ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2023 Справа № 914/1896/22
місто Львів
Господарський суд Львівської області у складі судді Тараса РИМА,

за участю секретаря судового засідання Лілії ТУРЧИН,

представників сторін:

прокурора:Ольга РАПІТА,
позивача-1:Дмитро МАЗУР,
позивача-2:Ірина ЖУГАН,
відповідача-1:не з`явився,
відповідача-2:не з`явився,
відповідача-3:Руслан ДОКТОРЕВИЧ,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу
позовом:Заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (далі Прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі Міністерство або Позивач-1) та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (далі РВ ФДМУ або Позивач-2),
до відповідача-1:Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» (далі ДП «Західвійськбуд» або Відповідач-1),
до відповідача-2:Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» (далі ТОВ «Вольво Україна» або Відповідач-2),
до відповідача-3:Товариства з обмеженою відповідальністю «ФХ Сервіс» (далі ТОВ «ФХ Сервіс» або Відповідач-3),
про: визнання недійсною угоди, повернення майна.
I. ВСТУП.
1. Основним питанням, яке повинен вирішити суд у цій справі, є визначення правомірності зміни орендаря у договорі оренди державного майна шляхом внесення змін до основного договору.

II. ПРОЦЕДУРИ.
2. Прокурор в інтересах держави в особі Міністерства та РВ ФДМУ звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Відповідачів про визнання недійсною угоди та усунення перешкод у користуванні майном.

3. Ухвалою від 23.08.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

4. Тривалість підготовчого провадження зумовлена значною кількістю сторін справи, які в різний час подавали заяви по суті справи, перебоями з електропостачання приміщення суду, внаслідок чого не відбулося підготовче засідання 16.11.2022, оголошенням масштабних повітряних тривог, внаслідок чого не відбулося підготовче засідання 16.12.2022.

5. Ухвалою від 18.01.2023 суд залишив без руху позов Прокурора з огляду на приписи частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України та необхідність додатково сплатити судовий збір у розмірі 2 481,00 гривень.

6. Після усунення виявлених недоліків ухвалою від 01.02.2023 суд продовжив розгляд справи та призначив підготовче засідання на 15.02.2023.

7. Ухвалою від 15.02.2023, яку суд постановив у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, суд відхилив клопотання Відповідача-3 про повернення позову Прокурору, оскільки вважає, що Прокурор підтвердив можливість представляти інтереси держави у цьому процесі.

8. Суд створив усі можливості учасникам справи для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їх обставин та подання усіх можливих доказів, вирішив усі подані клопотання, а також виконав решта завдань підготовчого провадження. Зазначене стало підставою для того, що суд ухвалою від 15.02.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.03.2023. Суд відклав розгляд справи на 29.03.2023 з огляду на неприбуття в судове засідання прокурора. В судовому засіданні 29.03.2023, в якому були присутні всі учасники справи, суд оголосив перерву до 12.04.2023.

9. В судове засідання 12.04.2023 представники Відповідачів-1 та 2 не з`явилися, причин неприбуття не повідомили, заяв про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не подавали.

10. В судовому засіданні 12.04.2023, завершивши розгляд справи, суд ухвалив рішення у справі, проголосивши його вступну та резолютивну частини.

III. АРГУМЕНТИ СТОРІН.
Позиція Прокурора.
11. ДП «Західвійськбуд» на праві повного господарського відання володіє приміщенням ремонтно-механічної майстерні та виробничою площадкою за адресою: вулиця Лесі Українки, будинок 45, село Малехів, Жовківський район, Львівська область. Міністерство управляє цим державним майном. ДП «Західвійськбуд» на підставі договору оренди від 28.10.1998 передав ТОВ «Вольво Україна» в оренду на 49 років частину цієї майстерні та виробничу площадку, що перебуває у державній власності.

12. У подальшому на підставі додаткової тристоронньої угоди від 01.08.2016, укладеної ДП «Західвійськбуд», ТОВ «Вольво Україна» та ТОВ «ФХ Сервіс», сторони цієї угоди змінили орендаря за договором оренди. Як наслідок, орендарем нерухомого майна стало ТОВ «ФХ Сервіс».

13. ДП «Західвійськбуд» не погодив з РВ ФДМУ передачу нерухомого майна в оренду новому орендарю, адже площа переданої в оренду нерухомості перевищує 200 м2. Зазначене порушує приписи абз. 4 статті 5, статті 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції станом на час укладення цієї угоди).

14. Прокурор вважає, що додаткова тристороння угода була спрямована на уникнення визначеної Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції станом на час укладення цієї угоди) процедури укладення договору оренди державного майна, за своєю суттю така угода є самостійним договором оренди. Набуття статусу орендаря можливе лише при укладенні договору оренди з дотриманням установленої процедури.

15. Укладення спірної додаткової угоди спричинило ненадходження до державного бюджету належних грошових коштів за оренду майна.

16. Щодо посилання Відповідачів на статті 512 та 520 Цивільного кодексу України (про заміну сторони у зобов`язанні) як підставу для укладення додаткової угоди, то такі є безпідставними. Вони не вказали, кого саме замінили в основному зобов`язанні боржника чи кредитора. Наслідки та процедура заміни боржника відрізняються від наслідків та процедури заміни кредитора у зобов`язанні.

17. Зазначені обставини є підставою для визнання недійсною додаткової тристоронньої угоди від 01.08.2016 на підставі частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки порушує приписи абз. 4 статті 5, статті 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції станом на час укладення цієї угоди). Цю вимогу Прокурор заявив до усіх Відповідачів в інтересах Міністерства та РВ ФДМУ.

18. У зв`язку з недійсністю додаткової угоди від 01.08.2016 ТОВ "ФХ Сервіс" незаконно користується об`єктом оренди нерухомим майном державної власності.

19. Прокурор вважає, що не пропустив позовної давності. Адже дізнався про порушення інтересів держави після того, як звернувся до ДП «Західвійськбуд» із запитом про надання копій укладених договорів оренди. Оскільки Прокурор отримав копію Додаткової угоди 10.08.2021, саме з цієї дати розпочався відлік позовної давності. У матеріалах справи відсутні докази, що Позивачі дізналися про порушення свого права до отримання копії позовної заяви Прокурора. Адже Відповідачі не надсилали Позивачам копій оскаржуваної додаткової угоди.

20. Хоч аудиторська служба Міністерства перевіряла діяльність ДП «Західвійськбуд» в 2017 році, Додаткова угода від 01.08.2016 не була предметом дослідження. За цих обставин не можна стверджувати, що Міністерство знало про факт укладення оспорюваної додаткової угоди.

21. Договір оренди від 28.10.1998 укладено до 2047 року. Отже, дія оспорюваної додаткової угоди має триваючий характер (починаючи з 01.08.2016 і до 28.10.2047). Тому позов може бути пред`явлений протягом всього часу порушення інтересів держави. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.11.2022 № 922/3166/20.

22. Покращення орендованого майна проведені з порушенням статті 778 Цивільного кодексу України та Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна. Зокрема, повноважні державні органи не давали згоди на здійснення таких покращень.

23. Позовна вимога про повернення орендованого майна Міністерству за своїм змістом є негаторним позовом та заявлена на підставі статті 391 Цивільного кодексу України. Прокурор посилається на постанови від 02.12.2020 у справі № 911/1659/19 та від 06.08.2021 у справі № 910/20607/17, в яких Верховний Суд дійшов висновку, що позов про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити дії є негаторним, що зумовлює застосування до спірних правовідносин статті 391 Цивільного кодексу України, а тому на такі вимоги не поширюється позовна давність.

