25 (двадцять п`ять) років з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою. Договір набуває чинності з дня його державної реєстрації та діє до 02.12.2030. (а.с. 174-177 Т-1).

21.12.2005 між сторонами договору № 72 від 21.12.2005 було укладено Акт прийому передачі земельної ділянки, у відповідності до якого Орендодавець Вінницька міська рада в особі першого заступника міського голови Михайлюка Івана Архиповича, який діє на підставі довіреності посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. 13.12.2005 за реєстром № 4223, передає, а Орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітеком» в особі директора Передерій Сергія Івановича, що діє на підставі Статуту приймає у відповідності з договором оренди земельної ділянки № 72 від 21.12.2005 в оренду земельну ділянку площею 0,3604 га, розташовану в м. Вінниця, по проспекту Коцюбинського (біля будівлі м`ясо молочного павільйону).

Земельна ділянка виділена в натурі її межі чітко призначені на місцевості та закріплені відповідними межовими знаками. Земельна ділянка передається Орендарю вільною від забудови. На земельній ділянці інженерні комунікації відсутні, про що зазначено в договорі. Категорія земель (цільове призначення) землі житлової та громадської забудови функціональне використання для комерційного використання.

В подальшому 28.01.2009 між Вінницькою міською радою та ТОВ «Вітеком» на підставі рішення від 23.05.2008 № 1931 знову укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Вінниця, просп. Коцюбинського (біля будівлі м`ясо-молочного павільйону), площею 0,3604 га для комерційного використання, державна реєстрація договору від 04.02.2009 № 09.

Відповідно до умов укладеного договору орендодавець Вінницька міська рада на підставі рішення від 23.05.2008 за № 1931 надає, а орендодавець, набуває право на оренду земельної ділянки яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, просп. Коцюбинського (біля будівлі м`ясо-молочного павільйону).

Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. (п.п.1, 2 договору).

Умовами договору, а саме п.п. 3,4,5,6,7,8,9.10 погоджено наступне:

В оренду надається земельна ділянка площею 0,3604 га, для комерційного використання у такому якісному стані без техногенної забрудненості;

- на земельній ділянці об`єкти нерухомого майна відсутні;

- на земельній ділянці, яка надається в користування інженерні комунікації відсутні. Дороги. Площадки з твердим покриттям є в наявності;

- нормативно грошова оцінка земельної ділянки 0,3604 га 1081177,76 грн (комерційне використання).;

- права третіх осіб на земельну ділянку іпотеки немає;

- земельна ділянка передається в оренду по акту прийому передачі, який оформлюється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності договору;

- мета використання земельної ділянки земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для комерційного використання;

- договір укладається терміном до 02.12.2030 з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою про надання земельної ділянки в оренду ( ст. 179-181 Т1).

04.02.2009 між сторонами договору № 72 від 21.12.2005 було укладено Акт прийому передачі земельної ділянки, у відповідності до якого Орендодавець Вінницька міська рада в особі першого заступника міського голови Михайлюка Івана Архиповича, який діє на підставі довіреності посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. 13.12.2005 за реєстром № 4223, передає, а Орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітеком» в особі директора Передерій Сергія Івановича, що діє на підставі Статуту приймає у відповідності з договором оренди земельної ділянки № 72 від 21.12.2005 в оренду земельну ділянку площею 0,3604 га, розташовану в м. Вінниця, по проспекту Коцюбинського (біля будівлі м`ясо молочного павільйону).

Земельна ділянка виділена в натурі її межі чітко призначені на місцевості та закріплені відповідними межовими знаками. Земельна ділянка передається Орендарю вільною від забудови. На земельній ділянці інженерні комунікації відсутні, про що зазначено в договорі. Категорія земель (цільове призначення) землі житлової та громадської забудови функціональне використання для комерційного використання.

В подальшому рішенням 32 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 31.05.2013 № 1299 (п. 9 додатку 2 рішення) ТОВ «Вітеком» надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, на яких знаходяться належні заявнику об`єкти нерухомого майна, розташованих на просп. Коцюбинського, 13 у м. Вінниця орієнтовною загальною площею 0,4709 га, в тому числі ділянка № 1 площею 0,2439 га, просп. Коцюбинського, 13Б, ділянка № 2 площею 0,2270 га, просп. Коцюбинського, 13А, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за рахунок земель територіальної громади міста.

Пунктом 10, 10.1 додатку 2 даного рішення надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що знаходяться на просп. Коцюбинського, 13 у м. Вінниці, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать ТОВ «Вітеком» для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,4709 га, в тому числі ділянка № 1 площею 0,2439 га просп. Коцюбинського, 13Б, ділянка №2 площею 0,2270 га, просп. Коцюбинського, 13А за рахунок земель територіальної громади міста (договір оренди від 04.02.2009 № 09).

У подальшому рішенням 33 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 21.06.2013 № 1334, пунктом 15 додатку 2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблену МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» на замовлення ТОВ «Вітеком» площею 0,2175 га, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, належний заявнику за адресою просп. Коцюбинського, 13А у м. Вінниці для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, що перебуває в оренді ТОВ «Вітеком» (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 09, кадастровий номер 051013700:03:002:0056).

