ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2023 р. Справа№ 910/9592/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 року (дата підписання повного тексту 12.01.2021 року)

у справі №910/9592/21 (суддя - Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна"

про визнання недійсним одностороннього правочину,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Первомайський кар`єр "Граніт" (далі - позивач) звернулося в Господарський суд міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" (далі - відповідач) про визнання недійсним одностороннього правочину.

Позовні вимоги обґрунтовані недійсністю одностороннього правочину, який вчинено Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна» згідно заяви від 20.05.2021 року за №434/21 про зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України, як такою що не відповідає умовам та вимогам наведеної норми Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 року у справі №910/9592/21 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Первомайський кар`єр "Граніт" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 року у справі №910/9592/21, прийняти нове рішення, яким визнати недійсним односторонній правочин, вчинений Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" у формі заяви від 20.05.2021 року про зарахування зустрічних однорідних вимог. Судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 530, 601 Цивільного кодексу України.

Так, скаржник вказав, ст. 530 Цивільного кодексу України не поширюється на позадоговірні зобов`язання, в тому числі й кондиційні зобов`язання, оскільки пов`язані лише із договірними зобов`язаннями.

При цьому, скаржник зазначив, що станом на 20.05.2021 року строк виконання щодо сплати відповідачем перед позивачем ще не настав, в силу того, що грошове зобов`язання ще не виникло; стягнення в сумі 1425774,95 грн не є безспірним, оскільки, заявлена позовна вимога розглядається в судовому порядку і спір станом на 20.05.2021 року ще не був вирішений між сторонами.

Порушення ст. 601 Цивільного кодексу України при вчиненні відповідачем одностороннього правочину 20.05.2021 року є підставою для визнати його недійсним в судовому порядку, оскільки такий правочин суперечить змісту цивільного законодавства, що в даному випадку позивачем і здійснюється.

Отже, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним одностороннього правочину.

Крім того, скаржник наголосив, що висновок суду першої інстанції про виникнення у відповідача зобов`язання сплатити на користь позивача кошти в сумі 1425774,95 грн саме на підставі ухвали Господарського суду Черкаської області від 19.02.2020 року та постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 22.09.2020 року є невірним, оскільки вказаними судовими рішеннями пов`язано відсутність правової підстави їх перерахування, тобто існуюча правова підстава їх перерахування відпала із прийняттям судовими рішеннями.

Разом з цим, скаржник вказав, що дослідження питання наявності чи відсутності підстав для перерахування коштів в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України не відносилося до предмету доказування в межах справи №910/9592/21, оскільки, в рамках даної справи предметом доказування є відповідність одностороннього правочину вчиненого відповідачем у формі заяви від 20.05.2021 року про зарахування зустрічних однорідних вимог вимогам чинного законодавства.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - ОСОБА_1, суддів: Попікової О.В., Демидової А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" до надходження матеріалів даної справи до суду апеляційної інстанції. Витребувано матеріали справи №910/9592/21 з Господарського суду міста Києва.

04.05.2022 року до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9592/21 з Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 року у справі №910/9592/21 залишено без руху.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки, подано до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору та докази надсилання апеляційної скарги позивачу.

Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі №910/9592/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 року.

Розгляд справи відбувався різними колегія суддів та неодноразово відкладався на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 року № 09.1-07/284/23 на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 року про звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя: Сулім В.В. суддів: Майданевич А.Г., Буравльов С.І.

Північний апеляційний господарський суд прийняв до свого провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 року у справі №910/9592/21 у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Буравльов С.І., Майданевич А.Г. своєю ухвалою від 30.03.2023 року.

10.08.2022 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просив рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 року у справі №910/9592/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" - без задоволення.

Крім того, представник відповідача у відзиві, зокрема зазначив, що апелянт в апеляційній скарзі визнає, що в нього є невиконане зобов`язання перед відповідачем по мировій угоді від 25.04.2019 року, яка була затверджена ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року у справі №910/5026/209/2011, і що строк виконання зобов`язання настав станом на 20.05.2021 року. Проте, чомусь у апелянта виникає сумнів щодо наявності зобов`язань відповідача перед ним на суму 1425774,95, і що строк виконання по цьому зобов`язанню настав, і взагалі він вважає, що це зобов`язання, являється спірним.

