СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Харків Справа № 922/2127/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Пуль О.А.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, вх. №356 Х/2, на рішення Господарського суду Харківської області від 06.02.2023, ухвалене суддею Аюповою Р.М. у приміщенні Господарського суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (повне рішення складено 06.02.2023) у справі № 922/2127/22

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Омега-Автопоставка", смт. Васищеве, Харківський район, Харківська обл.,

про стягнення коштів у розмірі 626269,05 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Омега-Автопоставка" (скорочене найменування - ТОВ Омега), про стягнення заборгованості за договором про закупівлю товарів № від 09.12.2021, в розмірі 626269,05 грн, з яких: 398534,85 грн - пеня; 227734,20 грн - штраф.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.02.2023 у справі №922/2127/22 у задоволенні позову відмовлено частково. Стягнуто з ТОВ "Торгово-промислова компанія "Омега-Автопоставка" на користь АТ "Укртрансгаз" суму пені та штрафу у загальному розмірі 438388,34 грн, судовий збір у розмірі 9394,04 грн.

В обґрунтування вказаного рішення місцевий господарський суд зазначив наступне: в порушення умов укладеного між сторонами договору від 09.12.2021 № , відповідач не поставив у встановлені договором терміни товар позивачу на загальну суму 2277342,00 грн, отже, позивачем, у відповідності до умов договору правомірно нараховано до стягнення суму пені в розмірі 398534,85 грн та суму штрафу, що дорівнює 10 % вартості товарів, поставку яких прострочено на строк понад 30 днів, у розмірі 227734, 20 грн. Стосовно посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022 - суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення в повному обсязі виконання конкретних зобов`язань за договором. Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру пені та штрафу на 90 %, господарський суд взяв до уваги наступні обставини: підприємство відповідача знаходиться у Харківській області - прифронтовій зоні, з 24.02.2022 територія м. Харкова та Харківської області знаходились під постійними обстрілами артилерії, систем Град, Ураган, перший місяць війни робітники не мали змоги виходити на роботу; 13.03.2022 внаслідок бойових дій і ракетного обстрілу виникла пожежа в будівлі складу, товар, що зберігався на складі, було знищено вогнем, вцілілого товару на складі немає, загальна вартість знищеного в будівлі складу товару і обладнання, що належали ТОВ Омега на праві власності, становить 1228723,92 грн, крім того, ще в березні 2022 року був знищений товар, який раніше передавався відповідачем до експедитора ОСОБА_1 , згідно з договором №011322-20 від 30.07.2020: від обстрілів на окупованій території м.Ізюм була знищена його машина, що перевозила товар, в результаті чого вказаний експедитор звернувся до правоохоронних органів, про що було відкрито кримінальне провадження; всі ці обставини призвели до того, що відповідач зазнав значних збитків від обстрілів, багато товару виявилося знищеним, багато будівель також зруйновані та потребують дуже багато коштів для їх відновлення; судом встановлено, що пеня та штраф, які просить стягнути з відповідача позивач, складає 27,5 відсотків від невиконаного відповідачем зобов`язання; враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача, приймаючи до уваги відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору поставки, відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, а також те, що відповідач сумлінно виконав частину зобов`язання з поставки товару за договором, господарський суд, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін, вважає справедливою, доцільною, обґрунтованою та такою, що цілком відповідає принципу верховенства права, необхідність зменшення розміру нарахованих у даній справі штрафних санкцій на 30%; судом враховано, що порушення відповідачем зобов`язань мало місце до початку військової агресії Російської Федерації проти України, однак наведене не нівелює права суду за наявності наведених обставин станом на час розгляду спору зменшити розмір неустойки.

Відповідач не оскаржив зазначене рішення в апеляційному порядку.