Пунктом 15.1 визначено внести зміни до договору оренди земельної ділянки шляхом укладення відповідної угоди.

Пунктом 15.2 доручено Департаменту комунальних ресурсів Вінницької міської ради зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,2175 га за територіальною громадою міста в особі Вінницької міської ради в установленому законом порядку.

Пунктом 16 додатку 2 вищевказаного рішення затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблену МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» на замовлення ТОВ «Вітеком» площею 0,2307 та, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, належний заявнику за адресою просп. Коцюбинського, 13-Б у м. Вінниці для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, що перебуває в оренді ТОВ «Вітеком» (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 09, кадастровий номер 051013700:03:002:0057).

Пунктом 16.1 визначено внести зміни до договору оренди земельної ділянки шляхом укладення відповідної угоди.

Пунктом 16.2 доручено Департаменту комунальних ресурсів Вінницької міської ради зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,2307 га за територіальною громадою міста в особі Вінницької міської ради в установленому законом порядку.

Пунктом 17 визначено внести зміни до п.п. 10.1 додатку 2 рішення міської ради від 31.05.2013 № 1299 виклавши його в наступній редакції: «проспекті Коцюбинського, 13-А у м. Вінниці, площею 0,2175 га, та на проспекті Коцюбинського, 13-Б. площею 0,2307 га для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, належні заявнику, за рахунок земель, що перебувають в оренді ТОВ «Вітеком» (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 09).

В подальшому рішенням Вінницької міської ради від 27.12.2013 №1558:

- погоджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення, яка пропонується до продажу ТОВ «Вітеком», що знаходиться по просп. Коцюбинського, 13-А, у м. Вінниці, загальною площею 2175 кв.м., кадастровий номер :03:002:0156, на якій розміщене майно покупця, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за рахунок земель, що перебувають в оренді ТОВ «Вітеком»;

- передано у власність шляхом продажу ТОВ «Вітеком» земельну ділянку загальною площею 2175 кв.м., для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, по просп. Коцюбинського, 13-А, у м. Вінниці;

- припинено дію договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого від 04.02.2009 № 09, в зв`язку з поєднанням в одній особі власника земельної ділянки та орендаря.

Спосіб продажу: продаж земельної ділянки ТОВ «Вітеком» на неконкурентних засадах відповідно до договору купівлі-продажу.

Згідно Додатку 2 цього рішення:

-погоджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення, яка пропонується до продажу ТОВ «Вітеком», що знаходиться по просп. Коцюбинського, 13-Б, у м. Вінниці, загальною площею 2307 кв.м., кадастровий номер :03:002:0155, на якій розміщене майно покупця, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за рахунок земель, що перебувають в оренді ТОВ «Вітеком»;

- передано у власність шляхом продажу ТОВ «Вітеком» земельну ділянку загальною площею 2307 кв.м., для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, по просп. Коцюбинського, 13-Б, у м, Вінниці;

- припинено дію договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого від 04.02.2009 № 09, в зв`язку з поєднанням в одній особі власника земельної ділянки та орендаря.

Спосіб продажу: продаж земельної ділянки ТОВ «Вітеком» на неконкурентних засадах відповідно до договору купівлі-продажу.

На підставі вказаного рішення Вінницької міської ради, між останньою та ТОВ «Вітеком» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № 605 від 19.03.2014, (договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2175 га з кадастровим номером :03:002:0156, просп. Коцюбинського, 13-А), (посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. 19.03.2014 року за реєстровим № 605, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01. Державна реєстрація права власності проведено державним кадастровим реєстратором відділом у м. Вінниця Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, 01.07.2021 про що свідчить витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-0221) та договір купівлі-продажу земельної ділянки № 604 від 19.03.2014, (договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2307 га з кадастровим номером :03:002:0155, просп. Коцюбинського, 13-А), (посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. 19.03.2014 року за реєстровим № 604, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01. Державна реєстрація права власності проведено державним кадастровим реєстратором відділом у м. Вінниця Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, 01.07.2021 про що свідчить витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-021).

В подальшому 05.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вітеком», ( код ЄДРПОУ № 23104216) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВМ Агроінвест» (код ЄДРПОУ № 44370994) було укладено ряд договорів купівлі продажу, а саме:

- договір купівлі продажу (посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського округу Терещенко В.В. 05.07.2021 та здійснено реєстраційний запис № 1473) у відповідності до якого Продавець передав у власність (продав), а "Покупець набув у власність (купив) всю належну Продавцю нежитлову будівлю, яка розташована в місті Вінниця проспект Коцюбинського, будинок під номером 13 А (надалі нерухомість). Нерухомість, що відчужується належить Продавцю що підтверджується свідоцтвом про право власності, на нерухоме майно, виданим державним реєстратором реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 06 червня 2013 року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1. Згідно документів, що посвідчують право власності на нежитлову будівлю під літ. «А», нерухомість, яка відчужується, має загальну площу 5,2 кв. м. Нерухомість розташована на земельній ділянці, площею 0,2175 га, яка є власністю „Продавця, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0156, та відчужується одночасно з нерухомістю (а.с.147-148 Т1);

