ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2023 р. Справа №907/1053/22

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянув апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Закарпатській області за № 102/09-09 від 30.01.2023

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2023 суддя: Ремецькі О.Ф., м. Ужгород

про передачу справи за територіальною підсудністю

у справі № 907/1053/22

за позовом Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача товариства з обмеженою відповідальністю ШБУ-77, м. Ужгород

до відповідача приватного акціонерного товариства Страхова компанія „Перша, м. Київ

про стягнення 10 926,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст позовних вимог

30.12.2022 Служба автомобільних доріг у Закарпатській області звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом до приватного акціонерного товариства Страхова компанія „Перша ( надалі ПрАТ «СК «Перша»).

Обґрунтовуючи позовні вимоги Служба автомобільних доріг у Закарпатській області зазначила, що на автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-09 Мукачево Рахів Богородчани - Івано-Франківськ Рогатин Бібрка - Львів км 4+500 (надалі автомобільна дорога Н-09) сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено однобічне металеве транспортне огородження в кількості 4 погонних метрів та елементи фасонні (добірні) із оцинкованої сталі,загальною вагою 0,112 тон. ДТП відбулась за участю транспортного засобу марки ВАЗ 217030, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням Каналош Д.Й.

Автомобільна дорога Н-09 перебуває в оперативному управлінні Служби автомобільних доріг у Закарпатській області та обліковується на її балансі. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про автомобільні дороги» дорожнє металеве огородження обліковується на балансі позивача.

З посиланням на ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що в зв`язку з настанням страхового випадку страховик (відповідач) відшкодовує шкоду, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи (позивача).

Обґрунтовуючи звернення саме до Господарського суду Закарпатської області позивач посилається на частину 8 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2023 матеріали справи №907/1053/22 за позовом Служби автомобільних доріг у Закарпатській області до приватного акціонерного товариства Страхова компанія Перша про стягнення 10 926,00 грн., передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва, за місцем знаходження відповідача.

Ухвала суду мотивована тим, що предметом спору у цій справі є стягнення страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, а не відшкодування шкоди, тобто правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, а не з делікту.

Відтак враховуючи положення ч.ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України місцевий господарський суд дійшов висновку про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись із вказаною ухвалою суду Служба автомобільних доріг у Закарпатській області (позивач) звернулася до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2023, а справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Закарпатської області.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 в справі № 755/18006/15-ц та від 03.10.2018 в справі № 760/15471/15-ц, за змістом яких боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди.

Вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність між сторонами договірних відносин.

Крім того, апелянт зазначає, що Службою автомобільних доріг у Закарпатській області подано до Господарського суду Закарпатської області аналогічний позов та ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.01.2023 в справі № 907/1045/22 відкрито провадження в справі.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом, відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України не подали.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 271 ГПК України вказана апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається

Предметом спору є вимога Служби автомобільних доріг у Закарпатській області до страхової компанії ПрАТ «СК «Перша» (страховий поліс за № АР4885499, в якій застрахована цивільна відповідальність заподіювача шкоди) про відшкодування завданої шкоди внаслідок пошкодження однобічного металевого транспортного огородження в кількості 4 (чотири) погонні метри та елементи фасонні (добірні) із оцинкованої сталі загальною вагою 0,112 тон, під час ДТП за участю транспортного засобу марки ВАЗ 217030, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 267706 (складеного інспектором взводу № 2 роти № 3 батальойону УПП в Закарпатській області) внаслідок ДТП було пошкоджено однобічне металеве транспортне огородження в кількості 4 (чотири) погонні метри та елементи фасонні (добірні) із оцинкованої сталі загальною вагою 0,112 т.

За змістом зазначеного протоколу гр. ОСОБА_1 порушив правила п. 13.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2021 в справі № 303/3008/21 (провадження № 3/303/1690/21) встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказана постанова набрала законної сили 07.05.2021.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про передачу справи за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва на підставі частин 1, 2 статті 27 ГПК України.

В силу частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, - просторова компетенція однорідних судів.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.3 ст.45 ГПК України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційної колегією, місцезнаходженням відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» є адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30), що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас за умовами ч.1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

У всіх передбачених приписами статті 29 ГПК України випадках, альтернатива загальному правилу підсудності для позивача є факультативною, оскільки позивач самостійно та на власний розсуд може обирати між використанням як загального правила підсудності, так і застосуванням передбаченого законом альтернативного (одного або декількох).

Зокрема, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди (ч.8 ст. 29 ГПК України).

Апеляційний господарський суд вважає помилковими висновки місцевого господарського суду про те, що вимоги позивача випливають із договірних відносин, а не з делікту.

Деліктні зобов`язання або «зобов`язання із заподіяння шкоди» це недоговірні зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав. Метою даного зобов`язання є поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду.

Правила регулювання деліктних зобов`язань (ст. 1166 ЦК України) допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди в порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Натомість місцевий господарський суд оцінки змісту правовідносин, що виникли між сторонами не надав, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин не врахував, а тому прийшов до передчасного висновку про віднесення спору за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва, застосувавши правило ч. 1 ст. 27 ГПК України, замість ч.8 ст.29 ГПК України.

Посилання апелянта на справу № 907/1045/22 у якій ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.01.2023 відкрито провадження не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки суд не аналізує підставу та предмет заявленого позову в справі № 907/1045/22.

У відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України, апеляційна скарга Служби автомобільних доріг у Закарпатській області за № 102/09-09 від 30.01.2023 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2023 - скасуванню, з направленням справи № 907/1053/22 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про направлення справи для продовження розгляду справи по суті, то розподіл судових витрат слід здійснити суду першої інстанції за наслідками розгляду справи по суті відповідно до вимог ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 280-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Закарпатській області за № 102/09-09 від 30.01.2023 задоволити.

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2023 у справі №907/1053/22 скасувати.

Справу №907/1053/22 направити до Господарського суду Закарпатської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий-суддя Бойко С.М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.