Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/965/20 (909/124/23)
Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Максимів Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 51577 грн 09 к., визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

поданої в межах справи № 909/965/20 про банкрутство Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат",

за участю:

представника позивача Думич О. І.,

представника відповідача Шелефонтюка А. В.,

ухвалив таке рішення.

Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

У судовому засіданні 13.04.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" про: стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 53177 грн 09 к.; визнання протиправним та скасування наказу "Про призупинення дії трудового договору" № 26-к від 16.12.2022, в частині призупинення трудового договору ОСОБА_1 з 19.12.2022; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до моменту набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 13.04.2023 представник позивача заявив усне клопотання про зменшення розміру позовних вимог, в частині стягнення заборгованості по заробітній платі. Так, у цій частині позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 51577 грн 09 к., інші вимоги залишає без змін.

Враховуючи приписи ст. 42 та 46 ГПК України суд розглядає спір з урахуванням зменшених позовних вимог.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою від 14.02.2023 суд постановив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначити на 06.03.2023, встановити строки сторонам на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.

У зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Івано-Франківську та Івано-Франківській області повітряної тривоги, розгляд справи 06.03.2023 не відбувся.

Ухвалою від 06.03.2023 суд призначив розгляд справи по суті на 03.04.2023.

У судовому засіданні 03.04.2023 суд оголосив перерву до 13.04.2023.

Сторін належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, про свідчить явка їх представників у судове засідання.

Позиції сторін.

Мотивуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на:

- тривале ухилення відповідача від виплати заробітної плати позивачу, внаслідок чого утворився борг в сумі 51577 грн 09 к.;

- неправомірне зупинення дії трудового договору між сторонами та відсутність згоди позивача на таке зупинення.

Письмово позиція позивача щодо даного спору викладена у позовній заяві б/н від 09.02.2023 (вх. № 1723/23 від 09.02.2023).

У судовому засіданні представник позивача просив позов задоволити.

Заперечуючи проти позову представник відповідача вказав на таке:

- призупинення дії трудового договору з позивачем відбулося за його згодою, на підставі відповідної заяви, а жодних звернень від позивача з приводу скасування наказу у позасудовому порядку до відповідача не надходило;

- відповідач не має змоги забезпечити позивача роботою на посаді сторожа;

- заборгованість по заробітній платі по мірі надходжень коштів на рахунки підприємства буде погашено.

Письмово позиція відповідача щодо даного спору викладена у відзиві на позовну заяву № 257 від 22.02.2023.

У судовому засіданні представник відповідача просив у позові відмовити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 починаючи з 11.12.2018 перебуває у трудових відносинах із ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" на посаді сторожа.

16.12.2022 відповідачем було видано наказ № 26-к "Про призупинення дії трудового договору", яким у зв`язку зі збройною агресією проти України, введенням правового режиму воєнного стану та неможливістю забезпечити підприємством позивача роботою, починаючи із 19.12.2022 трудовий договір з ОСОБА_1 було призупинено.

Позивач вважає такий наказ незаконним, тому просить визнати його протиправним та скасувати, як наслідок виплатити йому за період з 19.12.2022 до набрання рішенням законної сили середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Для визначення розміру середнього заробітку позивач подав суду довідку ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" № 7 від 02.03.2023, згідно з якою дохід ОСОБА_1 за період з 01.10.2022 по 30.11.2022 склав 19489 грн 63 к., середній заробіток за один день - 464 грн 04 к.

Крім того, станом на 01.01.2023 відповідач не виплатив позивачу заробітну плату, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 53177 грн 09 к., що підтверджується довідкою № 212 від 10.01.2023, виданою ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат".

Згідно з довідкою ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" станом на 13.04.2023 борг відповідача по заробітній платі перед позивачем становить 51577 грн 09 к.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

З огляду на матеріали справи ОСОБА_1 працював на ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" займаючи посаду сторожа.

Відповідно до п. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідач порушив вимоги наведеної вище норми закону.

Довідка ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" свідчить про те, що станом на 13.04.2023 борг відповідача по заробітній платі перед позивачем становить 51577 грн 09 к. Протилежного відповідачем не доведено.

В контексті наведеного вимога позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованою.

Що стосується визнання протиправним та скасування наказу відповідача в частині призупинення трудового договору з позивачем, суд зазначає таке.

Статтею 23 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України, серед іншого, визначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені ст. 43-46 Конституції України.

Разом з тим, відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені ст. 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022 строком на 30 діб. Дію воєнного стану було продовжено рядом Указів Президента (на сьогоднішній день дію воєнного стану не скасовано).