- згідно договору купівлі продажу (посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського округу Терещенко В.В. 05.07.2021 та здійснено реєстраційний запис № 1474) у відповідності до якого Продавець продав, а Покупець купив земельну ділянку площею 0,2175 га в межах згідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0156, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована згідно даних, наявних в документах, що підтверджують право власності, за адресою: місті Вінниця, проспект (вулиця) Коцюбинського, земельна ділянка під номером 13 А (а.с. 149-151 Т1);

- згідно договору купівлі продажу посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського округу Терещенко В.В. 05.07.2021 та здійснено реєстраційний запис № 1475 у відповідності до якого Продавець передав у власність (продав), а Покупець набув у власність (купив) весь належний "Продавцю на праві приватної власності нежитлову будівлю, яка розташована в місті Вінниця проспект Коцюбинського, будинок під номером 13 Б (тринадцятим Б) (надалі нерухомість). Нерухомість, що відчужується належить Продавцю що підтверджується свідоцтвом про право власності, на нерухоме майно, видане державним реєстратором Урус Анастасією Ігорівною, реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, 06 червня 2013 року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1.

Згідно документів, що посвідчують право власності на нежитлову будівлю під літ. «Б», нерухомість, яка відчужується має загальну площу 2,5 кв. м.

Нерухомість розташована на земельній ділянці, площею 0,2307 га, яка є власністю „Продавця. Кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0155, яка відчужується одночасно з нерухомістю. (а.с.152-153 Т1).

- згідно договору купівлі - продажу (посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського округу Терещенко В.В. 05.07.2021 та здійснено реєстраційний запис № 1476 у відповідності до якого Продавець продав, а Покупець купив земельну ділянку площею 0,2307 га в межах згідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0155, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована згідно даних, наявних в документах, що підтверджують право власності, за адресою: місті Вінниця, проспект (вулиця) Коцюбинського, земельна ділянка під номером 13 А (а.с.154-156 Т1).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Щодо підставності (процесуальної дієздатності) прокурора на звернення до суду з даним позовом до суду.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020р. у справі №698/119/18.

Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

Предметом позову у даній справі є вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Вінницької міської ради 40 сесії 6 скликання від 27.12.2013 № 1558 «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення», в частині надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІТЕКОМ» (, юридична адреса: 21050, м. Вінниця, пр. Коцюбинського, 13-А) у власність, шляхом продажу, земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А в м. Вінниця для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,2175 га, про що зазначено в додатку 1 до вказаного рішення, та земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б в м. Вінниця для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,2307 га, про що зазначено в додатку 2 до вказаного рішення; про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки № 604 від 19.03.2014, зареєстрований приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б в м. Вінниці, площею 0,2307 га, укладений між Вінницькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «ВІТЕКОМ»; про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки № 605 від 19.03.2014, зареєстрований приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А в м. Вінниці, площею 0,2175 га, укладений між Вінницькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Вітеком».

При цьому, з вказаних позовних вимог вбачається, що в даному випадку спір виник щодо земельних ділянок, які є комунальною власністю та належали територіальній громаді м. Вінниці.

Особою, що здійснює правомочності власника майна, належного територіальній громаді міста Вінниця, є Вінницька міська рада.

Так, звертаючись до суду з відповідним позовом, прокурор одним із співвідповідачів вказав Вінницьку міську раду, оскільки рішення саме цього органу оспорюється прокурором, із зазначенням того, що вказане рішення прийнято із порушенням чинного законодавства. Цим прокурор обґрунтовував відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів саме у спірних правовідносинах, тобто, навів підставу для представництва інтересів держави.

Таким чином, суд погоджується з позицією прокурора щодо того, що захист інтересів держави в особі територіальної громади м. Вінниця має здійснювати Вінницька міська рада, проте, саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у вигляді прийняття рішення та підписання договорів, які прокурор вважає незаконними та такими, що порушують інтереси держави в особі територіальної громади м. Вінниця, з огляду на що, прокурором цілком правомірно заявлено відповідний позов, а Вінницьку міську раду визначено одним із відповідачів у цій справі, тому іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади м. Вінниці, виходячи із спірних правовідносин, не існує.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому випадку прокурор набуває статусу позивача (абзац другий частини другої статті ЦПК України у редакції, чинній до 15.12.2017). Аналогічний припис закріплений у частині четвертій статті 56 ЦПК України, чинного з 15.12.2017.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Водночас у справі, що розглядається, відсутні підстави вважати підтвердженими посилання відповідача-1 на порушення ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо підстав представництва прокурором інтересів держави у суді, оскільки, відкриваючи провадження у цій справі, суди встановили відповідність поданої прокурором заяви вимогам ГПК України і не знайшли підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження. Тобто жодних недоліків цієї заяви, зокрема, в частині представництва прокурором інтересів держави в суді, суди не встановили.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в даному випадку прокурор належним чином підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та звернувся до суду як самостійний позивач.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.08.2020 р. у справі №908/684/19, від 17.06.2020р. у справі №545/275/19, від 25.08.2020р. у справі №707/2825/18.

