ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023м. ДніпроСправа № 904/5030/22

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до Фізичної особи - підприємця Салій Вікторії Ярославівни, м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі (виклику) представників сторін

ПРОЦЕДУРА:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Салій Вікторії Ярославівни в якому просить суд стягнути заборгованість у розмірі 65 421, 39 грн.

Ухвалою суду від 02.01.2023 позовну заяву залишено без руху.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях 08.02.2023 подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/5030/22. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-тиденний строк з дня отримання даної ухвали.

21.02.2023 від Фізичної особи - підприємця Салій Вікторії Ярославівни надійшов відзив на позовну заяву.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях 21.03.2023 подало відповідь на відзив.

30.03.2023 від Фізичної особи - підприємця Салій Вікторії Ярославівни надійшли заперечення на відповідь.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором оренди № 12/02-5734-ОД від 26.05.2015 щодо своєчасного повернення об`єкта оренди за відповідним актом після закінчення строку дії договору.

У зв`язку із чим позивач нарахував до стягнення з відповідача неустойку у розмірі 65 421, 39 грн.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву та запереченнях

Відповідачка заперечує проти задоволення позовних вимог.

Фізична особа - підприємець Салій Вікторія Ярославівна здійснювала, а Регіональне відділення приймало орендну плату з квітня 2020 року по травень 2022 року, з урахуванням індексу інфляції.

Тобто, на думку відповідача, всупереч положенням статті 61 Конституції України це призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання.

Щодо підписаної сторонами анкети про стан майна і розрахунків за договором оренди до акту повернення з оренди нерухомого майна від 13.04.2022 відповідачка заперечує, оскільки виправлення щодо заборгованості в розмірі 64 018, 92 грн зроблені позивачем в ручну, що є порушенням пункту 4.2 договору та ДСТУ 4163:2020.

З приводу своєчасного повернення майна відповідачка зазначає, що майже рік з моменту набрання рішенням суду у справі № 904/5611/20 законної сили, ані орендодавець (позивач), ані балансоутримувач (Криворізький національний університет) не зверталися до ФОП Салій В.Я. з приводу підписання акту приймання - передачі орендованого майна з оренди в порядку та умовах, передбачених наказом Фонду державного майна України від 22.12.2020 року № 2049, отже винна відповідачки щодо своєчасного повернення майна відсутня.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач зазначає, що в силу положень пункту 10.10 договору обов`язок щодо складання акту повернення майна покладається саме на орендаря.

Регіональним відділенням зі свого боку вжито всіх належних встановлених законом заходів щодо повідомлення орендаря про припинення договору та необхідність повернення майна.

Щодо посилань відповідачки на анкету про стан майна і розрахунків за договором оренди як на неналежний доказ, позивач зауважує, що вказану анкету було надано Регіональному відділенню з відомостями про відсутність заборгованості, проте такі відомості не відповідали дійсним обставинам. У зв`язку з чим Регіональним відділенням при підписанні вказаної анкети були внесені відповідні записи про наявність заборгованості.

Отже, відповідач був обізнаний про свій обов`язок щодо повернення майна, про умови договору та був зобов`язаний самостійно на виконання вимог суду повернута майно, однак не дотримався своїх зобов`язань. Разом з тим, у випадку непогодження з відомостями вказаними в анкеті відповідач мав право звернутись до Регіонального відділення щодо надання акту звірки заборгованості, проте таким правом не скористався.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

26.05.2015 між Регіональним відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (далі позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Салій Вікторією Ярославівною (далі відповідач, орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5734-ОД (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне нерухоме майно частину нежитлового вбудованого приміщення (реєстровий номер 37664469.1.РШШМВД340) (далі - Майно) площею 11, 0 кв м. (у т. ч. 0, 7 кв м. - площа загального користування), розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Першотравнева, 12 на 2-му поверсі 5-ти поверхової будівлі, що перебуває на балансі ДВНЗ «Криворізький національний університет» (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на "25" грудня 2014 р і становить за незалежною оцінкою 35 201, 00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення ксерокопіювальної техніки для надання населенню послуг з ксерокопіювання документів. Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється (пункт 1.2 договору).

Орендар вступає у строкове платне користування державним Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації Договору) та акта приймання-передачі Майна. Обов`язок складання акту приймання-передавання Майна в оренду покладається на Орендодавця (пункти 2.1, 2.4 договору).

Актом приймання - передачі від 26.05.2015 позивач передав, а відповідач прийняв в оренду частину нежитлового вбудованого приміщення площею 11, 0 кв м., будівлі, що знаходиться на балансі ДВНЗ «Криворізький національний університет», за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Першотравнена (арк. с. 5).