Також, відповідача вказує на доволі дивне обґрунтування від особи, яка спочатку звертається до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача безпідставно перерахованих коштів у розмірі 1425774,95 грн (№910/7386/1), а через деякий час в рамках іншої справи (910/9592/21) зазначає, що таке зобов`язання ще не виникло.

Так, на підставі норм ст.ст. 530, 601 Цивільного кодексу України, зі своєї сторони Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа Лізинг Україна» вчинило20.05.2021 року односторонній правочин шляхом заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Вчинений односторонній правочин за твердженням представника відповідача в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України в повній мірі відповідає необхідним критеріям, а саме:

- зустрічність (кредитор за одним зобов`язанням є боржником, а за іншим боржник є кредитором);

- однорідність (зобов`язання виникло щодо родових речей-грошові кошти);

- строк виконання яких настав (строк сплати коштів згідно мирової угоди в сумі 18536133,78 грн на став та з іншої сторони пред`явлено 12.05.2021 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" до Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа Лізинг Україна» (момент пред`явлення вимоги, судова справа №910/7386/21).

При цьому, представник відповідача зазначив, що наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1412/23 від 18.04.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/9592/21.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2023 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Північний апеляційний господарський суд прийняв до свого провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 року у справі №910/9592/21 у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М. своєю ухвалою від 18.04.2023 року.

Представники сторін в судове засідання 19.04.2023 року Північного апеляційного господарського суду не прибули. Про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2023 року, що підтверджується, зокрема поштовим повідомленням №02069299 (наявне в матеріалах справи).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 року підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року по справі №10/5026/290/2011 було затверджено мирову угоду від 25.04.2019 року, укладену між боржником, в особі керуючого санацією - директора Костіна Артема Михайловича, який діє на підставі Статуту та ухвали Господарського суду Черкаської області від 27.02.2012 року, та комітетом кредиторів боржника, в особі голови комітету кредиторів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелопмент Констракшн Холдінг", обраного комітетом кредиторів 26.10.2018 року, в особі Скидана Андрія Івановича, діючого на підставі довіреності від 09.01.2019 року. Припинено процедуру санації боржника. Провадження у справі №10/5026/290/2011 закрито.

За умовами мирової угоди структура зобов`язань Боржника перед кредиторами по чергах визначається таким чином:

1.9.1. Вимоги першої черги - погашені.

1.9.2. Вимоги другої черги у розмірі 536 664, 82 грн;

1.9.3. Вимоги третьої черги у розмірі 118 173,67 грн;

1.9.4. Вимоги четвертої черги у розмірі 86 587 811, 23грн, з яких ТОВ ""Альфа-Лізинг Україна"" (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21, ) - 17 152 164,81 грн;

1.9.5. Вимоги шостої черги у розмірі 2 274 473,48 грн, з яких ТОВ ""Альфа-Лізинг Україна"" (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21, ) - 1 383 968,97 грн.

У п.1.10 мирової угоди зазначено, що після затвердження Мирової угоди господарським судом, протягом трьох місяців сплачуються із розстроченням платежу вимоги кредиторів другої черги, а всього на суму 536 664, 82 грн.

Після затвердження Мирової угоди господарським судом та спливом трьохмісячного строку відстрочення, який починає відраховуватись з дня набрання Мирової угоди чинності, протягом одного місяця сплачуються вимоги кредиторів третьої черги, а всього на суму 118 173,67 грн.

Після затвердження Мирової угоди господарським судом та спливом чотирьохмісячного строку відстрочення, який починає відраховуватись з дня набрання Мирової угоди чинності, сплачуються із розстроченням платежу на шість місяців вимоги кредиторів четвертої черги на суму 86 587 811,23 грн.

Після затвердження Мирової угоди господарським судом та спливом десятимісячного строку відстрочення, який починає відраховуватись з дня набрання Мирової угоди чинності, сплачуються із розстроченням платежу на два місяці вимоги кредиторів шостої черги всього на суму 2 274 473,48 грн.