Відповідно до статті 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування України" передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування України", право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування України" визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 30 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування України", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Статтею 29 Закону України "Про місцеве самоврядування України" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

1) управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад;

2) встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад;

3) заслуховування звітів про роботу керівників підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад;

4) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування України", територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Прокурор стверджує, що рішення від 27.12.2013 №1558 Вінницької міської ради щодо надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІТЕКОМ» (, юридична адреса: 21050, м. Вінниця, пр. Коцюбинського, 13-А) у власність, шляхом продажу, земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А в м. Вінниця для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,2175 га, про що зазначено в додатку 1 до вказаного рішення, та земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б в м. Вінниця для будівництва та обслуговування будівель торгівлі площею 0,2307 га, про що зазначено в додатку 2 до вказаного рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки було прийняте не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, а саме, продаж земельних ділянок мав відбуватися на конкурентних засадах виключно на земельних торгах, площа земельних ділянок є значно більшою ніж необхідна для експлуатації та обслуговування придбаних об`єктів нерухомості, крім того зазначає про принесені збитки громаді внаслідок продажу спірних земельних ділянок.

Частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами у відповідності до статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до вимог статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України.

З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що органи місцевого самоврядування, здійснюють управління і самостійно вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Такі ж положення закріплені в статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються Конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними, що кореспондується із вимогами частини 3 статті 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Згідно з п. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 5 статті 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно із статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Вінницька міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначено що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Порядок надання земельних ділянок регулюється Земельним кодексом України.

Відповідно до пункту 1 статті 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина 2 статті 123 Земельного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 134 Земельного кодексу України (не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Отже, чинним земельним законодавством передбачено виключне право власника нерухомого майна на отримання у власність земельної ділянки на якій воно розташоване без проведення земельних торгів.

Так, як уже встановлено вище судом 16.12.2005 на підставі рішення від 02.12.2005 № 1597 між Вінницькою міською радою та ТОВ «Вітеком» укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Вінниця, просп. Коцюбинського (біля будівлі м`ясо-молочного павільйону) (далі - Договір), площею 0,3604 га для комерційного використання, терміном на 25 років, державна реєстрація договору від 21.12.2005 № 72.

В подальшому рішенням 32 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 31.05.2013 № 1299 (п. 9 додатку 2 рішення) ТОВ «Вітеком» надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, на яких знаходяться належні заявнику об`єкти нерухомого майна, розташованих на просп. Коцюбинського, 13 у м. Вінниця орієнтовною загальною площею 0,4709 га, в тому числі ділянка № 1 площею 0,2439 га, просп. Коцюбинського, 13Б, ділянка № 2 площею 0,2270 га, просп. Коцюбинського, 13А, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за рахунок земель територіальної громади міста.

Пунктом 10, 10.1 додатку 2 даного рішення надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що знаходяться на просп. Коцюбинського, 13 у м. Вінниці, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать ТОВ «Вітеком» для будівництва та обслуговування будівель торгівлі загальною площею 0,4709 га, в тому числі ділянка № 1 площею 0,2439 га просп. Коцюбинського, 13Б, ділянка №2 площею 0,2270 га, просп. Коцюбинського, 13А за рахунок земель територіальної громади міста (договір оренди від 04.02.2009 № 09).

У подальшому рішенням 33 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 21.06.2013 № 1334, пунктом 15 додатку 2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблену МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» на замовлення ТОВ «Вітеком» площею 0,2175 га, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, належний заявнику за адресою просп. Коцюбинського, 13А у м. Вінниці для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, що перебуває в оренді ТОВ «Вітеком» (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 09, кадастровий номер 051013700:03:002:0056).

Пунктом 15.1 визначено внести зміни до договору оренди земельної ділянки шляхом укладення відповідної угоди.

Пунктом 15.2 доручено Департаменту комунальних ресурсів Вінницької міської ради зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,2175 га за територіальною громадою міста в особі Вінницької міської ради в установленому законом порядку.

Також Пунктом 16 додатку 2 вищевказаного рішення затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблену МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» на замовлення ТОВ «Вітеком» площею 0,2307 та, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, належний заявнику за адресою просп. Коцюбинського, 13-Б у м. Вінниці для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, що перебуває в оренді ТОВ «ВІТЕКОМ» (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 09, кадастровий номер 051013700:03:002:0057).

Пунктом 16.1 визначено внести зміни до договору оренди земельної ділянки шляхом укладення відповідної угоди.

Пунктом 16.2 доручено Департаменту комунальних ресурсів Вінницької міської ради зареєструвати право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,2307 га за територіальною громадою міста в особі Вінницької міської ради в установленому законом порядку.

Пунктом 17 визначено внести зміни до п.п. 10.1 додатку 2 рішення міської ради від 31.05.2013 № 1299 виклавши його в наступній редакції: «проспекті Коцюбинського, 13-А у м. Вінниці, площею 0,2175 га, та на проспекті Коцюбинського, 13-Б площею 0,2307 га для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, належні заявнику, за рахунок земель, що перебувають в оренді ТОВ «Вітеком» (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 09).

Відповідно до Інформації державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ТОВ "Вітеком" () право власності на нежитлові будівлі по просп. Коцюбинського 13-А та 13-Б, площею 5,2 кв.м. і площею 2,5 кв.м відповідно ТОВ «Вітеком» набуло 06.06.2013.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0156, площею 0,2175 га проведена 03.09.2013, а право комунальної власності на земельну ділянку зареєстровано Вінницькою міською радою 19.03.2014 та державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0155, площею 0,2307 га проведена 03.09.2013, а право комунальної власності на земельну ділянку зареєстровано Вінницькою міською радою 19.03.2014.