Згідно з пункту 3.1 договору, орендна плата становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку лютий 2015 року 229, 62 грн.

Відповідно до пункту 3.3 договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що орендна плата перераховується таким чином:

- 50 % - до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділеннями казначейства у розмірі 114, 81 грн.

- 50% - балансоутримувачу у розмірі 114, 81 грн.

Орендна плата перераховується щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинний на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Договір укладено строком з 26.05.2015 по 25.05.2016 включно.

Додатковою угодою від 01.07.2016 внесені зміни до договору, викладено п. 3.3 договору та викладено його в наступній редакції:

«Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом, коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою України, (відповідно до п. 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік» дія п. 3.3. призупинена на 2016 рік в частині індексації орендної плати.»

« 9.4. У разі виявлення орендодавцем фактичного використання орендарем державного майна за нецільовим призначенням, визначеним у розділі 1 цього договору, розмір збільшеної орендної ставки, визначеної відповідно до «Методи розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу», яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 застосовується з дня укладання договору.»

«п. 9.5. У разі виявлення орендодавцем фактичного використання Орендарем державного майна площею, що перевищує розмір орендованої площі, зазначеної у розділі 1 цього договору, розмір збільшеної орендної плати застосовується з дня укладання договору оренди».

Крім того, додатковою угодою продовжено строк дії договору з 26.05.2016 по 25.05.2017.

Додатково угодою від 02.08.2017 строк дії договору продовжено з 26.05.2017 по 25.04.2020 включно та внесено наступні зміни до договору.

Пункт 1.2 викладено в наступній редакції:

«Майно передається в оренду з метою: розміщення офісу суб`єкта господарювання, що проводить діяльність у сфері права».

Пункт 3.1 договору викладено в наступній редакції:

«Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами), і становить без .ПДВ за базовий місяць розрахунку - червень 2017 року -1 050, 41 грн»

Пункт 3.6 договору викладено в наступній редакції:

« 50% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі - 525, 21 грн.

- 50% балансоутримувача у розмірі - 525, 20 грн.

Пунктом 3.12 у разі припинення договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Відповідно до пункту 5.10 договору, у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути за актом приймання-передачі балансоутримувачу майно в належному стані.

Пунктом 5.16 договору встановлено, що орендар, у разі наміру продовжити строк дії договору оренди зобов`язаний не пізніше ніж за два місяці до закінчення терміну дії договору оренди подати орендодавцю про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (копія договору страхування державного майна, копія договору страхування цивільної відповідальності, платіжні доручення про сплату страхового платежу, платіжні доручення та ін.).

Відповідно до пункту 10.9 договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акта приймання-передавання між орендарем та балансоутримавачем, один примірник якого надається орендарем орендодавцю у двотижневий термін з моменту його підписання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (пункт 10.10 договору).

Листом від 19.05.2020 № 18-02-02646 Регіональне відділення повідомило, що відповідно ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди, договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 26.05.2015 № 12/02-5734-ОД припинений з 26.04.2020.

Також, у відповідності до умов договору оренди від 26.05.2015 № 12/02-5734-ОД Регіональне відділення зобов`язало ФОП Салій В.Я. повернути за актом приймання-передачі орендоване майно в належному стані Балансоутримувачу та надати один примірник акту Орендодавцю та попередили, що обов`язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на Орендаря.

Відповідач не повернув орендоване майно у встановлений строк.

Крім того, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2021 у справі № 904/5611/20 Фізичній особі-підприємцю Салій Вікторії Ярославівні відмовлено в позові про визнання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 26.05.2015 №12/02-5734-ОД, укладеного між позивачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України (далі - РВФДМУ) по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях продовженим на той самий строк, на який він був укладений, а саме з 26.04.2020 по 25.04.2021, на тих самих умовах. Вказане рішення, залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2021.

Вищевказаним рішенням встановлено факт припинення договору оренди з 25.04.2020.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи державне майно, що було предметом договору оренди від 26.05.2015 № 12/02-5734-ОД повернуто відповідачем балансоутримувачу ДВНЗ «Криворізький національний університет» за актом повернення з оренди нежилого приміщення 13.04.2022 (арк. с. 10).

Також орендарем підписано анкету про стан майна/розрахунків за договором, відповідно до якої заборгованість орендаря з неустойки складає 64 018, 92 грн.

У зв`язку з тим, що майно орендарем було повернуто несвоєчасно позивачем нарахована неустойка за період з 15.05.2020 по 15.05.2022 в розмірі 65 421, 39 грн, що і є причиною виникнення спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини оренди майна державної власності.