24. Предметом позову у цій справі є:

24.1. Визнання недійсною додаткової угоди від 01.08.2016 до договору оренди нерухомого майна від 28.10.1998. Підставою позову в цій частині є порушення при укладенні додаткової угоди Відповідачами абзацу 4 статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, чинній станом на момент укладення додаткової угоди). Зокрема, орендодавцем (стороною додаткової угоди), могло бути лише РВ ФДМУ.

24.2. Повернення державі в особі Міністерства в повне господарське відання ДП «Західвійськбуд» частини приміщення ремонтно-механічної майстерні загальною площею 643,6 м2 та виробничої площадки перед ремонтно-механічною майстернею загальною площею 4 655 м2 за адресою: Львівська область, Жовківський район, село Малехів, вулиця Лесі Українки, 45 (вул. Київська, 18), що перебуває у фактичному користуванні ТОВ «ФХ Сервіс».

25. Прокурор обґрунтовує позовні вимоги порушенням прав Міністерства та РВ ФДМУ. При чому якщо перша позовна вимога (визнання недійсною додаткової угоди) спрямована на захист прав обох Позивачів, то друга (повернення майна) на захист прав лише Міністерства.

26. Позивач зазначив у позові, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складається з 4 962,00 грн витрат на оплату судового збору. З урахуванням ухвали суду від 18.01.2023 у цій справі Прокурор оплатив 7 443,00 грн судового збору.

Позиція РВ ФДМУ.
27. Порядок укладення договору оренди державного майна унормований частиною 1 статті 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». ТОВ «ФХ Сервіс», ставши внаслідок укладення додаткової угоди від 01.08.2016 орендарем державного майна, уник визначених законом процедур. Отже, заміна особи орендаря шляхом укладення спірного договору суперечить приписам Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Цивільного кодексу України.

28. Внаслідок укладення спірної угоди фактично відбулось укладення нового договору оренди. За своєю правовою природою додаткова угода є новим договором оренди, що укладений з новим орендарем. Це підтверджується підписанням акту приймання-передавання.

29. Незважаючи на те, що ТОВ «ФХ Сервіс» було суборендарем державного майна, передання такого в суборенду не змінює склад сторін договору оренди та не надає суборендарю безумовного права на набуття ним у майбутньому статусу орендаря за основним договором.

30. Покращення орендованого майна здійснені з порушенням статті 778 Цивільного кодексу України та Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна. Зокрема, дозвіл на проведення поліпшень просив суборендар, а не орендар. Законодавство не передбачає право суборендаря на здійснення таких поліпшень. Крім того, відсутні докази подання орендодавцю переліку необхідних документів для погодження здійснення поліпшень.

31. Об`єкт оренди закріплений на праві господарського відання за державним підприємством, що перебуває у сфері управління Міністерства. Тому ДП «Західвійськбуд» не мав права самостійно вирішувати юридичну долю державного майна.

32. Відповідачі не обґрунтував пропуску позовної давності, не довели, що Позивачі з часу укладення спірної угоди (01.08.2016) знали про її укладення.

Позиція Міністерства.
33. Законодавство, що регулює спірні правовідносини, не передбачає такий спосіб отримання державного майна в оренду, як заміна чинного орендаря на іншу особу шляхом укладення додаткової угоди до чинного договору. Тому за своєю правовою природою спірна додаткова угода є новим договором оренди, що укладений з новим орендарем.

34. Сторони спірної додаткової угоди не дотрималися встановленого законодавством порядку укладення договору оренди нерухомого державного майна.

35. Міністерство не надавало згоди орендарю на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна.

Заперечення Відповідача-1.
36. ДП «Західвійськбуд» є орендодавцем окремого індивідуально визначеного майна згідно зі статтею 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, чинній станом на момент укладення основного договору). ДП «Західвійськбуд» отримав дозвіл Фонду державного майна України на передачу нерухомого майна в оренду, а тому договір оренди від 28.10.1998 відповідає вимогам чинного на той час законодавства.

37. Договір оренди укладений до 28.10.2047. Під час строку дії договору оренди сторони договору дійшли згоди замінити орендаря та з цією метою уклали додаткову угоду. У змісті додаткової угоди зазначено, що один примірник передається Фонду державного майна України.

38. Оспорювана додаткова угода не є самостійним договором оренди. Адже ДП «Західвійськбуд» з ТОВ «ФХ Сервіс» окремо не погоджували істотні умови договору. Крім того, основний договір оренди з ТОВ «Вольво Україна» не був розірваний. Сторони лише внесли зміни до нього.

39. Уклавши додаткову угоду, сторони фактично змінили боржника (орендаря) у зобов`язанні на підставі частини 3 статті 510, статті 520 Цивільного кодексу України, адже орендар зобов`язаний щомісяця сплачувати орендну плату. Така угода відповідає приписам цивільного законодавства, оскільки не передбачено необхідності погоджувати зміни до чинного договору з органом управління майном.

40. Щодо законодавчого обмеження площі об`єкта оренди, то таке обмеження стосується лише нерухомого майна та не стосується іншого окремого індивідуально визначеного майна. Натомість за основним договором в оренду передавалось саме окреме індивідуально визначене майно, а не нерухоме майно. При цьому згідно з роз`ясненням Фонду державного майна України № 10-22-8412 від 05.12.1995 поняття «окреме індивідуально визначене майно» включає в себе нерухоме майно.

41. Додаткова угода не суперечить інтересам держави та не спричиняє ненадходження до державного бюджету належних грошових коштів. Зокрема, ДП «Західвійськбуд» щомісяця перераховує 30 % орендної плати на бюджетний рахунок РВ ФДМУ.

42. Вимога про усунення перешкод у користуванні майном необґрунтована, адже власник розпорядився своїм майном шляхом передачі його в оренду. Отже, факт порушення права власності відсутній.

43. Відповідач-1 заявив про застосування позовної давності, надавши документацію зі звіту про аудиторську перевірку. Відповідач-1 вважає, що Міністерство могло дізнатися про факт укладення спірної угоди за результатами проведеного аудиту в 2017 році.

Заперечення Відповідача-2.
44. Позивачі не надали доказів того, що об`єкт оренди перебуває у державній власності та у повному господарському віданні ДП «Західвійськбуд».

45. Договір оренди від 28.10.1998 не був припинений та є дійсний станом на час вирішення спору.

46. Додаткова угода від 01.08.2016 не є самостійним договором, адже не містить істотних умов договору оренди державного майна. В протилежному випадку (якщо вважати додаткову угоду самостійним договором) ця додаткова угода є нікчемною, а не недійсною. Отже, Прокурор обрав неналежний спосіб захисту.

47. На час подання позову позовна давність закінчилась. Зокрема, держава в особі уповноваженого органу могла дізнатися про порушення своїх прав з моменту недоотримання орендної плати, з моменту зміни платника орендної плати, зміни реквізитів для плати орендної плати. РВ ФДМУ мав обов`язок здійснювати контроль (постійний документальний та періодичний комплексний з оглядом об`єкта оренди) за використанням Майна. Однак з 2016 по 2021 рік не здійснював такого контролю та своєю бездіяльністю визнав правомірність Додаткової угоди від 01.08.2016.

48. Решта заперечень Відповідача-2 аналогічні зазначеним у пунктах 50-53 цього рішення запереченням Відповідача-3.

49. Попередній розмір понесених ТОВ «Вольво Україна» судових витрат становить 60'000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заперечення Відповідача-3.
50. На час укладення Договору оренди від 28.10.1998 був чинним Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 2269-ХІІ від 10.04.1992. Цей закон не містив жодних заборон щодо зміни сторони договору оренди та не врегульовував цього питання у спеціальний спосіб. У такому випадку потрібно керуватися загальними положеннями Цивільного кодексу України. Приписи статей 512 та 520 Цивільного кодексу України передбачають можливість заміни сторони зобов`язання як кредитора, так і боржника. Отже, зміна орендаря є правомірною.