Статтею 1 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до ст. 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до п. п. 5 п. 1 ст. 6 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

В силу ч. 1 ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Отже, Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам.

Разом з тим, як вбачається з аналізу положень ч. 1 ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" таке право роботодавця настає за певних умов. Такими умовами призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надати роботу, а працівником - виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливості роботодавцем надати роботу, так і неможливість виконувати цю роботу працівником.

Таким чином, спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. Лише наявність правової норми, яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права.

Щодо абсолютної неможливості надавати роботу та виконувати її, то роботодавець має перебувати в таких обставинах коли він не може надати роботу працівнику, в свою чергу, працівник - не може виконати роботу. Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Тому за умови, що працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що першочерговим для суду є встановити можливість або відсутність такої можливості у роботодавця надати роботу працівнику.

Судом установлено, що ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" продовжує функціонувати, виконуючи покладені на нього функції та завдання, частково відновлює виробництво, здає частину приміщень в оренду. Крім того, як зазначив сам представник відповідача тільки з частиною працівників, які займали посаду сторожа на підприємстві, трудові відносини були тимчасово призупинені.

Не беруться судом до уваги доводи відповідача про те, що призупинення дії трудового договору з позивачем відбулося на підставі заяви самого позивача, оскільки такий факт жодним доказом наявним у матеріалах справи не підтверджено.

Відповідачем не наведено та не надано достатніх беззаперечних доказів неможливості надання роботодавцем та виконання ОСОБА_1 як працівником відповідної роботи, а відтак і правомірність видання наказу № 26-к від 16.12.2022, який є дискримінаційним, незаконним, та таким, що порушує права позивача на працю та її оплату.

Тому суд дійшов до висновку, що призупинення трудових відносин з позивачем відбулось з порушенням вимог закону, а тому спірний наказ слід визнати незаконним та скасувати.

У частині вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з наступного.

Так, відсутність підстав для призупинення дії трудового договору, а отже застосування положень Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" щодо відшкодування заробітної плати на час призупинення трудового договору надає підстави для захисту прав позивача на отримання заробітної плати шляхом стягнення з ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за період з 19.12.2022 по 13.04.2023.

У випадку, якщо наказ буде визнаний незаконним та скасованим, то це на думку суду створить ситуацію, яка як для роботодавця так і для працівника, буде фактичним вимушеним прогулом, викликаним противними діями саме роботодавця.

Середній заробіток за ч. 2 ст. 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19.

Тому, застосовуючи аналогію закону, при ухваленні рішення стосовно незаконного позбавлення можливості виконувати трудову функцію, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З огляду на довідку № 7 від 02.03.2023, видану ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", дохід ОСОБА_1 за період з 01.10.2022 по 30.11.2022 склав 19489 грн 63 к., середній заробіток за один день - 464 грн 04 к.

Враховуючи вимоги Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, із змінами, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період з 19.12.2022 по 13.04.2023 (день ухвалення рішення судом) у розмірі 38979 грн 36 к. з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів за розрахунком: 464 грн 04 к. (середньоденна заробітна плата за жовтень та листопад 2022 року) х 84 дні (кількість робочих днів за період з 19.12.2022 по 13.04.2023 (включно).

Висновок суду.

В контексті наведеного позов належить задоволити.

Судові витрати.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи той факт, що позов задоволено в повному обсязі, а судовий збір не сплачувався при зверненні до суду з цим позовом, оскільки позивач звільнений від його сплати, судовий збір в сумі 5368 грн 00 к. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 51577 грн 09 к., визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволити.

Стягнути з Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" вул. Л. Ребета, 6, м. Івано-Франківськ, 76014; ідентифікаційний код 08033772) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі в сумі 51577 (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят сім) грн 09 к.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" "Про призупинення дії трудового договору" № 26-к від 16.12.2022, в частині призупинення трудового договору ОСОБА_1 з 19.12.2022.

Стягнути з Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" вул. Л. Ребета, 6, м. Івано-Франківськ, 76014; ідентифікаційний код 08033772) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 38979 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн 36 к. (з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" вул. Л. Ребета, 6, м. Івано-Франківськ, 76014; ідентифікаційний код 08033772) в дохід державного бюджету (отримувач коштів: ГУК в Ів.-Фр.об/ТГ Ів-Фр./ /22030101, код за , банк отримувача: Казначейство України (ел. адм.. подат.), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача UA3009612, код класифікації доходів бюджету 22030101) 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 к. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 17.04.2023.

Суддя Т. В. Стефанів