Таким чином, суд констатує, що станом на момент прийняття Вінницькою міською радою оскаржуваного рішення, так і станом на момент розгляду справи, право власності на нерухоме майно є чинним та не скасованим, а щодо протилежного прокурором доказів не надано.

Приймаючи до уваги, що станом на момент прийняття Вінницькою міською радою оскаржуваного рішення № 1558 від 27.12.2013 спірні земельні ділянки були сформовані як об`єкт цивільних прав (кадастрові номера), на земельній ділянці знаходились об`єкти нерухомого майна, право власності на які зареєстровано за другим відповідачем, то право власності на спірні земельні ділянки в силу положень ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягало продажу на земельних торгах, а відтак доводи прокурора про те, що спірне рішення прийнято всупереч положенням ч. 1 ст. 134 ЗК України, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, а відтак такі вимоги задоволенню не підлягають.

Суд критично сприймає доводи прокурора відносно того, що Вінницькою міською радою прийнято рішення № 1558 від 27.12.2013 про продаж ТОВ «Вітеком» двох земельних ділянок загальною площею 0,4482 га, у той час як в оренді товариства згідно договору від 04.02.2009 № 09 було лише 0,3604 га, тобто більшу площу, ніж була в користуванні з огляду на те, що рішенням 32 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 31.05.2013 № 1299 (п. 9 додатку 2 рішення) ТОВ «Вітеком» надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, на яких знаходяться належні заявнику об`єкти нерухомого майна, розташованих на просп. Коцюбинського, 13 у м. Вінниця орієнтовною загальною площею 0,4709 га, в тому числі ділянка № 1 площею 0,2439 га, просп. Коцюбинського, 13Б, ділянка № 2 площею 0,2270 га, просп. Коцюбинського, 13А, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за рахунок земель територіальної громади міста та рішенням 33 сесії 6 скликання Вінницької міської ради від 21.06.2013 № 1334, пунктом 17 визначено внести зміни до п.п. 10.1 додатку 2 рішення міської ради від 31.05.2013 № 1299 виклавши його в наступній редакції: «проспекті Коцюбинського, 13-А у м. Вінниці, площею 0,2175 га, та на проспекті Коцюбинського, 13-Б. площею 0,2307 га для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, належні заявнику, за рахунок земель, що перебувають в оренді ТОВ «Вітеком» (договір оренди земельної ділянки від 04.02.2009 № 09). Тобто даними рішення збільшено розмір земельної ділянки яка перебувала в оренді ТОВ «Вітеком», при цьому дані рішення в судовому порядку не оскаржені, що в свою чергу в призмі закону говорить про їх легітимність та правомірність. З огляду на встановлене у суду відсутні підстави вважати доводи прокурора такими, що підтверджені належними доказами.

Доводи прокурора щодо невідповідності площі земельної ділянки площі нерухомого майна та надання у право власності ТОВ "Вітеком" земельних ділянок, що у декілька разів перевищує площу належного їй на праві власності нерухомого майна, суд оцінює критично, оскільки встановлення площі земельної ділянки та нерухомого майна, яке розташоване на ній не регламентується, а ні положеннями ст. 134 Земельного кодексу України, а ні Державними будівельними нормами «Містобудування. Планування і забудова міських сільських поселень ДБН 360-92», затверджених наказом Держкоммістобудування ви 17.04.1992 за № 44 (на момент розгляду справи), а ні Державними санітарними правилами планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України віз 19.06.1996 № 173, Державними будівельними нормами «Житлові будинки. Основні положенні ДБН В.2.2-15-2005», затверджених наказом Держбуду України від 18.05.2005 №80.

Разом з тим, вказані положення не ставлять в залежність площу земельної ділянки від розміру нерухомого майна, що розташоване на ній, а визначення розміру такої земельної ділянки є виключно правом та волевиявленням органу місцевого самоврядування.

Крім того, твердження прокурора, що розмір земельної ділянки, на отримання якої має право другий відповідач, має відповідати площі, яку безпосередньо займають нежитлові споруди (виключно площу під об`єктами нерухомого майна) або може бути дещо більшою (у разі необхідності обслуговування цих об`єктів) не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру

Проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за відповідним проектом.

Склад проекту землеустрою визначається ст. 50 Закону України «Про землеустрій».

Ключову роль у питанні раціонального (чи не раціонального) використання земельної ділянки відіграє саме проект землеустрою, за яким таку ділянку було відведено у користування, позаяк саме у ньому враховуються усі особливості формування ділянки. Так, в силу специфіки місцевості, виду господарської діяльності, логістичних параметрів та багатьох інших чинників, площа (та, зокрема, і "геометричні розміри") земельної ділянки може перевищувати площу нерухомості, яка на такій ділянці знаходиться. При поданні позову з підстав (надмірність площі земельної ділянки порівняно з площею розташованої на ній нежитлової будівлі), які заявляє прокурор у даній справі, слід враховувати, що одним із можливих способів доказування, крім експертизи, є саме обставини наявності недоліків або неточностей у розробленому проекті землеустрою чи той факт, що проект землеустрою не відповідає вимогам закону або є необґрунтованим. Сама по собі констатація факту того, що площа відведеної земельної ділянки є більшою у математичному порівнянні з площею нерухомості, без обґрунтування належними та допустимими доказами, не може вважатися належним обґрунтуванням позову та не дає підстав для його задоволення.