51. На час укладення Договору оренди від 28.10.1998 не діяла норма законодавства про те, що орендодавцем нерухомого майна понад 200 м2 є РВ ФДМУ. Отже, ця норма не може мати зворотну дію у часі та застосовуватися до Договору оренди від 28.10.1998. Згідно з частиною 3 статті 10 Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (у редакції, чинній станом на час укладення договору) умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

52. Внаслідок укладення додаткової угоди не відбулось узгодження нових істотних умов договору та укладення нового договору.

53. Навіть за умови недійсності додаткової угоди відсутні правові наслідки для звільнення ТОВ «ФХ Сервіс» займаних приміщень. До моменту укладення Додаткової угоди від 01.08.2016 Майстерня та Виробнича площадка перебували у суборенді ТОВ «ФХ Сервіс». У випадку визнання недійсною Додаткової угоди від 01.08.2016 ТОВ «ФХ Сервіс» матиме право займати спірні приміщення на підставі договору суборенди. В цьому разі позовна вимога про звільнення ТОВ «ФХ Сервіс» займаних приміщень є неефективним способом захисту.

54. Оскільки до договору суборенди застосовуються положення про договір оренди, право на здійснення поліпшень за згодою орендаря має і суборендар. При цьому дозвіл на здійснення таких поліпшень повинен надавати ДП «Західвійськбуд», а не Міністерство. Визнання недійсною додаткової угоди матиме негативні наслідки для держави, адже виникне обов`язок відшкодувати вартість зроблених за згодою орендодавця поліпшень.

55. Відповідач-3 заявив про сплив позовної давності у цій справі, адже до вимоги про визнання додаткової угоди недійсною застосовується загальна позовна давність. Держава в особі уповноваженого органу могла дізнатися про порушення своїх прав з моменту недоотримання орендної плати, з моменту зміни платника орендної плати, зміни реквізитів для плати орендної плати.

56. Міністерство не є належним позивачем у цій справі, адже об`єкт оренди не є військовим майном з огляду на приписи статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України». З урахуванням цього відсутні підстави для представництва Прокурором інтересів держави в особі Міністерства.

57. Попередній розмір понесених ТОВ "ФХ Сервіс" судових витрат становить 60'000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

IV. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.
Загальні засади.
58. Правовий спір у справі, що розглядається, охоплює тривалий період часу, упродовж якого виникали та змінювалися цивільні правовідносини, пов`язані з орендою державного майна. При вирішенні спору суд керуватиметься приписами Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у відповідних редакціях).

59. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Прокурор посилається на приписи статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у редакції від 24.05.2016), відповідно до яких орендодавцями (1) нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна є підприємства, установи та організації, а (2) щодо нерухомого майна, площа якого перевищує 200 квадратних метрів Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва.

60. Зважаючи на вказане, а також інші аргументи сторін, суд повинен установити такі обставини та надати відповіді на питання, які виникають у зв`язку з цим:

60.1. Чи правильно Прокурор заявив позов в інтересах держави в особі двох Позивачів?

60.2. Який обсяг повноважень ДП «Західвійськбуд» з розпорядження державним майном?

60.3. Виникнення цивільно-правових відносин з оренди державного майна.

60.4. Укладення спірної додаткової угоди від 01.08.2016 до договору оренди нерухомого майна від 28.10.1998 та відповідність її чинному законодавству.

60.5. Чи пропущена Позивачами позовна давність?

Чи правильно Прокурор заявив позов в інтересах держави в особі двох Позивачів?
Щодо Міністерства.
61. Закон України «Про управління об`єктами державної власності» визначає правові основи управління об`єктами державної власності. Статтею 1, частиною 1 статті 3 цього нормативного акту визначено, що управління об`єктами державної власності здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб. Об`єктом управління державної власності є майно, яке передане державним комерційним підприємствам. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» міністерства та Фонд державного майна України є суб`єктами управління об`єктами державної власності.

62. Згідно з підпунктами 105, 107 пункту 4 Положення про Міністерство оброни України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671 (надалі Положення № 671) Міністерство здійснює в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міноборони; веде облік об`єктів державної власності, які належать до сфери управління Міноборони.

63. Оскільки ремонтно-механічна майстерня та виробнича площадка перебувають на праві господарського відання в ДП «Західвійськбуд» (пункт 79 рішення), це майно є об`єктом управління Міністерства. А тому Прокурор, обґрунтовуючи порушення прав держави в особі Міністерства як органу, що управляє державним майном, переданим в господарське відання ДП «Західвійськбуд», правильно визначив Позивача-1.

Щодо РВ ФДМУ.
64. Фонд державного майна України також наділений повноваженнями у сфері управління державним майном.

65. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

66. Відповідно до частини 1 статті 4, підпунктів а), в) пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Фонд державного майна України також є суб`єктом управління державним майном. До його повноважень щодо нерухомого державного майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна належить функція орендодавця такого майна, контроль за використанням майна, переданого в оренду, виконанням договорів оренди державного майна.

67. Аналогічні приписи містяться і в пункті 1 частини 1 статті 287 Господарського кодексу України: Фонд державного майна України, його регіональні відділення є орендодавцями щодо … нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

68. Тож, Фонд державного майна України (його регіональні відділення) також є органом, уповноваженим державою на здійснення контролю за використанням державного майна, переданого в оренду.

69. З урахуванням наведеного суд робить висновок про те, що Прокурор правильно визначив два державні органи (і Міністерство, і РВ ФДМУ), уповноважені державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, а відтак і у визначенні двох позивачів у цій справі стосовно позовної вимоги про визнання недійсною додаткової угоди від 01.08.2016.

Який обсяг повноважень ДП «Західвійськбуд» з розпорядження державним майном?
70. Станом на 1998 рік (час укладення договору оренди) правові відносин з оренди державного нерухомого майна регулювалися Конституцією України, Цивільним кодексом УРСР, Законом України «Про власність», Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції 14.10.1998).

71. Відповідно до частини 4 статті 13, пункту 5 частини 1 статті 116 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кабінет Міністрів України здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону.

72. Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про власність», який був чинний станом на 1998 рік, майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, крім випадків, передбачених законодавством України. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства. До права повного господарського відання застосовуються правила про право власності, якщо інше не встановлено законодавчими актами України.

73. У статуті ДП «Західвійськбуд», зареєстрованому 24.06.1998 (том 1, а. с. 31-41), визначено, що це підприємство засноване на майні Збройних Сил України, яке є загальнодержавною власністю; створене з метою виконання програми житлового і військового будівництва для Міністерства, структур Збройних Сил України та інших замовників юридичних та фізичних осіб України та інших держав незалежно від форм власності. Відповідно до пункту 4.2 статуту ДП «Західвійськбуд» у цій же редакції майно підприємства є державною власністю та закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому статуту.

74. З огляду на приписи частини 2 статті 136 Господарського кодексу України власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

75. Це означає, що ДП «Західвійськбуд» зобов`язане використовувати надане йому в господарське відання майно з відповідною метою та ефективно. Пунктами 2.1, 4.3 Статуту ДП «Західвійськбуд» (в редакції 2019 року) передбачено, що підприємством утворено, в тому числі, з метою ефективного використання державного майна. Здійснюючи право господарського відання, підприємство володіє, користується і розпоряджається майном з обмеженням правомочності розпорядження щодо основних фондів та інших видів майна за згодою уповноваженого органу управління у випадках, передбачених законодавством України.

