ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2023 р. м. ХарківСправа № 922/652/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ"
до Відділу освіти Люботинської міської ради Харківської області
простягнення коштів

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

21.02.2023 ПАТ "Харківенергозбут" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинського міського відділу освіти, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по пені в сумі 24.927,83 грн, 3% річних у сумі 5.178,06 грн та індекс інфляції в сумі 13.736,39грн, а також витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії споживу від 13.01.2021 №18004 в частині своєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії за період з січень-березень 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.02.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі №922/652/23. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзив відповідача.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено на юридичні адреси позивача та відповідача копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 06.03.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

Відповідачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 03.03.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

Таким чином суд дійшов висновку про належне повідомлення учасників справи про розгляд даної справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України, відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

На підставі заяви-приєднання Люботинський міський відділ освіти приєднався до умов договору про постачання електричної енергії споживачу. Відповідним додатком до заяви Люботинським міським відділом освіти надано інформацію щодо об`єктів споживача.

Між ПрАТ "Харківенергозбут" (постачальник) та Люботинським міським відділом освіти (споживач) був укладений Договір про постачання електричної енергії споживачу від 13.01.2021 №18004 (далі - Договір). Згідно з його умовами постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору. Оплата рахунку постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у комерційній пропозиції (пункти 5.1., 5.7. Договору).

Між сторонами була підписана Комерційна пропозиція №2Ф-Р (додаток №2 до Договору), згідно з якою сторони погодили, зокрема, ціну на електричну енергію, спосіб оплати, термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та термін його оплати тощо.

На виконання умов Договору позивачем у період січень-березень 2021 була продана відповідачеві електрична енергію в кількості 187.822,00 кВт *год. на загальну суму 418.897,91 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання-передачі електричної енергії за січень 2021, лютий 2021, березень 2021 та рахунками за електричну енергію нараховану в січні 2021, лютому 2021, березні 2021 по споживачу Відділу освіти Люботинської міської ради Харківської області. Зазначені документи були надіслані позивачем відповідачеві засобами поштового зв`язку.

Як зазначає позивач, станом на дату звернення з даним позовом до суду заборгованість у розмірі 418.897,91 грн відповідачем погашена в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями ( арк. спр. 59-66).

Враховуючи несвоєчасну оплату заборгованості з електричної енергії відповідачем за січень 2021, лютий 2021, березень 2021, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованість по пені в сумі 24.927,83 грн, 3% річних у сумі 5.178,06 грн та індекс інфляції в сумі 13.736,39грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до такого договору встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Пунктом 1 частини третьої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як було зазначено вище, на виконання умов Договору у період січень-березень 2021 позивачем була продана відповідачеві електрична енергія в загальній кількості 187.822,00 кВт *год. на суму 418.897,91 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, як факт належного виконання позивачем своїх обов`язків так і факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором у частині своєчасної оплати вартості отриманої електричної енергії за січень-березень 2021 року підтверджується рішенням Господарського суду Харківської області від 27.07.2021 у справі №922/2191/21. А отже, в силу положень частини четвертої статті 75 ГПК України факт порушення відповідачем строків оплати вартості електричної енергії встановлений в преюдиційному порядку та не потребує повторного доказування.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною третьої статті 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Договором передбачено нарахування пені за порушення строків оплати електричної енергії. Так, згідно з пунктом 8 Комерційної пропозиції №2Ф-Р (додаток №2 до Договору) у разі порушення споживачеві строків оплати електричної енергії постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, факт наявності в Договорі умов про відповідальність за це порушення у вигляді нарахування неустойки, свідчать про правомірність нарахування позивачем відповідачеві пені, 3% річних та індексу інфляції.

Перевіркою доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості по пені, 3% річних та індексу інфляції судом встановлено наступне, а саме:

1) розрахунки пені та 3% річних за період з 01.05.2021 по 31.08.2021 на заборгованість січня-березня 2021 відповідають вимогам чинного законодавства, а вказані в цих розрахунках суми нараховані арифметично вірно;

2) розрахунки індексу інфляції за період квітень-вересень 2021 на заборгованість січня-березня 2021 також відповідають вимогам чинного законодавства, а вказані в цих розрахунках суми нараховані арифметично вірно;

3) у розрахунках 3% річних на заборгованість січня-лютого 2021, а також у розрахунках пені та 3% річних на заборгованість березня 2021 відповідачем допущені помилки, а саме: дні фактичного виконання зобов`язання (24.09.2021, 27.09.2021, 28.09.2021) не повинні включатися в період нарахування пені та процентів річних. Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 13.06.2018 у справі №922/1008/16.

З огляду на вимоги статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України, господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Здійснивши перерахунок пені та 3% річних на заборгованість січня-березня 2021 року суд зазначає, що їх арифметично вірний розмір у вересні 2021 становить: пеня - 3.513,03 грн, 3% річних - 908,77 грн. В іншій частині пеня (61,60 грн) та 3% річних (34,40 грн) нараховані позивачем безпідставно.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем позовних вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача: стягнення пені в сумі 24.866,23 грн, 3% річних у сумі 5.143,66 грн та індексу інфляції в розмірі 13.736,39 грн. В частині стягнення пені в сумі 61,60 грн та 3% річних у сумі 34,40 грн слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2.678,12 грн покладаються на відповідача, в іншій частині (5,88 грн) залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти Люботинської міської ради Харківської області (62433, Харківська обл., м. Люботин, вулиця Шевченка, буд. 132, ) на користь Приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ) заборгованість по пені в сумі 24.866,23 грн, 3% річних у сумі 5.143,66 грн, індексу інфляції в сумі 13.736,39 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.678,12 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "19" квітня 2023 р.

Суддя Н.С. Добреля