Згідно з п.2.3.2. Мирової угоди після спливу чотирьохмісячного строку, протягом якого БОРЖНИКУ відстрочено погашення заборгованості перед кредиторами, грошові вимоги в сумі 86 587 811,23 грн будуть погашатись шляхом розстрочення платежів протягом шести місяців в наступному порядку:

4) кредиторська заборгованість боржника в розмірі 17 152 164,81 грн перед ТОВ ""Альфа-Лізинг Україна"" (вимоги четвертої черги), сплачуються протягом шести місяців починаючи з дати закінчення строку відстрочки погашення заборгованості.

Щомісячні платежі становитимуть 2 858 694,13 грн.

Термін сплати платежу: останній день відповідного місяця.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 23.07.2019 року по справі №10/5026/290/2011 виправлено помилки в ухвалі господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року по справі №10/5026/290/2011, резолютивну частину ухвали доповнено п.6, який викладено в наступній редакції: "ухвала набрала законної сили 03.06.2019 року".

20.12.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60924313 з примусового виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року по справі №10/5026/290/2011 про затвердження мирової угоди між Приватним акціонерним товариством "Первомайський кар`єр "Граніт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на сплату суми заборгованості в розмірі 17 152 164,81 грн в розстрочку рівними щомісячними частинами в сумі 2 858 694,13 грн. Кредиторська заборгованість Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" в розмірі 17 152 164, 81 грн, сплачується протягом шести місяців починаючи з дати закінчення строку відстрочки погашення заборгованості (далі по тексту виконавчий документ). Згідно заяви стягувача станом на 17.12.2019 року Приватним акціонерним товариством "Первомайський кар`єр "Граніт" не здійснено сплату двох перших платежів згідно встановленого графіку погашення заборгованості, який викладений у виконавчому документі, отже, сума до примусового стягнення, складає 5 717 388,26 грн.

20.12.2019 року, 23.12.2019 року приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження №60924313.

На підставі розпорядження №60924313 приватного виконавця Недоступа Д.М. грошові кошти у розмірі 471669,68 грн, що надійшли 27.12.2019 року на депозитний рахунок приватного виконавця, для зарахування стягнутих з боржників грошових сум, при виконанні АСВП №60924313 з примусового виконання ухвали №10/5026/290/2011 від 03.06.2019 року, необхідно перерахувати:

- 428 197,71 грн на користь стягувача ТОВ "Альфа-Лізинг Україна", як борг за в/д №10/5026/290/2011,

- 42 819,77 грн на користь приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича, як основна винагорода ПВ за в/д №10/5026/290/2011 від 03.06.2019 року, який видав Господарський суд Черкаської області, АСВП 60924313;

- 652,20 грн на користь приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича, як витрати виконавчого провадження.

Факт перерахування вказаних грошових коштів підтверджується платіжними дорученнями від 27.12.2019 року, 10.01.2020 року

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.02.2020 року по справі №10/5026/290/2011 скаргу представника ПрАТ "Первомайський кар`єр Граніт" задоволено. Визнано неправомірними дії приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича, прийняті у формі наступних постанов:

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року №10/5026/290/2011;

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про арешт коштів боржника;

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про арешт майна боржника;

- постанова від 23.12.2019 року ВП №60924313 про арешт коштів боржника;

- постанова від 23.12.2019 року ВП №60924313 про арешт майна боржника.

Зобов`язано приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича усунути порушення прав боржника, ПрАТ "Первомайський кар`єр "Граніт", та вимог чинного законодавства, шляхом:

- повернення без прийняття до виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року №10/5026/290/2011 п. 3,4,7, ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження";

- звільнення від арешту, накладеного постановою від 20.12.2019 року ВП №60924313, кошти боржника ПрАТ "Первомайський кар`єр "Граніт" (), розміщених на рахунках, відкритих боржником;

- звільнення від арешту, накладеного постановою від 23.12.2019 року ВП №60924313, коштів боржника ПрАТ "Первомайський кар`єр "Граніт" (), розміщених на рахунках, відкритих боржником;

- звільнення від арешту, накладеного постановою від 23.12.2019 року ВП №60924313, майна боржника ПрАТ "Первомайський кар`єр "Граніт" ();

- звільнення від арешту, накладеного постановою від 20.12.2019 року ВП №60924313, майна боржника ПрАТ "Первомайський кар`єр "Граніт" ();

- повернення на рахунки ПрАТ "Первомайський кар`єр Граніт" коштів в сумі 471 669,68 грн., списаних з рахунку: № НОМЕР_1 .