Доведення обставин, пов`язаних з обґрунтованістю землевпорядної документації, в тому числі щодо розміру земельної ділянки покладається на сторони в судовому процесі. При цьому відповідно до загальних засад господарського судочинства, визначених статтями 2, 13, 14, 74, 86, 237 Господарського процесуального кодексу України, позивач у справах зазначеної категорії повинен довести належними доказами ту обставину, що неналежними доказами є розроблений на замовлення відповідача проект землеустрою чи технічна документація із землеустрою, в яких власне і визначається конкретна площа земельної ділянки.

Сам по собі факт перевищення площ відведеної земельним ділянкам над площею, займаною об`єктами нерухомості та необхідною для їх обслуговування, не може бути самостійною підставою для визнання такої передачі землі незаконною та задоволення відповідного позову.

У зв`язку з цим, оскаржуючи законність передачі земельних ділянок у власність з мотивів не співмірності площі відведених земельних ділянок порівняно з площею будівель, розташованих на цій земельних ділянках, саме прокурор повинен був належними і допустимими доказами довести розмір земельних ділянок, який є дійсно необхідним для обслуговування та експлуатації розміщеного на землі майна, що відповідає принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого у статті 14 Господарського процесуального кодексу України, проте прокурором не доведено належними та допустимими доказами необхідності використання другим відповідачем земельних ділянок у менших розмірах, та не наведено жодних порушень чинного законодавства при затвердженні проекту землеустрою спірних земельних ділянок, наявності недоліків або неточностей у розроблених проектах землеустрою, не відповідності таких проектів землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2018 року у справі № 910/4528/15-г зазначив, що питання обґрунтування розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, потребує спеціальних знань та відповідно до частини 2 статті 18-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" повинно визначатися шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи із урахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил, тощо.

Проте прокурором така експертиза заявлена не була.

Прокурором не доведено належними та допустимими доказами необхідності використання земельних ділянок у меншому розмірі, проектна документація не є предметом спору а ні у даній справі, а ні в інших справах, прокурор з відповідним позовом до суду не звертався.

Крім того, суд звертає увагу на правову природу ДБН.

Згідно із статті 1 Закону України "Про стандартизацію" поняття стандарт охоплюється більш ширшим нормативний документ, під яким розуміють документ, який встановлює правила, загальні принципи чи характеристики різних видів діяльності або їх результат. Цей термін охоплює такі поняття, як стандарт, кодекс усталеної практики та технічні умови . Відповідно до статті 1 зазначеного Закону стандарт - документ, розроблений на основі консенсусу та затверджений уповноваженим органом, що встановлює призначені для загального і багаторазового використання правила, інструкції або характеристики, котрі стосуються діяльності чи її результатів, у тім числі продукцію, процеси або послуги, дотримання яких є необов`язковим. Стандарт може містити вимоги до термінології, позначок, пакування, маркування чи етикетування, які застосовуються до певної продукції, процесу чи послуги.

Якщо керуватися зазначеними вище, державні будівельні норми та правила визначають загальні правила, інструкції або характеристики, що стосуються діяльності чи її результатів, у тім числі продукцію, процеси або послуги. В нормативних документах містяться технічні, техніко-економічні та інші розрахункові величини і нормативні вимоги, якими необхідно керуватися у проектуванні в будівництві Зазначені акти та норми називають технічними, що визначають відносини людини з природою, на відміну від правових норм, які регулюють відносини людей. Важливою особливістю будівельного законодавства є наявність системи нормативно-технічної документації, тобто актів технічного нормування, які регламентують технічні процеси проектування об`єктів будівництва і здійснення будівельно-монтажних робіт, а також містять технічні вимоги до застосовуваних у будівництві матеріалів, конструкцій і виробів. Це - будівельні норми і правила, стандарти на будівельні матеріали, деталі і конструкції, різноманітні інструкції, норми, правила та інші акти технічного нормування.

Державні будівельні норми та правила, відповідно до статті 4 Цивільного кодексу України, не належать до актів цивільного законодавства. Такими Цивільний кодекс України визначає Конституцію України, Цивільний кодекс України, закони України, прийняті відповідно до Конституції та цього кодексу, акти Президента України у випадках, встановлених Конституцією України, постанови Кабінету Міністрів. Згідно з частиною 5 статті 4 Цивільного кодексу України інші органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативно - правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом. А в Конституції України та інших законах України про державні будівельні норми як регулятор цивільних відносин нічого не згадується.