76. Як убачається з Витягу про державну реєстрацію прав № 36275950 від 15.11.2012 (том 1, а. с. 196), ДП «Західвійськбуд» належить на праві державної власності ремонтно-механічна майстерня, літ «Б-1», загальною площею 4 644,00 м2 за адресою: Львівська область, Жовківський район, село Малехів, вулиця Київська, будинок 18.

77. РВ ФДМУ обліковує за ДП «Західвійськбуд» нерухоме майно, яке розташоване по вулиці Київській, 18 в селі Малехів Жовківського району Львівської області: будівля ремонтно-механічної майстерні (літ. Б) площею 4 644 м2 (том 1, а. с. 80-81) (надалі Майстерня).

78. Частиною 2 статті 74 нині чинного Господарського кодексу України визначено, що майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання. Отже, правове регулювання права повного господарського відання суттєво не змінилося, у справі відсутні будь-які докази зміни правового режиму майна, закріпленого за ДП «Західвійськбуд».

79. Отже, Майстерня та виробнича площадка перебували та продовжують перебувати в господарському віданні ДП «Західвійськбуд» з огляду на наведені вище приписи закону, статуту, облікові дані, з урахуванням відсутності будь-яких доказів зворотного. Зазначене спростовує аргументи Відповідача-2, наведені в пункті 44 цього рішення.

Виникнення цивільно-правових відносин з оренди державного майна.
80. Відповідно до часини 1 статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції 14.10.1998) орендодавцями державного майна могли бути підприємства щодо окремого індивідуально визначеного майна, а з дозволу орендодавців, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті (Фонд державного майна України та органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном), - також щодо цілісних майнових комплексів, структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна.

81. Чинне станом на 1998 рік законодавство не передбачало вимоги погоджувати з Міністерством передачу в оренду майна. З цим погоджується і Міністерство у листі № 7879-21 від 04.10.2021 (том 1, а. с. 79-77).

82. Як убачається з наданої інформації (том 1, а. с. 79), РВ ФДМУ листом № 3/11-106 від 15.01.1999 надало дозвіл ДП «Західвійськбуд» на передачу в оренду ТОВ «Вольво Україна» Майстерні та виробничої площадки.

83. ДП «Західвійськбуд» та ТОВ «Вольво Україна» 28.10.1998 уклали договір оренди (далі Договір від 28.10.1998) (а. с. 17-27). Згідно з пунктом 1.1 цього договору орендодавець передає орендарю, а орендар приймає у строкове платне володіння та користування окреме індивідуально визначене майно, вказане в додатку А … та розташоване за адресою: 292046, Львівська область, Жовківський район, село Малехів, вулиця Лесі Українки, 45… Сторони не уклали Додатку А (доказів зворотного суду сторони не надали). Пунктом 9.1 Договору від 28.10.1998 встановлено, що він діє з 28.10.1998 до 28.10.2047 49 років.

84. ДП «Західвійськбуд» передало ТОВ «Вольво Україна» Майстерню та виробничу площадку за актом прийому-передачі 26.03.1999 (том 2, а. с. 79).

85. Згідно зі звітом про експертну оцінку від 12.06.1998 (том 3, а. с. 175-190) вартість Майстерні становить 250'438,00 грн, а Виробничої площадки 183 215,00 гривень. Розрахунок плати за перший місяць оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі військової частини НОМЕР_1 погоджено РВ ФДМУ (том 1, а. с. 25).

86. Жодна зі сторін не ставить під сумнів законність укладення Договору від 28.10.1998.

Суборенда.
87. Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції 07.02.2002) орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

88. Листами від 20.06.2003 № 459 (том 3, а. с. 122), від 02.10.2006 № 252/1 (том 3, а. с. 119), від 25.08.2007 № 116 (том 3, а. с. 121), ДП «Західвійськбуд» надавав дозвіл на передачу в суборенду Майстерні та Виробничої площадки.

89. ТОВ "Вольво Україна" передавало в суборенду ТОВ "ФХ Сервіс" Майстерню та Виробничу площадку: договір суборенди від 01.10.2003 (том 3, а. с. 154-157), договір суборенди № 2 від 03.10.2006 року (том 3, а. с. 125-127) та акт приймання-передачі від 03.10.2006 (том 3, а. с. 128), договір суборенди № 3 від 31.08.2007 (том 3, а. с. 129-131), акт приймання-передачі від 31.08.2007 (том 3, а. с. 132) та додаткова угода від 01.08.2008 (том 3, а. с. 133), договір суборенди № 4 від 30.08.2010 (том 3, а. с. 136-138) та акт приймання-передачі від 30.08.2010 (том 3, а. с. 139), договір суборенди № 5 від 01.01.2012 (том 3, а. с. 140-143) та акт приймання-передачі (том 3, а. с. 144), договір суборенди № 6 від 30.10.2012 (том 3, а. с. 145-147) та акт приймання-передачі від 30.10.2012 (том 3, а. с. 148), договір суборенди № 7 від 28.12.2015 (том 3, а. с. 149-151, 153) та акт приймання-передачі від 28.12.2015 (том 3, а. с. 152).

Покращення об`єкта оренди.
90. Заперечуючи наявність порушених інтересів держави у цій справі, Відповідач-3 обґрунтовує, що ТОВ «Вольво Україна» та ТОВ «ФХ Сервіс» істотно роконструювали об`єкт оренди за згодою орендодавця (ДП «Західвійськбуд»). Тому можливе задоволення позову призведе до додаткових судових процесів, суттю яких буде відшкодування затрат, яких зазнали Відповідачі-2 та 3.

91. Дійсно, упродовж строку дії Договору від 28.10.1998 як орендар ТОВ «Вольво Україна», так і суборендар ТОВ «ФХ Сервіс», переобладнали (реконструювали, добудували) майно, передане в оренду. Про зазначені обставини свідчать:

91.1. Лист від 14.12.1998 (том 3, а. с. 34), яким ДП «Західвійськбуд» надав ТОВ «Вольво Україна» дозвіл провести переобладнання частини виробничих приміщень згідно із затвердженою технічною документацією та провести роботи з благоустрою Виробничого майданчика.

91.2. Договір № 33 про виконання робіт з переобладнання частини виробничих приміщень Майстерні та благоустрою території під станцію технічного обслуговування і ремонту вантажних автомобілів Volvo, укладений між ТОВ «Вольво Україна» та Військовою частиною НОМЕР_1 20.10.1999 (том 3, а. с. 35-38). Військова частина НОМЕР_1 01.12.1998 виконала відповідні роботи, що підтверджується актами виконаних робіт (том 3, а. с. 39-40, 43-50) та довідкою про вартість виконаних робіт (том 3, а. с. 41-42).

91.3. Акти приймання виконаних робіт за вересень-листопад 2001 року (том 3, а. с. 55-87), які засвідчують, що ТОВ «Фабрика Івана Левинського» виконувало упродовж вересня-листопада 2001 року ремонтно-оздоблювальні роботи СТО за замовленням ТОВ «Вольво Україна».

91.4. Договір купівлі-продажу на умовах товарного кредиту від 30.09.2003 (том 3, а. с. 101-110), укладений між ТОВ «Вольво Україна» та ТОВ «ФХ Сервіс». За умовами цього договору Відповідач-2 продає, а Відповідач-3 купує і сплачує на умовах товарного кредиту продукцію, перелік якої наведений в додатку № 1 до цього договору. Додатком № 1 до укладеного договору передбачено, що ТОВ «ФЧ Сервіс» отримує вартість проведених ремонтів і вдосконалень приміщення СТО на загальну суму 479?255,27 гривень.

