ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/429/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, с. Косонь Берегівського району

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Канадіан-Гунгаріан-Косонь Бау», с. Косонь Берегівського району

про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості 651 832,77 грн (з урахуванням збільшення позовних вимог)

Секретар судового засідання Райніш М.І.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ:

Позивач звернувся до суду з вимогами про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості на суму 434 909,01 грн., в т.ч. 355 338, 08 грн - по сплаті орендної плати, 7 315,00 грн - 3% річних, 38 387,82 грн - пені та 33 868,11 грн - інфляційних втрат. Позов заявлено на статті 509, 525, 526, 629 ЦК України, 193, 222 ГК України.

Ухвалою суду від 22.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

07.10.2022 на адресу суду надійшла заява представника позивача про збільшення позовних вимог.

Поряд з цим, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді Ушак І.Г., розпорядженням керівника апарату Господарського суду Закарпатської області від 28.11.2022 №02-02/38/22 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 907/429/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2022 справу № 907/429/22 передано на розгляд головуючому судді Андрейчуку Л.В.

Ухвалою суду від 01.12.2022 постановлено прийняти справу № 907/429/22 до провадження, розгляд справи почати спочатку, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.02.2023 заяву позивача про збільшення позовних вимог задоволено. Відтак, предметом спору у даній справі є розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості на суму 651 832,77 грн., в т.ч. 466 381,23 грн - по сплаті орендної плати, 12 452,00 грн - 3% річних, 103 552,27 грн - пені та 69 447,27 грн - інфляційних втрат. Також з урахуванням збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути 9777,43 грн витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 28.02.2023 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 30.03.2023 зобов`язано Косоньську сільську раду Берегівського району Закарпатської області надати до суду оригінали письмових документів, які були додані до позовної заяви. На виконання ухвали суду позивачем 19.04.2023 надано оригінали наявних у нього письмових доказів.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвала суду була надіслана на його офіційну юридичну адресу), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами дослідження та оцінки доказів, поданих сторонами.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Позивач просить суд задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Канадіан-Гунгаріан-Косонь Бау» має заборгованість за договором оренди земельної ділянки від 02.08.2004 року на суму 651 832,77 грн., в т.ч. 466 381,23 грн - по сплаті орендної плати, 12 452,00 грн - 3% річних, 103 552,27 грн - пені та 69 447,27 грн - інфляційних втрат. Також позивач просить розірвати вказаний договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :10:000:0052, загальна площа 98716 м.кв.).

Правова позиція відповідача

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

З матеріалів справи встановлено, що між Косоньською сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Канадіан-Гунгаріан-Косонь Бау" укладено Договір оренди землі від 02 серпня 2004 року, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для геологічного до вивчення та дослідно-промислової розробки Косоньського родовища ліпаритів, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради, контур 820.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.01.2014 за №17164013, земельна ділянка загальною площею 9,8716га, яка розташована за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н, Косоньська сільська рада, контур 820, кадастровий номер :10:000:0052, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, зареєстрована за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 04, номер запису про право власності 4516274.

Актом приймання-передачі об`єкта оренди від 04.08.2004 року підтверджено передачу земельної ділянки площею 9,8716 кв.м. в орендне користування товариства з обмеженою "Канаді-Гунгаріан-Косонь Бау" (орендаря, відповідача у справі).

Згідно п. 2 Договору, в оренду передано земельну ділянку загальною площею 9,8716га, у тому числі 2,6293га для розроби кар`єру та 7,2423га інших. Пунктом 9 Договору передбачена орендна плата за 2,6293га - 8%, за 7,2423га - 5% грошової оцінки землі.

У подальшому, між Косоньською сільською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Канадіан-Гунгаріан-Косонь Бау" на підставі рішень сесій Косоньської сільської ради за №26 від 23.02.2015р., №42 від 22.01.2016р., було укладено дві Додаткові угоди до договору оренди землі від 02.08.2004р., а саме: Додаткову угоду від 02.08.2012 року та Додаткову угоду від 04.03.2015 року.

Вартість орендованої земельної ділянки згідно витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20.01.2017 площею 2,6293га становить 2366107,07 гривень, площею 7,2423га становить 6517345,77 гривень.

Отже, нормативну грошову оцінку земельної ділянки збільшено до 8883452,84 грн (а саме 6517345,77 грн та 2366107,07грн відповідно, згідно витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20.01.2017), що становить 266503,59 грн в рік, тобто 22208,63 грн в місяць.

Умовами п. 9 Договору згідно Додаткової угоди від 04 березня 2015 року визначено, що орендна плата вноситься орендарем щомісячно до бюджету сільської ради с. Косонь, Берегівського району не пізніше 5 числа наступного за звітним місяцем, у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі.