Позивач, АТ "Укртрансгаз", подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 06.02.2023 у справі №922/2127/22 в частині не задоволених позовних вимог; ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги позивача у справі № 922/2127/22 задовольнити в повному обсязі; витрати АТ "Укртрансгаз" по сплаті судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування скарги заявник наводить наступні доводи: станом на дату прийняття рішення судом першої інстанції, відповідачем поставка товару по договору в повному обсязі так і не виконана, відповідно прострочення поставки товару по договору становить понад 10 місяців; на момент закінчення строку поставки товару по договору (08.04.2022), відповідач здійснив поставку товару на суму 1382658,00 грн, інша частина договору на суму 2277342,00 грн залишається невиконаною, що свідчить про недотримання відповідачем умов договору та про порушення договірного зобов`язання його невиконанням у встановлений строк. Посилання відповідача у клопотанні про зменшення розміру неустойки на скрутне фінансове становище, відсутність грошових коштів, нерівне фінансове становище сторін та відсутність завданих збитків позивачу невиконанням договору, позивач не вважає винятковими обставинами та виправданням причин порушення договірних зобов`язань перед позивачем, зазначаючи, що такі обставини жодним чином не пояснюють невиконання зобов`язань відповідачем за договором, а також є звичайними ризиками в господарській діяльності відповідача як суб`єкта господарювання. На думку апелянта, нарахована сума неустойки не є надмірно великою виходячи зі змісту прострочених відповідачем зобов`язань та часу їх прострочення. Позивач стверджує, що викладені в оскаржуваному рішенні висновки не відповідають наявним в матеріалах справи доказам: так, суд першої інстанції зазначає про пошкодження 13.03.2022 складу відповідача та знищення товару на складі, однак, відповідно до матеріалів справи 13.03.2022 був пошкоджений склад відповідача, що знаходиться в м. Чернігів, а не склад, що розташований в смт. Бабаї Харківського району, крім того, відповідачем жодним чином не надано інформацію, з якого саме складу повинна була бути здійснена поставка товару позивачу - враховуючи, що поставка повинна була бути здійснена до філії позивача в м. Полтава та попередня поставка товару, відповідно до видаткової накладної № ХВ-4149 від 22.12.2021 (копія наявна в матеріалах справи), здійснювалась саме зі складу відповідача в смт. Бабаї Харківського району, а не зі складу в м. Чернігів. Щодо посилання господарського суду на знищення товару, який передавався експедитору, апелянт зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджують факт передачі товару від відповідача до експедитора для здійснення його поставки позивачу, також, цей факт жодним чином не відображений і в витягу з досудових розслідувань, номер кримінального провадження №0000070, на який посилається суд першої інстанції. Апелянт також зазначає, що відповідно до загальнодоступної інформації в мережі Інтернет відповідачем протягом березня грудня 2022 року було укладено 188 договорів на загальну суму 40,2 млн грн, при цьому, у даній справі відповідач стверджує про неможливість виконання умов договору через знищення складів та товару; тобто, з березня по грудень 2022 року відповідач здійснював господарську діяльність, укладав нові договори на постачання товарів, тощо, однак, до цього часу так і не виконав свої зобов`язання щодо поставки товару позивачу. Із посиланням на вказані обставини, апелянт зазначає, що місцевий господарський суд безпідставно визнав у даній справі випадок винятковим, без урахування інтересів обох сторін, а саме, без урахування ступеню невиконання зобов`язань відповідачем та неналежної поведінки відповідача.

Оскільки апеляційна скарга подана безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, ухвалою від 01.03.2023 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2127/22, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до Східного апеляційного господарського суду.

13.03.2023 Східним апеляційним господарським судом отримано матеріали даної справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укртрансгаз", м. Київ, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться "11" квітня 2023 р. об 11:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104. Встановлено учасникам справи строк до 06.04.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо.

04.04.2023 до суду надійшла заява представника позивача про участь у вищевказаному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

05.04.2023 у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А.

Ухвалою суду від 05.04.2023 вищевказану заяву позивача про участь представника у судовому засіданні 11.04.2023 об 11:30 годині в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів було задоволено.

06.04.2023 представник відповідача подав клопотання про участь у судовому засіданні 11.04.2023 об 11:30 годині в режимі відеоконференції, проведення якої просив доручити Свалявському районному суду Закарпатської області. Ухвалою суду від 10.04.2023 вказане клопотання було задоволено.