Частиною 1 статті 761 Цивільного кодексу України визначено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Орендар вступив у строкове користування об`єктом оренди з 26.05.2015 (дата підписання Акту приймання - передачі).

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України закріплено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Умови продовження договірних відносин за договорами оренди державного та комунального майна унормовані статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Так, відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції Закону № 2269-ХІІ, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин), у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Листом від 19.05.2020 № 18-02-02646 Регіональне відділення повідомило, що відповідно ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди, договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 26.05.2015 № 12/02-5734-ОД припинений з 26.04.2020.

Також, у відповідності до умов договору оренди від 26.05.2015 № 12/02-5734-ОД Регіональне відділення зобов`язало ФОП Салій В.Я. повернути за актом приймання-передачі орендоване майно в належному стані Балансоутримувачу та надати один примірник акту Орендодавцю та попередили, що обов`язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на Орендаря.

Таким чином, з урахуванням пункту 10.1 договору (в редакції додаткової угоди від 02.08.2017), статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір від 26.05.2015 № 12/02-5734-ОД оренди нерухомого майна, що належить до державної власності є припиненим з 25.04.2020.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його укладено (частина 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. (частина 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Аналогічні положення щодо повернення майна передбачені пунктом 10.9 договору оренди, за яким у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Відповідач повернув орендоване майно балансоутримувачу 13.04.2022 за актом приймання-передачі, тобто з порушенням встановленого договором та законом строку.

Частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до частини першої статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

За змістом наведених норм, договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору; а припинення договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в Договорі.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного Договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 Цивільного кодексу України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим орендна плата за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо) не нараховується.

Відтак, яким би способом в договорі не регламентувалися правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення договору, що відбулося у спірних правовідносинах, проте ці правовідносини не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

Перевіривши розрахунок неустойки, суд зазначає, що він є невірний, оскільки позивачем не враховано оплати, які здійснювала відповідачка після закінчення строку дії договору. Станом на 15.04.2022 за відповідачкою нараховувалася переплата у розмірі 14 770, 89 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (арк. с.11).

Адже, згідно з положеннями статті 61 Конституції України подвійного притягнення відповідача до відповідальності у спірних правовідносинах, не ґрунтуються на нормі Закону, оскільки відсутність підстав для стягнення з відповідача орендної плати зумовлено правовим регулюванням, за якого з орендаря, що не повертає майно після припинення строку дії Договору, стягується неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (частина друга статті 785 ЦК України), але не допускається стягнення за той самий період орендної плати за користування річчю.

Крім того, в підписаній сторонами Анкеті про стан Майна і розрахунків за договором оренди станом на 13.04.2022 неустойка становить 64 018, 39 грн.

Отже, здійснивши перерахунок, судом встановлено, що сума неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача становить 49 247, 50 грн.

Щодо інших доводів відповідачки суд зазначає наступне.

Листом від 19.05.2020 № 18-02-02646 Регіональне відділення повідомило, що відповідно ст. 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди, договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 26.05.2015 № 12/02-5734-ОД припинений з 26.04.2020.

Також, у відповідності до умов договору оренди від 26.05.2015 № 12/02-5734-ОД Регіональне відділення зобов`язало ФОП Салій В.Я. повернути за актом приймання-передачі орендоване майно в належному стані Балансоутримувачу та надати один примірник акту Орендодавцю та попередили, що обов`язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на Орендаря.

Відповідно до пункту 10.9 договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Пунктом 10.10 майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акта приймання-передавання між орендарем та балансоутримавачем, один примірник якого надається орендарем орендодавцю у двотижневий термін з моменту його підписання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Господарський суд відхиляє доводи ФОП Саленко В.Я., якою було наголошено, що ані орендодавцев, ані балансоутримувачем не проводилося жодних дій щодо підписання акту приймання-передачі орендованого майна, оскільки будь-яких доказів на підтвердження наведених доводів відповідачем суду надано не було.

Крім того, господарським судом критично оцінюються доводи відповідача про обов`язок орендодавців повідомити балансоутримувачів про можливість формування проєкту Акта повернення майна для подальшого їх передавання орендарю, оскільки положеннями чинного законодавства та умовами договору від 26.05.2015 № 12/02-5734-ОД саме на орендаря покладено обов`язок повернути майно орендодавцю після припинення договірних правовідносин, заходів щодо повернення якого з боку ФОП Салій В.Я до 13.04.2022 вжито не було.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому судовий збір у розмірі 1 867, 63 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Салій Вікторії Ярославівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6; ідентифікаційний код 42767945) неустойку у розмірі 49 247, 50 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 867, 63 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Ярошенко