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 року по справі №10/5026/290/2011 ухвалу Господарського суду Черкаської області від 19.02.2020 у справі №10/5026/290/2011 скасовано. Прийнято нове рішення, яким в заяві представника ПрАТ "Первомайський кар`єр "Граніт" про визнання неправомірними дії приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича, прийняті у формі наступних постанов:

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року №10/5026/290/2011;

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про арешт коштів боржника;

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про арешт майна боржника;

- постанова від 23.12.2019 року ВП №60924313 про арешт коштів боржника;

- постанова від 23.12.2019 року ВП №60924313 про арешт майна боржника - відмовлено.

На підставі розпорядження №60924313 приватного виконавця Недоступа Д.М. грошові кошти у розмірі 1104014,26 грн, що надійшли 18.06.2020 року на депозитний рахунок приватного виконавця, для зарахування стягнутих з боржників грошових сум, при виконанні АСВП № 60924313 з примусового виконання ухвали №10/5026/290/2011 від 03.06.2019 року, необхідно перерахувати:

- 2102,00 грн на користь приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича, як повернення використаного авансового внеску;

- 4577,20 грн на користь приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича, як витрати виконавчого провадження;

- 997 577,24 грн на користь стягувача ТОВ "Альфа-Лізинг Україна", як борг за в/д №10/5026/290/2011,

- 99757,72 грн на користь приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича, як основна винагорода ПВ за в/д №10/5026/290/2011 від 03.06.2019 року, який видав Господарський суд Черкаської обл., АСВП 60924313.

Факт перерахування вказаних грошових коштів підтверджується платіжними дорученнями від 18.06.2020 року.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, в межах виконавчого провадження №60924313 з примусового виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року по справі №10/5026/290/2011 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА-ЛІЗИНГ УКРАЇНА" були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 1 425 774,95 грн на підставі платіжного доручення №1095 від 10.01.2020 року на суму 428 197,71 грн та на підставі платіжного доручення №1546 від 18.06.2020 року на суму 997 577,24 грн.

Постановою Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі №10/5026/290/2011 постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 року у справі №10/5026/290/2011 скасовано. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 19.02.2020 року у справі №10/5026/290/2011 залишено в силі.

Твердження скаржника, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про виникнення у відповідача зобов`язання сплатити на користь позивача кошти в сумі 1425774,95 грн саме на підставі ухвали Господарського суду Черкаської області від 19.02.2020 року та постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 22.09.2020 року, оскільки вказаними судовими рішеннями пов`язано відсутність правової підстави їх перерахування, тобто існуюча правова підстава їх перерахування відпала із прийняттям судовими рішеннями, не спростовує висновків суду, зокрема щодо обов`язку відповідача сплатити на користь позивача кошти в сумі 1425774,95 грн.

Заявами - повідомленнями №2294 від 20.10.2020 року, №2373 від 23.10.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович, надісланими на адресу позивача, повідомив про неможливість повернення коштів в сумі 428197,71 грн, а також про стан виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 19.02.2020 року у справі № 10/5026/290/2011, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 26.10.2020 року, накладної.

Вимогою №2293 від 20.10.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович просив Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" повернути шляхом перерахування на рахунок виконавця грошові кошти у розмірі 428 197,71 грн, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 21.10.2020 року, фіскального чеку, накладної. У відповідь на яку Відповідач листом відмовив у задоволенні вказаної вимоги.

На підставі платіжних доручень №2162 від 29.12.2020 року, №2160 від 29.12.2020 року, №2159 від 29.12.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович повернув на рахунок Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" грошові кошти у загальному розмірі 150587,69 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся з позовом до суду (справа №910/7386/21), зазначаючи про те, що у зв`язку з тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження №60924313 з примусового виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року по справі №10/5026/290/2011 визнано неправомірною, перераховані на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна " грошові кошти у загальному розмірі 1425774,95 грн підлягають поверненню на користь позивача на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку з відсутністю правової підстави.