Правові норми, що визначають права і обов`язки суб`єктів, згідно з чинним законодавством України повинні бути належно оприлюднені. Адже відповідно до статті 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Такі самі закони та нормативно-правові акти не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності від 10 червня 1997 року закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України не пізніш як у п`ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Офіційними друкованими виданнями є: Офіційний вісник України; газета Урядовий кур`єр. Офіційними друкованими виданнями, в яких відбувається офіційне оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України, є також газета Голос України, Відомості Верховної Ради України. Офіційним друкованим виданням, в якому здійснюється офіційне оприлюднення законів, актів Президента України, є також інформаційний бюлетень Офіційний вісник Президента України. Громадяни, державні органи, підприємства, установи, організації під час здійснення своїх прав і обов`язків повинні застосовувати закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, опубліковані в офіційних друкованих виданнях або одержані у встановленому порядку від органу, який їх видав (пункт 3 зазначеного Указу Президента).

Проте, державні будівельні норми не оприлюднюються в офіційних друкованих виданнях. Нормативні документи, в тому числі і державні будівельні норми, публікуються в Інформаційному бюлетені Міністерства регіонального розвитку та будівництва України. Очевидно, таке положення зазначеного наказу суперечить зазначеним вище нормам Указу Президента України, який вищий за своєю юридичною силою. Адже Інформаційний бюлетень Міністерства регіонального розвитку та будівництва України не належить до офіційних джерел оприлюднення нормативно-правових актів.

Крім того, в пункті 2 Указу Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" зазначено, що нормативно-правові акти можуть бути опубліковані в інших друкованих виданнях лише після їх офіційного оприлюднення у встановленому в цьому Указі порядку. Нормативно-правові акти, опубліковані в інших друкованих виданнях, мають інформаційний характер і не можуть бути використані для офіційного застосування.

Посилання прокурора на правові позиції, викладену у постановах Верховного суду у справі не приймається судом з огляду на наступне.

Оскільки за доводами суду зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

За доводами суду аналіз висновків, зроблених у вказаних справах, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник, оскільки зазначені висновки не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням інших предметів та підстав заявленого позову, фактичних обставин, встановлених судами у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовлюють прийняття відповідного рішення, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними.

В позовній заяві прокурором зазначено, що громаді міста Вінниці нанесена матеріальна шкода у вигляді упущеної вигоди, оскільки право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:002:0156, :03:002:0155 повинно було бути продано з земельних торгів. Втім, суд не погоджується із такою позицією прокурора, оскільки в сфері земельних відносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Незаконне відчуження землі ослаблює основи місцевого самоврядування, що також потребує прокурорського реагування у межах наданої Конституції України компетенції.

Втім прокурором не визначено посилання на неможливість передачі земельних ділянок від Вінницької міської ради до другого відповідача, а також не представлено достовірних доказів, що при іншому способі передачі земельних ділянки у власність, в місцевий бюджет гарантовано надійшли грошові кошти в більшому розмірі. Тобто, прокурор базує свою позицію на припущеннях, які не доведені в площі доказової бази.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації.

Оскільки прокурором, як позивачем, не доведено того, що спірне рішення Вінницької міської ради було прийнято із порушенням вимог Закону, то підстави для визнання його незаконним та скасування - відсутні, а відтак позовні вимоги прокурора задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки № 604 від 19.03.2014, зареєстрований приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б в м. Вінниці, площею 0,2307 га, укладений між Вінницькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «ВІТЕКОМ» та про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки № 605 від 19.03.2014, зареєстрований приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А в м. Вінниці, площею 0,2175 га, укладений між Вінницькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю «ВІТЕКОМ» то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

На момент укладення спірних договорів земельні ділянки відносились до земель комунальної форми власності, власником є Вінницька міська рада, і відповідно право розпорядження якими згідно Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" входить до повноважень Вінницької міської ради.

Судом встановлено, що спірні договори, укладені між уповноваженими суб`єктами, проведено державну реєстрацію оспорюваних договорів, із зазначенням всіх істотних умов, передбачених діючим законодавством для договору оренди землі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06 листопада 2009 року, вирішуючи спір про визнання договору або його частини недійсним, господарський суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання договору (його частини) недійсним і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору; правоздатність сторін за договором; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

При цьому, суперечність договору актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним договором (чи його частиною) імперативного припису законодавства чи укладення певного договору всупереч змісту чи суті правовідносин сторін.

Як вже було встановлено вище, суд констатував відсутність підстав для визнання спірного рішення Вінницької міської ради незаконним та його скасування, тому й підстави для визнання недійсним спірних договорів купівлі продажу земельних ділянок відсутні, а відтак позов у частині похідної вимоги про визнання договорів недійсним також задоволенню не підлягає.

Крім того, судом також встановлено відсутність підстав для задоволення позовної вимог прокурора про витребовування у Товариства з обмеженою відповідальністю «АВМ Агроінвест» (, м. Вінниця, вул. Шевченко, 5А, 21036) на користь територіальної громади міста Вінниці в особі Вінницької міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0155 по просп. Коцюбинського, 13-Б в м. Вінниці, площею 0,2307 га та про витребовування у Товариства з обмеженою відповідальністю «АВМ Агроінвест» (, м. Вінниця, вул. Шевченко, 5А, 21036) на користь територіальної громади міста Вінниці в особі Вінницької міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0156 по просп. Коцюбинського, 13-А в м. Вінниці, площею 0,2175 га, які в свою чергу є похідною від визнання незаконним та скасування спірного рішення Вінницької міської ради.