91.5. Лист № 5 від 20.03.2006 (том 1, а. с. 144), яким ДП «Західвійськбуд» надав ТОВ «ФХ Сервіс» дозвіл на будівництво окремого приміщення холодного складу для зберігання моторної оливи на території підприємства.

91.6. Лист від 25.05.2011 (том 1, а. с. 145), яким ТОВ «ФХ Сервіс» звернулося до ДП «Західвійськбуд» та ТОВ «Вольво Україна» з проханням надати дозвіл на влаштування господарських приміщень, що примикають до основної будівлі на суборендованій території відповідно до договору № 3 від 31.08.2007. На листі проставлені підписи та печатки ДП «Західвійськбуд» та ТОВ «Вольво Україна» про погодження.

91.7. Договір від 06.06.2011 № 0606-011, укладений ТОВ «ФХ Сервіс» та Корпорація «Галтрансрембуд» (том 3, а. с. 158-160). Цим договором сторони передбачили виконання робіт з улаштування прибудови під господарське приміщення СТО ТОВ «ФХ Сервіс» по вулиці Лесі Українки, 45 у селі Малехів, вартістю 44'750,95 гривень. Крім того, затвердили договірну ціну (том 3, а. с. 161-162), локальний кошторис (том 3, а. с. 163-166), підсумкову відомість ресурсів (том 3, а. с.167-169).

91.8. Договори від 14.12.2010 № Б-14/12/10/01 (том 3, а. с. 92-95), від 03.08.2011 № 28-Е (том 3, а. с. 88-91), укладені між ТОВ «ФХ Сервіс» та ТОВ «Р-Інжиніринг». За цими договорами останнє зобов`язалося виконати монтаж системи теплопостачання СТО та паливної, а також монтаж електросилового обладнання нової котельні СТО та паливної. Факт виконання робіт підтверджується актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 29.08.2011 (том 3, а. с. 96-100).

91.9. Лист від 18.04.2013 (том 1, а. с. 146), яким ТОВ «ФХ Сервіс» звернулося до ДП «Західвійськбуд» та ТОВ «Вольво Україна» з проханням надати дозвіл на утеплення стін та стелі приміщень основної будівлі на суборендованій території. На листі проставлені підписи та печатки ДП «Західвійськбуд» та ТОВ «Вольво Україна» про погодження.

91.10. Висновок судового експерта від 15.11.2022 (том 2, а. с. 178-192), яким установлено, що в частині Майстерні було проведено реконструкцію, в результаті чого змінилась поверховість вбудовано дворівневу антресоль, прибудовано до зовнішніх стін основної частини будівлі сходову клітку та господарські приміщення (котельню). Загальна висота основної будівлі не змінилась. У вбудованих приміщеннях 1-го рівня виконано роботи з улаштування всіх інженерних мереж. Загальна площа орендованих приміщень частини будівлі порівняно з площею частини будівлі РММ, яка передавалась в оренду за договором від 28.10.1998 збільшилась на 376,2 м2 внаслідок проведеної реконструкції. Виконані будівельно-монтажні та ремонтно-будівельні роботи є невід`ємними поліпшеннями.

91.11. Доказів державної реєстрації відповідного об`єкта нерухомості зі збільшеною площею немає у матеріалах справи.

92. Оцінюючи надані докази, суд робить висновок про те, що вони не спростовують права та можливості Прокурора визначати самостійно інтереси держави, що узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду. Можливі майбутні судові процеси, пов`язані із захистом прав ТОВ «Вольво Україна» та ТОВ «ФХ Сервіс», не здатні знівелювати намагання Прокурора захистити інтерес держави, у зв`язку з порушенням якого він звернувся до суду. Окрім того, обставина проведених невід`ємних покращень орендованого майна на входить до предмету доказування у цій справі, адже не свідчить про дотримання чи недотримання вимог цивільного законодавства про укладенні додаткової угоди від 01.08.2016.

Укладення спірної додаткової угоди від 01.08.2016 до договору оренди нерухомого майна від 28.10.1998 та відповідність її чинному законодавству.
93. Порівняно з 1998 роком у 2016 році законодавство у сфері оренди державного майна суттєво змінилося. Верховна Рада України ухвалила Цивільний та Господарський кодекси України, Закон України «Про управління об`єктами державної власності», внесла істотні зміни до Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Ці акти визначили особливості здійснення права державної власності.

94. Відповідно до статті 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

95. Згідно з частинами 1 та 2 статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

96. Наказом № 572 від 08.11.2019 (том 1, а. с. 49-50) Міністерство внесло зміни до статуту ДП «Західвійськбуд» та виклало його у новій редакції. В пункті 1.1 статуту визначено, що Відповідач-1 заснований на державній власності як державне комерційне підприємство та належить до сфери управління Міністерства (том 1, а. с. 51-72). Пункт 4.3 статуту (в новій редакції) загалом ідентичний пункту 4.2 статуту (в редакції 1998 року).

97. Таким чином, ДП «Західвійськбуд» управі здійснювати право господарського відання, що включає володіння, користування та розпорядження майном, з урахуванням обмежень розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених законом. При чому потрібно зауважити, що внесення змін до цивільно-правового регулювання режиму майна державних підприємств, переданих їм в господарське відання, може спричинити виникнення нових обмежень, які такі зміни передбачають.

98. Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Іншими словами, можливість зміни істотних умов договору, укладеного державним підприємством щодо державного майна, переданого йому в господарське відання, обмежується правовим режимом господарського відання, тобто залежить від волевиявлення власника (держави) в особі його повноважних органів, які управляють державним майном.

99. Тож, якщо під час дії договору оренди державного майна будуть ухвалені нормативно-правові акти, які установлять додаткові правила (обмеження) для можливості розпорядження таким майном, такі обмеження будуть чинними для того державного підприємства, в якого таке майно перебуває в господарському віданні. У свою чергу це спонукає до висновку, що після укладення договору оренди державного майна та виникнення нового правового регулювання ДП «Західвійськбуд» повинен його враховувати. Наприклад, в частині зміни орендної плати, надання дозволу на невід??ємні покращення об?єкта нерухомості тощо.

100. Нові законодавчі правила оренди державного не поширюють свою дію на відносини, які виникли при укладенні Договору від 28.10.1998 (саме тому Прокурор та Позивачі визнають законність укладення цього договору), проте такі приписи можуть установлювати нові правила поведінки, яким повинні підкорятися учасники цих правовідносин. У зв`язку з наведеним суд не бере до уваги аргументи Відповідача-3, наведені в пункті 51 цього рішення.

101. Виходячи з мотивів, які наведені в пунктах 97-100 цього рішення, суд продовжить аналіз подальших дій Відповідачів.

102. ДП «Західвійськбуд», ТОВ «Вольво Україна» та ТОВ «ФХ Сервіс» 01.08.2016 уклали додаткову угоду до Договору від 28.10.1998 (далі Додаткова угода від 01.08.2016) (том 1, а. с. 26-27). Відповідно до пункту 1 цієї угоди сторони вирішили замінити особу орендаря за договором оренди: замінити ТОВ «Вольво Україна» на нового орендаря ТОВ «ФХ Сервіс», яке згідно з пунктом 7.2.2 Договору від 28.10.1998 є належним суборендарем об`єкта оренди.

103. ТОВ «Вольво Україна» за участю ДП «Західвійськбуд» передало ТОВ «ФХ Сервіс» об`єкт оренди, про що склали акт приймання-передачі від 02.08.2016 (том 1, а. с. 28).