Судом в межах справи №910/7386/21, зокрема були встановлені наступні обставини - «грошові кошти у загальному розмірі 1425 774,95 грн були перераховані Товариству з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" в межах виконавчого провадження №60924313 з примусового виконання ухвали Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року по справі №10/5026/290/2011. Проте, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.02.2020 року по справі №10/5026/290/2011, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 22.09.2020 року, визнано неправомірними дії приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича, прийняті у формі наступних постанов:

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року №10/5026/290/2011;

- постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про арешт коштів боржника; постанова від 20.12.2019 року ВП №60924313 про арешт майна боржника;

- постанова від 23.12.2019 року ВП №60924313 про арешт коштів боржника; постанова від 23.12.2019 року ВП №60924313 про арешт майна боржника.

Відповідно у Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" відпала правова підстава для утримання грошових коштів у загальному розмірі 1 425 774,95 грн, отриманих в межах виконавчого провадження №60924313.

20.05.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" надіслало на адресу Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №434/21 від 20.05.2021 року, якою просив вважати частково припиненими зобов`язання Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" згідно з мировою угодою від 25.04.2019 року, яка затверджена ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року по справі №10/5026/290/2011, в сумі 1425774,95 грн, повне припинення зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" перед Приватним акціонерним товариством "Первомайський кар`єр "Граніт" щодо вимоги про повернення грошових коштів в сумі 1425774,95 грн отриманих Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" в межах виконавчого провадження №60924313 згідно з мировою угодою від 25.04.2019 року, яка затверджена ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року по справі №10/5026/290/2011, що підтверджується списком згрупованих відправлень від 20.05.2021 року, описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком, яка була отримана уповноваженою особою підприємства позивача 24.05.2021 року, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту Акціонерного товариства "Укрпошта"».

В зв`язку з вищезазначеним, вказуючи про відсутність предмета спору, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 закрито провадження у справі №910/7386/21.

Вказані обставини, в силу вимог ч. 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, не потребують повторного доведення під час вирішення даного спору.

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що дослідження питання наявності чи відсутності підстав для перерахування коштів в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України не відносилося до предмету доказування в межах справи №910/9592/21, оскільки позовні вимоги, зокрема, мотивовані тим, що строк виконання зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" перед Приватним акціонерним товариством "Первомайський кар`єр "Граніт" щодо повернення грошових коштів в сумі 1425774,95 грн на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України не настав, а виникне з рішення суду, яким встановлюється безпідставність збагачення однієї особи за рахунок іншої.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України визначено, що господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За своєю правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформлюється заявою однієї з сторін, і якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі на підставі ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду. Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов`язанні, не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною.

Згідно ч.ч.1,2 ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Аналогічні положення закріплені у ст. 601 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено у ст. 602 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Так, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути:

- зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Крім цього, між сторонами не повинно бути спору відносно характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі №914/3217/16, та постанові Верховного від 28.01.2020 року у справі №910/12738/18.

З правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №910/21566/17 вбачається, що наслідком здійснення такого правочину, як зарахування зустрічних однорідних вимог, є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином. Зарахування зустрічних однорідних вимог, здійснюється в силу положень ст. 601 Цивільного кодексу України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною.

Якщо інша сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського процесуального кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Схожа за змістом правова позиція, зокрема, міститься в у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №910/20105/17 та від 04.04.2019 року у справі №918/329/18.

У постановах Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі №920/18256/17 та від 02.04.2019 року у справі 918/539/18, зазначено: "наявність заперечень однієї сторони не є перешкодою для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони. Однак апеляційний суд правильно зазначив, що припинення зобов`язання зарахуванням можливе не тільки за умов однорідності та зустрічності вимог сторін, строк виконання яких настав, але й за обов`язкової їх безспірності. Адже, за відсутності безспірності вимог спір по боргу за договором повинен бути вирішений в порядку позовного провадження, а до цього спірна сума не може бути прийнята судом як зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки вказане зарахування не підтверджується належними та допустимими доказами" (постанова у справі №920/18256/17) та "заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування, а якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду, що в подальшому буде підставою для перегляду рішення в даній справі за новивиявленими обставинами" (постанова у справі №918/539/18).