Частиною 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини слід зазначити, що концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак, і "майном". До таких активів може відноситися право оренди (рішення ЄСПЛ від 25 березня 1999 року у справі "Ятрідіс проти Греції", заява № 311107/96, п. 54). Тобто, крім традиційної для України концепції власності (рухоме і нерухоме майно) та прав, що пов`язані з відносинами власності між особами (акції, інтелектуальна власність, тощо), власністю у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції є і оренда майна. Таким чином, право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Evci Рlastic" на спірну земельну ділянку становить "майно", яке підпадає під захист не тільки національного, а і міжнародного законодавства, зокрема, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу до неї. У практиці ЄСПЛ (рішення у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", "Серков проти України") напрацьовано три критерії, які слід оцінювати стосовно сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям одночасно. Якщо хоча б одного критерію із перелічених не було додержано, то Європейський суд з прав людини констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, якою необхідно досягти, та засобами, які застосовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Одним із елементів дотримання принципу "пропорційності" при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, питання про яку прокурор взагалі не порушував.

Потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються ("Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Ґаші проти Хорватії").

У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип "належного урядування" може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Виникненню права власності Товариства, виходячи з національної системи регулювання підстав та порядку набуття такого права, слугувала та передувала активна участь в такому процесі органів влади, зокрема, і Вінницької міської ради, а тому відповідальність за вказані процедури не може покладатися на відповідача, який розраховував на їх належність та легітимність, а тому визнання договорів недійсними є за своєю суттю втручання у право особи мирно володіти майном.

Отже, задоволення позовних вимог у даній справі не відповідатиме наведеному "принципу пропорційності", оскільки докладатиме надмірний індивідуальний тягар на юридичну особу, яка добросовісно набула права власності на об`єкти нерухомого майна та право власності спірних земельних ділянок, у зв`язку із чим, підстави для задоволення позовної вимоги щодо витребування із володіння відповідача 3 земельних ділянок та передання їх першому відповідачу - відсутні.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, пункт 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року).

Щодо строків позовної давності суд зазначає наступне.

Частиною другою ст. 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів.

Одним з таких органів є прокуратура, на яку п. ст. 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Аналізуючи відповідність обставин справи та дій державних органів відповідно до Конвенції, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Прорахунки або помилки державних органів повинні слугувати на користь потерпілих, насамперед у разі, якщо це не впливає на інші приватні інтереси. Іншими словами, тягар ризику будь-якої помилки, зробленої державною владою, має нести держава, і помилки не повинні виправлятися за рахунок відповідної особи.

Також Європейський суд з прав людини зазначив, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу "належного урядування" та вимозі "законності", закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Європейський суд з прав людини у справі "Dacia S.R.L." проти Молдови" від 18.03.2008 (Dacia S.R.L. v. Moldova,заява N 3052/04) встановив, що припис Цивільного кодексу Молдови, згідно з яким позовна давність не поширювалася на позови державних організацій про повернення державного майна з незаконного володіння інших організацій чи громадян сам по собі суперечить статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у справі не було надано жодних аргументів на обґрунтування, чому державні організації у цих випадках мають бути звільнені від обов`язку додержуватися установлених строків давності, котрі б в аналогічних ситуаціях перешкодили розгляду позовів, поданих приватними особами чи компаніями. Це, на думку Європейського суду з прав людини, потенційно може призводити до руйнування багатьох усталених правовідносин і надає дискримінаційну перевагу державі без будь-якої переконливої підстави (§ 76). Європейський суд з прав людини констатував, що зміна правовідносин, які стали остаточними внаслідок спливу позовної давності або повинні були б стати остаточними, якби строк позовної давності було застосовано без дискримінації на користь держави, є несумісним із принципом правової визначеності (§ 77).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, та про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень ст. 12, 81 ЦПК України. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Аналіз ст. 256, 261 ЦК України дає підстави для висновку, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку пред`явлення позов у самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Визначаючи початок перебігу позовної давності у цьому спорі, слід враховувати, коли про порушене право довідалася або могла довідатися саме держава в особі уповноваженого органу.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Отже, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Оскільки держава зобов`язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, яку покликані підтримувати норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Так, спірне рішення прийнято у 27.12.2013 році та 19.03.2014 році прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельні ділянки.

Прокурор звернувся з даним позовом до суду 25.10.2022 році. Відповідач 1 просить застосувати строки позовної давності та залишити позовну заяву без задоволення.

Разом з тим, враховуючи, що сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі не є підставою для відмови в позові, суд вважає, що у задоволенні позову заступника керівника Вінницької окружної прокуратури відмовити у зв`язку із розглядом справи по суті.

Виконуючи імперативні вимоги статті 238 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що через відмову в позову, судові витрати не покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 1-5, 10-13, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 194-196, 201, 208-210, 216-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити повністю.

2. Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви залишити за прокурором.

3. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Повне рішення складено 20 квітня 2023 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - прокурору (21020, м. Вінниця, пров. Цегельний,8)

3,4,5 - відповідачам (21050, м. Вінниця, вул. Соборна,59; 21050, м. Вінниця, просп. Коцюбинського, 13-А; 21036, м. Вінниця, вул. Шевченка,5а)