Виходячи із ставок орендної плати згідно п. 9 Договору із змінами, місячна орендна плата з лютого 2017 року становить 22208,63 грн.

За твердженнями позивача, станом на 05.04.2022 року згідно Договору оренди від 02 серпня 2004 року має місце прострочення орендної плати на загальну суму 355 338,08 гривні (за період 05.12.2020-05.04.2022, остання оплата була проведена відповідачем 29.12.2020 за листопад 2020 року).

3 приводу виявленої заборгованості Косоньська сільська рада направила ТОВ "Канадіан-Гунгаріан-Косонь Бау" лист-вимогу за №311 від 28.07.2021 року щодо погашення заборгованості по орендній платі згідно договору оренди землі від 02.08.2004 року.

Відповідно до гарантійного листа за №20/08/21-1 від 20 серпня 2021 року ТОВ "Канадіан-Гунгаріан-Косонь Бау" зобов`язується сплатити заборгованість по орендній платі за землю в сумі 177 251,78 грн до кінця 2021 року.

Косоньською сільською радою 03 грудня 2021 року повторно надіслано лист з проханням погасити заборгованість по орендній платі по договору оренди від 02.08.2004, проте, відповідач вимог не виконав.

Відтак, з урахуванням збільшення позовних вимог, позивач просить розірвати договір оренди землі та стягнути з відповідача заборгованість на суму 651 832,77 грн., в т.ч. 466 381,23 грн - по сплаті орендної плати, 12 452,00 грн - 3% річних, 103 552,27 грн - пені та 69 447,27 грн - інфляційних втрат.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Укладений між сторонами Договір, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Спірні відносини сторін у даній справі є земельними відносинами, які виникли з договору оренди земельної ділянки.

Пунктом 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п. п. 1, 7 ст. 193 ГК України.

Щодо орендної плати

Частиною першою статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За положеннями ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Умовами п. 9 Договору згідно Додаткової угоди від 04 березня 2015 року визначено, що орендна плата вноситься орендарем щомісячно до бюджету сільської ради с. Косонь, Берегівського району не пізніше 5 числа наступного за звітним місяцем, у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до пункту 288.4 статті 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Індексація нормативної грошової оцінки земель передбачена пунктом 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України, відповідно до якого для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель (п. 289.2 ст. 289 ПК України). Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Отже, нормами Податкового кодексу України не передбачено проведення індексації орендної плати, натомість індексації підлягає нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Зміна нормативної грошової оцінки внаслідок індексації є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичної зміни умов договорів щодо розміру орендної плати.

Згідно з пунктом 288.5. статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.

Умовами п. 9 Договору згідно Додаткової угоди від 04 березня 2015 року визначено, що орендна плата вноситься орендарем щомісячно до бюджету сільської ради с. Косонь, Берегівського району не пізніше 5 числа наступного за звітним місяцем, у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі.

Виходячи із ставок орендної плати згідно п. 9 Договору із змінами, місячна орендна плата з лютого 2017 року становить 22 208,63 грн.

Враховуючи вище наведені норми, перевіривши розрахунок основного боргу в межах заявленого періоду, наданий позивачем, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідача 466 381,23 грн основної заборгованості.

Щодо пені

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу положень статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, суд зазначає, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Так, при укладенні договору оренди землі від 02.08.2004 сторони домовилися, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі ставок, передбачених Законом "Про оренду землі" несплаченої суми за кожний день прострочення.

Проте, законодавчий акт, на який посилається позивач в обґрунтування розміру нарахованої пені, не встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, а відтак не може бути застосований у даному випадку як законна підстава для визначення розміру стягуваної пені.

Відтак, проаналізувавши вище зазначений пункт договору, суд приходить до висновку, що сторони не визначили розмір пені, як це передбачено вимогами законів, а лише послалися на Закон "Про оренду землі", що не дозволяє суду встановити конкретний розмір пені, що погоджений сторонами та підлягає застосуванню судом у даному випадку.

Слід звернути увагу, що стаття 231 Господарського кодексу України передбачає лише порядок формування відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а не визначає конкретний розмір такої відповідальності.

Таким чином, оскільки сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, то нарахування позивачем пені є неправомірним. А отже, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог позивача щодо стягнення пені в сумі 103 552,27 грн.

Щодо 3 % річних

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох відсотків річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на це, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки і виявив що розрахунки правильні, в зв`язку з чим задоволенню підлягають три відсотки річних в межах суми 12 452,00 грн.

Щодо інфляційних втрат

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, також не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Однак, відповідно до пункту 3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 №14 інфляційні нарахування здійснюються на суму боргу, прострочення якого тривало не менше повного місяця і з застосуванням індексу інфляції такого місяця. Отже, рекомендовано з розрахунку виключати періоди, менші за місяць.