При цьому, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 14.07.2020 року у справі №910/10471/19, від 19.08.2020 року у справі №911/2560/19, від 25.08.2020 року у справі №б-23/75-02, від 23.09.2020 року у справі №904/2215/19, від 12.11.2020 року у справі №904/3173/19, від 25.11.2020 року у справі №904/1806/19 дійшов наступного висновку: "Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку".

Натомість, як правильно встановлено судом першої інстанції, у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 року по справі №910/11116/19 уточнено ці висновки наступним чином - «Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених ст. 601 Цивільного кодексу України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 Цивільного кодексу України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення».

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, зобов`язання позивача перед відповідачем у розмірі 17 152 164,83 грн та у розмірі 1 383 968,97 грн виникли на підставі договору, строк виконання якого станом на момент затвердження мирової угоди ухвалою господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року по справі №10/5026/290/2011 настав.

Тобто, ухвалою господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року по справі №10/5026/290/2011 підтверджено факт наявності непогашеної заборгованості позивача перед відповідачем.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що вищевказаною ухвалою відстрочено й розстрочено виконання вказаного зобов`язання позивача з метою відновлення платоспроможності боржника та рівномірного/пропорційного задоволення грошових вимог кредиторів.

Щодо зобов`язання відповідача перед позивачем з повернення перерахованих грошових коштів у загальному розмірі 1425 774,95 грн в межах виконавчого провадження №60924313 з примусового виконання ухвали господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року по справі №10/5026/290/2011, колегія суддів відзначає наступне.

Як було встановлено вище, з моменту постановлення ухвали Господарського суду Черкаської області від 19.02.2020 року по справі №10/5026/290/2011, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 22.09.2020 року визнано неправомірними відповідні дії приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича, в результаті чого відпала правова підстава для утримання відповідачем грошових коштів у загальному розмірі 1 425 774,95 грн.

В подальшому, як було встановлено вище позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом у межах справи №910/7386/21 до відповідача про стягнення безпідставно перерахованих коштів у розмірі 1 425 774,95 грн.

У межах справи №910/7386/21 судом встановлено, що строк виконання відповідачем зобов`язання перед позивачем з повернення перерахованих грошових коштів у загальному розмірі 1 425 774,95 грн в межах виконавчого провадження №60924313 з примусового виконання ухвали господарського суду Черкаської області від 03.06.2019 року по справі №10/5026/290/2011 не визначений, проте станом на момент розгляду справи вказаний обов`язок у відповідача настав, що в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягає доказуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що станом на 20.05.2021 року строк виконання щодо сплати відповідачем перед позивачем ще не настав, в силу того, що грошове зобов`язання ще не виникло.

Крім того, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були порушені норми матеріального права, а саме зокрема ст.ст. 530, 601 Цивільного кодексу України, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги, про зарахування яких зазначено у заяві відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог №434/21 від 20.05.2021 року, є :

- зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- однорідними (відбувається зараховування речей одного роду - грошових коштів, оскільки правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог);

- безспірними, оскільки наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та наявність заперечень щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження спірності вимог за вказаними зобов`язаннями сторін.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зарахування зустрічних вимог між позивачем та відповідачем не підпадає під дію ч. 5 ст. 602 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої не допускається, зокрема, зарахування зустрічних вимог у випадках, встановлених договором або законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" про зарахування зустрічних однорідних вимог №434/21 від 20.05.2021 року відповідає вимогам ст. 601 Цивільного кодексу України та не суперечить вимогам ст. 602 Цивільного кодексу України, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та, зокрема, зводяться до переоцінки відповідних висновків судових інстанцій.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" фактично зводяться до мотивів викладених у позовній заяві, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Доводи позивача викладені у відзиві на апеляційну скаргу знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 року у справі №910/9592/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 року у справі №910/9592/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/9592/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк

Дата складення повного тексту 20.04.2023 року.