104. Листом від 18.08.2021 (а. с. 79) РВ ФДМУ повідомило, що не погоджувало укладення Додаткової угоди від 01.08.2016.

105. Згідно з приписами статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції 24.05.2016) орендодавцями є:

105.1. Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам.

105.2. Підприємства, установи та організації щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

106. Оскільки площа Майстерні перевищує 200 м2, його орендодавцем станом на 01.08.2016 могло бути лише РВ ФДМУ. Суд вважає за необхідне наголосити, що функція орендодавця в цій ситуації не означає, що всі попередні договори оренди нерухомого майна втрачають силу. Проте це означає, що саме РВ ФДМУ станом на той час було наділене повноваженнями передавати в оренду нерухоме майно, яке відповідає визначеним ознакам. Іншими словами, визначати орендаря, контрагента, сторону орендних правовідносин (з урахуванням повноважень Міністерства як органу, уповноваженого управляти державним майном).

107. Суд не погоджується із запереченнями Відповідачів, які зводяться до намагання розділити об`єкт оренди на два різні об`єкти: Майстерню та виробничу площадку (пункт 40 цього рішення). Незважаючи на те, що об`єкт оренди іменований в Договорі «окремим індивідуально визначеним майном» (яке складається з Майстерні та виробничої площадки), враховуючи безальтернативний висновок про приналежність Майстерні саме до нерухомого майна, суд вважає, що виробнича площадка поділяє долю Майстерні у відносинах, які виникли з Договору від 28.10.1998.

108. Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

109. Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

110. Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З огляду на приписи статті 4 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що Закон України «Про оренду державного та комунального майна» є актом цивільного законодавства, який урегульовує цивільно-правові відносини оренди державного та комунального майна, а також покликаний забезпечити підвищення ефективності використання такого майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам.

111. З урахуванням наведеного вище зміст правочину з оренди державного майна становлять його умови, які у своїй сукупності (1) визначаються сторонами такого правочину, проте (2) з урахуванням обмежень, які визначаються спеціальним законодавством.

112. Закон України «Про оренду державного та комунального майна» у статті 9 передбачив процедуру укладення договору оренди державного майна або ж, іншими словами, визначення орендаря державного майна.

113. При цьому суд не погоджується з твердженнями Відповідачів у тому, що укладенням Додаткової угоди від 01.08.2016 вони змінили сторону у зобов`язанні.

114. Цивільний кодекс України у статті 509 визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Оскільки договір є підставою для виникнення цивільно-правового зобов`язання, поняття «договір» та власне «зобов`язання» різняться.

115. Договором визнається домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). Іншими словами, сторони шляхом укладення договору домовляються про встановлення, зміну або припинення цивільно-правового зобов`язання.

116. Аналізуючи зміст статті 509 Цивільного кодексу України, потрібно зробити висновок, що змістом цивільно-правового зобов`язання є правові відносини, які виникають між суб`єктами такого зобов`язання, тобто їхні взаємні права та обов`язки.

117. Відповідно до частини 3 статті 510 Цивільного кодексу України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В сучасний період розвитку договірного права здебільшого договірне цивільно-правове зобов`язання є двосторонньозобов`язуючим. Це означає, що в зобов`язанні, яке виникає на підставі такого договору, обидві сторони мають і права, і обов`язки. Тобто в залежності від кожного окремо елементу зобов`язання, сторона договору може бути і боржником, і кредитором в такому зобов`язанні.

118. З урахуванням наведеного Цивільний кодекс України передбачає можливість заміни кредитора (стаття 512) або боржника (стаття 520) у зобов`язанні. При чому правила заміни кредитора та боржника у зобов`язанні різняться між собою.

119. Якщо слідувати логіці Відповідачів, заміна боржника у зобов`язанні є формою правонаступництва сторони у такому зобов`язанні, що мало би передбачати перехід обов`язків ТОВ «Вольво Україна» до ТОВ «ФХ Сервіс». При чому це стосується і тих обов`язків, які виникли до часу укладення Додаткової угоди від 01.08.2016 (якщо інше не передбачено договором). Проте внаслідок укладення цієї додаткової угоди ТОВ «ФХ Сервіс» не стало правонаступником ТОВ «Вольво Україна». ТОВ «ФХ Сервіс» набуло прав орендаря з часу укладення Додаткової угоди від 01.08.2016 та отримання об`єкта оренди за актом (пункт 103 цього рішення).

120. Отже, оскільки Договір від 28.10.1998 є двосторонньозобов?язуючим, укладення Додаткової угоди від 01.08.2016 не може вважатися договором про заміну сторони (боржника) у зобов`язанні, яке виникло з Договору від 28.10.1998. Зазначене підтверджує позицію Прокурора, наведену в пункті 16 цього рішення, та спростовує аргументи Відповідачів, відображені в пунктах 39, 50 цього рішення.

121. Крім того, суд не бере до уваги заперечення Відповідачів у тій частині, що Додаткова угода від 01.08.2016 не змінила істотних умов Договору від 28.10.1998. Незважаючи на те, що всі істотні умови лишилися такими ж як і в Договорі від 28.10.1998, зміна особи орендаря означає, що були погоджені всі ці істотні умови заново з новим орендарем ТОВ «ФХ Сервіс».

122. Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

123. З урахуванням висновків суду, відображених у пунктах 98-99 цього рішення (необхідність урахування повноважень Міністерства та РВ ФДМУ у сфері управління державним майном), змінити орендаря у відносинах оренди державного майна можна було з дотриманням загальних процедур, визначених статтею 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

124. Уклавши спірну угоду, ДП «Західвійськбуд» фактично вирішив її юридичну долю, передавши це майно в оренду новому орендарю. Розпорядження державним майном, що включає в себе передачу його в оренду, визначення таким чином орендаря такого майна, в 2016 році могло відбуватися за чинним на той час правилами, передбаченими Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

125. З урахуванням наведеного суд погоджується з аргументами, наведеними Прокурором та Позивачами (пункти 13, 14, 27, 28, 33, 34 цього рішення), та не бере до уваги відповідні твердження Відповідачів (пункти 38, 46, 52 цього рішення).

126. Додаткова угода від 01.08.2016 не враховує повноважень РВ ФДМУ та Міністерства в управлінні державним майном, їх участі у визначенні долі (юридичної) такого майна, суперечить визначеній процедурі, а тому на підставі частини 1 статті 215, частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України підлягає визнанню недійсною.

127. Суд не погоджується з аргументами Прокурора (пункт 15 цього рішення) та Позивачів у частині порушення інтересів держави стосовно недоотримання коштів за орендоване майно, оскільки жодних доказів на підтвердження цієї тези суду не було надано.

Щодо позовної давності.
128. Інститут позовної давності займає важливе місце в системі приватно-правових норм, які покликані досягти такого компоненту верховенства права, як правова визначеність. Обмеження позовної давності слугує законним цілям установлення правової визначеності та остаточності. Воно захищає потенційних відповідачів від прострочених позовів, які буде важко заперечити, та несправедливості, яка може мати місце, якщо суд буде змушений ухвалити рішення щодо подій, які відбулися у віддаленому минулому, опираючись на докази, які могли стати недостовірними та неповними внаслідок давності .

129. Статті 256, 257 Цивільного кодексу України визначають позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

130. Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

131. При цьому суд вважає необґрунтованими твердження Прокурора (том 4, а. с. 4) про те, що «закон пов`язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчення певної дії чи прийняття рішення, а з моментом обізнаності про вчинення порушення закону та порушення у зв`язку з цим прав на охоронюваних законом інтересів. … Вирішальне значення має час, коли позивачам стало відомо про оскаржуваний договір та про факт порушення вимог законодавства під час його укладення, які призвели до порушення інтересів держави».