З огляду на це, суд перевірив здійснені позивачем розрахунки, в зв`язку з чим вимога про стягнення в межах заявленої в позовних вимогах суми інфляційних втрат 69 447,27 грн, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, які становлять 12 452,00 грн - 3% річних та 69 447,27 грн - інфляційних втрат, суд вважає їх правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню.

Отже, заборгованість Відповідача з урахуванням додаткових нарахувань становить 548 280,50 грн.

Щодо розірвання договору оренди землі

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Водночас за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" визначено істотні умови договору оренди, якими, зокрема є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Пунктом 7 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення правовідношення. Отже, розірвання договору оренди - це спосіб захисту прав та інтересів суб`єктів правовідносин, передбачений законодавством.

При цьому Верховний Суд неодноразово зазначав, що положення частини 1 статті 34 Закону України "Про оренду землі" імперативно передбачають, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Верховний Суд також зазначає, що обов`язок орендаря повернути земельну ділянку та привести її в придатний для подальшого використання стан невід`ємно пов`язаний з настанням певного юридичного факту - припинення чи розірвання договору оренди землі. А тому після припинення чи розірвання договору оренди у орендаря виникає обов`язок повернути земельну ділянку орендодавцю.

Окрім цього, Верховний Суд констатує, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення Цивільного кодексу України, слід зазначити, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Досліджуючи питання щодо наявності підстав для розірвання договору, судом встановлено факт нездійснення своєчасної сплати орендної плати у період з 05.12.2020 по 05.09.2022, ненадання відповідачем доказів про сплату чи контррозрахунку, та не спростування відповідачем фактів систематичного (понад два рази) невиконання зобов`язань. Саме систематичне порушення договору стало підставою для його розірвання. Відтак, суд вважає правомірною вимогу позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :10:000:0052, загальна площа 98716 м.кв.) від 02.08.2004 року.

Положеннями статей 13-14 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статей 73, 74, 76-80 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, розглянувши спір на підставі поданих суду доказів, суд дійшов висновку про розірвання договору оренди землі та задоволення позову в розмірі 548 280,50 грн.

Розподіл судових витрат

Судом встановлено, що позивачем не сплачено судовий збір у повному обсязі. Позивач вказав ціну позову в розмірі 651 832,77 грн (з урахуванням збільшення позовних вимог). За таких обставин, належна до сплати сума за заявленими позовними вимогами складає 9 777,49 грн, натомість позивачем було сплачено лише 6 523,56 грн. Також заявник не сплатив судовий збір за немайнову вимогу, що стосується розірвання договору, у розмірі 2 481,00 грн. За таких обставин, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 5 734, 93 грн.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на відповідача покладається 10 704,85 гривень витрат на оплату судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 80, 129, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов - задоволити частково.

2. Розірвати Договір оренди землі від 02.08.2004 року, зареєстрований в Закарпатській регіональній філії ДП Центр ДЗК 02.08.2004 року за №089, укладений між Косоньською сільською радою Берегівського району Закарпатської області та товариством з обмеженою відповідальністю "Канадіан-Гунгаріан-Косонь Бау" щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :10:000:0052, загальною площею 9,8716 га.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Канадіан-Гунгаріан-Косонь Бау» (90223, Закарпатська область, Берегівський район, с. Косонь, вул. Барток Бейли, буд. 10, ) на користь Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області (90223, Закарпатська область, Берегівський район, с. Косонь, вул. Бачкая, буд. 5, ) заборгованість за договором оренди землі у розмірі 548 280,50 грн (п`ятсот сорок вісім тисяч двісті вісімдесят гривень 50 коп.), в т.ч. 466 381,23 грн (чотириста шістдесят шість тисяч триста вісімдесят одна гривня 23 коп.) - орендної плати, 12 452,00 грн (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят дві гривні 00 коп.) - 3% річних, 69 447,27 грн (шістдесят дев`ять тисяч чотириста сорок сім гривень 27 коп.) - інфляційних втрат, а також судовий збір у розмірі 10 704,85 (десять тисяч сімсот чотири гривні 85 коп.).

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області (90223, Закарпатська область, Берегівський район, с. Косонь, вул. Бачкая, буд. 5, ) судовий збір у розмірі 5 734,93 грн (п`ять тисяч сімсот тридцять чотири гривні 93 коп.) в державний бюджет (Отримувач ГУК у Зак. обл./Ужгородська, р/р UA0007493, тг/ 22030101. Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), . Призначення платежу: *;101; 04348993; судовий збір у справі №907/429/22, Господарський суд Закарпатської області)

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 19.04.2023

Суддя Андрейчук Л. В.