132. Таке трактування частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України нівелює значення інституту позовної давності в цивільному праві. Адже не зрозуміло, хто саме має встановити «факт порушення вимог законодавства». Тлумачачи певну обставину (юридичний факт), потерпілий від порушення чи прокурор можуть дійти висновку про порушення їхніх прав, проте суд може зробити інший висновок. Але це не означає, що позовна давність не почала свого перебігу з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про зазначену обставину (юридичний факт).

133. У постанові від 05.05.2020 № 910/8913/18 Верховний Суд зробив такі висновки:

133.1. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

133.2. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз понять «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

133.3. Згідно з положеннями частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України у визначенні початку перебігу строку позовної давності має значення не лише встановлення, коли саме особа, яка звертається за захистом свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу, довідалася про порушення цього права або про особу, яка його порушила, а й коли ця особа об`єктивно могла дізнатися про порушення цього права або про особу, яка його порушила.

133.4. Обов`язок позивача довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

134. Таким чином, суд уважає, що частину 1 статті 261 Цивільного кодексу України потрібно розуміти таким чином: за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про юридичні факти (дію або подію), які потенційно можуть порушити її права чи інтереси, коли особа вважає, що її право порушено. Іншими словами це суб`єктивне ставлення особи до оцінки впливу юридичного факту на її права та інтереси. При чому якщо така особа станом на час виникнення таких обставин не вважає свої права порушеними, це не означає, що позовна давність не розпочала свого перебігу. Адже позовна давність є строком, в межах якого особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права або інтересу.

135. При цьому суд не погоджується з позицією Прокурора та Позивачів, які посилаються на постанову Верховного Суду від 02.11.2022 № 922/3166/20 (пункт 21 цього рішення), адже ця постанова прийнята за інших фактичних обставин. Трактування порушення будь-якого обов`язку, визначеного договірним зобов`язанням, як триваючого правопорушення, призведе до нівелювання інституту позовної давності.

136. У цій справі Прокурор заявив позовну вимогу про визнання недійсною Додаткової угоди від 01.08.2016 в інтересах держави в особі двох позивачів: Міністерства та РВ ФДМУ. З урахуванням наведеного суд проаналізує чи пропустив позовну давність кожен Позивач окремо.

Щодо Міністерства.
137. Листом № 411/1 від 22.08.2016 ДП «Західвійськбуд» повідомив ТОВ «ФХ Сервіс», що Західне територіальне управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України провело комплексний аудит діяльності ДП «Західвійськбуд» за період 01.01.2013-30.09.2015 (том 2, а. с. 159). В межах аудиту досліджувалося покриття витрат орендарів (зокрема й за договором оренди від 28.10.1998) та встановлено порушення Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна.

138. З метою усунути виявлені в процесі аудиту порушення ДП «Західвійськбуд» та ТОВ «ФХ Сервіс» 03.10.2016 уклали договір про відшкодування земельного податку № 17 (том 3, а. с. 172-174). Суду не представлено доказів того, що про факт укладення такого договору Міністерство дізналося чи могло дізнатися раніше, адже аудит охоплював період, що передував часу укладення спірної угоди.

139. У звіті від 07.06.2017 про результати аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності ДП «Західвійськбуд» за період 01.10.2015-10.05.2017 (том 2, а. с. 226-262, 248 на звороті) зазначено таку інформацію:

139.1. У договорі від 28.10.1998 не зазначена площа орендованих приміщень (майданчиків) та на дослідження не надано додаток А до цього договору. Акт обстеження міститься у додатку № 23/56 до звіту.

139.2. Відповідно до пункту 4.1 договору орендна плата за травень 2016 року становить 68'809,97 грн…

139.3. Орендна плата проводилась своєчасно, заборгованості немає.

140. В тексті звіту відсутні відомості про ознайомлення представника Міністерства зі змістом Додаткової угоди від 01.08.2016.

141. Актом від 12.05.2017 встановлено, що ТОВ «ФХ Сервіс» виконує обов`язки за Договором оренди від 28.10.1998 (том 2, а. с. 263). В акті зазначено, що він є додатком № 23/56/1 до звіту та складений комісійно у присутності заступника начальника відділу аудиту Південного територіального управління внутрішнього аудиту підполковника Чернецького Р. М. Однак його підпис відсутній на представленому документі.

142. Обґрунтовуючи тезу про те, що Міністерство не дізналося про факт укладення спірної угоди, і Прокурор, і самй Міністерство вказує на відсутність прямих доказів такого. Проте суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену в пункті 133 цього рішення, та робить висновок про те, що Міністерство мало можливість (об`єктивно могло) якщо не в ході аудиту, то за наслідками його аналізу дізнатися про факт укладення Додаткової угоди від 01.08.1998.

143. Відповідно до пункту 8 Положення про Департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України

від 05.06.2019 № 280, Департамент для здійснення визначених повноважень у сфері внутрішнього аудиту має право, поміж іншого, одержувати … від … інших підконтрольних суб`єктів інформацію, документи та матеріали; повного та безперешкодного доступу до … документів, інформації та баз даних, які стосуються аудиторських завдань, включаючи інформацію з обмеженим доступом, що надається в установленому порядку, та усіх підконтрольних суб`єктів.

144. За результатами проведеного аудиту, який охоплював період по 10.05.2017 (тобто уже після укладення Додаткової угоди від 01.08.2016), установлено, що орендна плата проводилася своєчасно (пункт 139.3 цього рішення).

145. Тож, з урахуванням установленого факту своєчасності внесення орендної плати станом на 10.05.2017, а також наданих повноважень Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства, суд робить висновок, що за результатами проведеного аудиту та складеного 07.06.2017 звіту, Міністерство мало об`єктивну можливість з цієї дати дізнатися про факт укладення Додаткової угоди від 01.08.2016. А тому позовна давність закінчилася 07.06.2020. При чому недоліки оформлення акту від 12.05.2017 (пункт 141 цього рішення) не здатні спростувати наведеного вище висновку. Зазначене спростовує аргументи Прокурора, наведені в пункті 20 цього рішення.

146. Та обставина, що Прокурор 26.07.2021 скерував ДП «Західвійськбуд» запит про надання копій укладених договорів оренди нерухомого майна, а листом від 10.08.2021 ДП «Західвійськбуд» надало Прокурору копії укладених договорів оренди, серед яких була і Додаткова угода від 01.08.2016 (том 3, а. с. 18), також на впливає на правильність наведеного вище висновку. Адже численна судова практика засвідчує, що значення для початку перебігу позовної давності має не дата ознайомлення прокурора з можливим порушенням прав чи інтересів держави, а дата, коли відповідний державний орган дізнався або повинен був дізнатися про таке можливе порушення. Зазначене підтверджує аргумент Відповідача-1, наведений в пункті 43 цього рішення.

147. Разом з тим, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257 … цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

148. Постановою «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 № 211 Кабінет Міністрів України установив з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин. Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено до 30 квітня 2023 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 року № 405, від 16.06.2021 № 611, від 11.08.2021 № 855, від 22.09.2021 № 981, від 15.12.2021 № 1336, від 23.02.2022 № 229, від 27.05.2022 № 630, від 19.08.2022 № 928, від 23.12.2022 № 1423.

149. Таким чином, позовна давність для Міністерства за вимогою про визнання недійсною угоди не спливла станом на час подання позову. З урахуванням висновку, наведеного в пункті 126 цього рішення, позов Прокурора, заявлений в інтересах Міністерства, підлягає задоволенню.

150. Що стосується позовної вимоги Прокурора про повернення державі в особі Міністерства в повне господарське відання ДП «Західвійськбуд» частини приміщення Майстерні та Виробничої площадки, то така не підлягає задоволенню.

151. Насамперед суд відзначає, що Прокурор визначив ДП «Західвійськбуд» Відповідачем-1 у справі. А тому задоволення такої вимоги означатиме фактично рішення на користь відповідача.

152. По-друге, суд установив, що Майстерня та Виробнича площадка не вибували та залишаються в господарському віданні ДП «Західвійськбуд» (пункт 79 цього рішення).

153. Нарешті, задоволення позову про визнання недійсною Додаткової угоди від 01.08.2016 залишає чинним Договір від 28.10.1998 та відновлення прав оренди в ТОВ «Вольво Україна».

Щодо РВ ФДМУ.
154. Відповідно до пунктів 4.1, 4.5 Договору від 28.10.1998 орендна плата … складає 27??641,64 грн за рік, в т. ч. ПДВ. Орендна плата перераховується орендарем в безготівковій формі на рахунок орендодавця, вказаний у цьому договорі.

155. Постановою від 04.10.1995 № 786 Кабінет Міністрів України затвердив Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу (надалі Методика розрахунку), яка втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.04. 2021 року № 630. Відповідно до абз. 2 пункту 17 Методики розрахунку у разі коли орендодавцем майна є державне підприємство, … орендна плата спрямовується за цілісний майновий комплекс структурного підрозділу підприємства, організації, нерухоме майно 70 відсотків орендної плати підприємству, організації, 30 відсотків до державного бюджету.

156. На виконання цих приписів ДП «Західвійськбуд» перераховував частину коштів з орендної плати до державного бюджету із зазначенням в призначенні платежу назви орендаря. Наприклад, перераховуючи 30 % орендної плати до моменту укладення Додаткової угоди від 01.08.2016, Відповідач-1 указував ТОВ «Вольво Україна»:

156.1. Платіжне доручення № 421 від 16.05.2016 (том 2, а. с. 225 на звороті).

156.2. Платіжне доручення № 300 від 14.03.2016 (том 2, а. с. 225 на звороті).

157. Перераховуючи 30 % орендної плати після укладення Додаткової угоди від 01.08.2016, Відповідач-1 указував ТОВ «ФХ Сервіс»:

157.1. Платіжне доручення № 29 від 25.01.2017 (том 2, а. с. 225).

157.2. Платіжне доручення № 53 від 17.02.2017 (том 2, а. с. 225).

158. Отже, одержувач коштів (державний бюджет) принаймні з 25.01.2017 повинен був дізнатися, що орендарем державного майна є ТОВ "ФХ Сервіс".

159. Відповідно до частини 1 статті 32, частини 2 статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» контроль за використанням майна, переданого в оренду (крім іншого окремого індивідуально визначеного майна), покладається на органи, які відповідно до цього Закону здійснюють державну політику у сфері оренди. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

160. Згідно з підпунктом в) пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Фонд державного майна України щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна здійснює контроль за використанням майна, переданого в оренду, виконанням договорів оренди державного майна.

161. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про Фонд державного майна України» у сфері оренди державного майна Фонд державного майна України здійснює контроль за надходженням до Державного бюджету України плати за оренду державного майна.

162. Згідно з пунктом 1 Наказу Фонду державного майна України від 14.05.2012 № 655 «Щодо виконання контрольних функцій Фонду державного майна України у сфері оренди» Фонду державного майна України, його регіональним відділенням та представництвам як орендодавцям державного майна за укладеними ними договорами оренди здійснювати такий контроль:

162.1. Постійний документальний (у частині надходжень до державного бюджету плати за оренду державного майна, страхування об`єкта оренди).

162.2. Періодичний комплексний з оглядом об`єкта оренди (згідно з щорічними планами-графіками) щодо:

162.2.1. Використання орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів, виконання умов договорів оренди цілісних майнових комплексів державних підприємств.

162.2.2. Використання державного майна, переданого в оренду за цими договорами, виконання умов договорів оренди державного нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю.

163. З метою контролю за державним майном Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30.11.2005 № 1121 «Про затвердження Методики проведення інвентаризації об`єктів державної власності» (надалі Методика).

164. Пунктом 2 Методики визначено, що суб`єктами інвентаризації державного майна та упорядкування обліку юридичних осіб є Фонд державного майна та органи виконавчої влади та інші державні органи, які здійснюють управління об`єктами державної власності…

165. У пунктах 3 та 5 Методики зазначено, що інвентаризації підлягає нерухоме майно державних підприємств, їх об`єднань, установ та організацій, у тому числі те, що передано в оренду… Інвентаризація державного майна проводиться один раз на рік (станом на 31 грудня) або позапланово у процесі передачі майна державних підприємств та організацій в оренду…

166. Таким чином, оскільки на РВ ФДМУ покладено функції з управління державним майном, яке включає в себе завдання з контролю за його використанням, виконанням умов договорів оренди такого майна, в матеріалах справи міститься платіжне доручення № 29 від 25.01.2017 (пункт 157.1 цього рішення), в реквізитах якого наявна інформація про орендаря Майстерні та виробничої площадки (ТОВ «ФХ Сервіс»), суд робить висновок, що РВ ФДМУ могло дізнатися про нового орендаря після такої оплати. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовна давність минула 25.01.2020, тобто до моменту запровадження карантину в Україні. Зазначене частково підтверджує аргументи Відповідачів, які наведені в пунктах 47, 55 цього рішення.

167. В такому разі в задоволенні позову Прокурора про визнання недійсною Додаткової угоди від 01.08.2016, заявленого в інтересах РВ ФДМУ, належить відмовити з огляду на сплив позовної давності.

V. СУДОВІ ВИТРАТИ.
Розподіл витрат на оплату судового збору.
168. За розгляд справи судом Прокурор сплатив 7?443,09 грн судового збору, про що свідчать платіжні доручення № 92 від 17.03.2022 на суму 4?962,09 грн та квитанція від 27.01.2023 на суму 2?481,00 гривня. При чому з урахуванням ухвали суду від 18.01.2023 Прокурор оплатив два рази судовий збір у розмірі 2?481,00 грн (сукупно 4?962,00 грн) за розгляд судом позовної вимоги про визнання недійсною Додаткової угоди від 01.08.2016, заявленої в інтересах двох позивачів.

169. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

170. З урахуванням того, що суд задовольнив позов Прокурора про визнання недійсною Додаткової угоди від 01.08.2016, заявленого в інтересах держави в особі Міністерства, за який Прокурор оплатив судовий збір у розмірі 2??481,00 грн, такий позов заявлено до усіх Відповідачів, суд покладає на них судовий збір в рівних частках, по 827,00 гривень.

171. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову Прокурора про визнання недійсною Додаткової угоди від 01.08.2016, заявленого в інтересах держави в особі РВ ФДМУ, а також відмовив у задоволенні позовної вимоги про повернення майна, заявленої в інтересах Міністерства, суд залишає за Прокурором судові витрати в розмірі 4?962,00 гривні.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 73, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 114, 238, Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:
1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсною додаткову угоду від 01.08.2016 до договору оренди нерухомого майна від 28.10.1998, укладеного між Державним підприємством Міністерства оборони України «Західвійськбуд», Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФХ Сервіс».

3. Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону 827,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Вольво Україна» на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону 827,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФХ Сервіс» на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону 827,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

6. Відмовити у задоволенні позову заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, поданого в інтересах Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про визнання недійсною додаткової угоди від 01.08.2016.

7. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку та строки, які визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційну скаргу подають безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано 21.04.2023.

Суддя Рим Т.Я.