10.04.2023 до суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу (направлений поштою 05.04.2023, тобто в межах установленого судом строку). ТОВ "Торгово-промислова компанія "Омега-Автопоставка" у відзиві зазначає, що відвантаження шин за укладеним між сторонами договором здійснювалося саме зі складу, розташованого в смт. Бабаї Харківського району, який навесні 2022 року було декілька разів обстріляно засобами вогневого ураження, що призвело до пошкодження будівель і транспортних засобів та знищення товару; з моменту початку війни відповідач не міг у повному обсязі закуповувати товар через бойові дії в низці населених пунктів, у тому числі, в Харківській області. Із посиланням на вказані обставини, на те, що зобов`язання з поставки товару до початку воєнних дій було частково виконано відповідачем, а також на правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої неустойка як засіб розумного стимулювання виконання грошового зобов`язання не повинна перетворюватися на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело невиправданих додаткових прибутків для кредитора, відповідач зазначає про наявність підстав для зменшення розміру неустойки та просить залишити оскаржуване рішення без змін, а у задоволенні вимог апелянта відмовити.

Присутні в судовому засіданні 11.04.2023 представники сторін (у режимі відеоконференції) підтримали викладену ними письмово правову позицію.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутні в судовому засіданні представники сторін не висловлювали заперечень щодо повноти дослідження доказів, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Між AT Укртрансгаз в особі філії Будівельно - монтажна фірма Укргазпромбуд (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія Омега-Автопоставка (постачальник) 09.12.2021 було укладено договір № (надалі - договір) про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів).

За умовами п.1.1. вказаного договору (а.с.6), постачальник (відповідач) зобов`язується у визначений договором строк передати у власність покупця Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності (шини та камери для автотранспорту та спецтехніки), (далі - товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною (надалі - специфікація), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з п. 1.2. договору найменування (номенклатура, асортимент), кількість товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у специфікації.

Відповідно до п. 3.1. договору загальна сума договору становить 3660000,00 грн, в тому числі ПДВ - 610000,00 грн.

П. 5.1. договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати покупцю товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до специфікації.

Згідно з п. 6.3.1 договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 7.4 договору встановлена відповідальність за порушення господарського зобов`язання, зокрема, за порушення строків поставки товарів або недопоставку товарів постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товарів понад тридцять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 відсотків вартості товарів, поставку яких прострочено. Сплата пені та або штрафу не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п. 13.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині поставки товарів по 31.05.2022, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Як встановлено місцевим господарським судом на підставі матеріалів справи та не заперечується сторонами в ході апеляційного провадження, відповідно до умов укладеного договору та специфікації, строк поставки товарів по договору становить 120 календарних днів з дати укладення договору, тобто, поставка товару по договору повинна була бути здійснена до 08.04.2022.

Відповідач свої зобов`язання щодо поставки товарів виконав частково на суму 1382658,00 грн, що підтверджується підписаними між сторонами договору: видатковою накладною № ХВ-4149 від 22.12.2021 на суму 1382658,00 грн та актом приймання продукції (товарів) за кількістю та якістю від 06.01.2022. Іншу частину договору на суму 2277342,00 грн відповідачем не виконано вказані обставини також не спростовуються сторонами.

Вважаючи свої права порушеними, АТ "Укртрансгаз" 04.11.2022 подало до Господарського суду Харківської області позов про стягнення з ТОВ "Торгово-промислова компанія "Омега-Автопоставка" заборгованості за договором про закупівлю товарів № від 09.12.2021, в розмірі 626269,05 грн, з яких: 398534,85 грн пеня; 227734,20 грн штраф. Згідно з доданим до позову розрахунком (а.с. 31), відповідні нарахування здійснено на суму вартості недопоставленого товару 2277342,00 грн за 175 днів прострочення починаючи з 09.04.2022, тобто з наступного дня після дати 08.04.2022 (до якої мала бути здійснена поставка).

Відповідач в ході розгляду справи в суді першої інстанції надав відзив на позов (а.с.41), в якому вказував на неможливість вчасного виконання свого зобов`язання з поставки товару, враховуючи форс-мажорні обставини, які підтверджено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 (опублікованим на її сайті). А також, зазначаючи про те, що ТОВ "Торгово-промислова компанія "Омега-Автопоставка" зазнало значних збитків внаслідок воєнних дій і посилаючись на те, що розмір пені та штрафу, які просить стягнути позивач, складає 27,5 відсотків від невиконаного відповідачем зобов`язання, що є надмірним тягарем для відповідача, останній просив суд зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення сум пені та штрафу на 90%. На доказ понесення збитків відповідач додав до відзиву: копію акту від 27.04.2022 про встановлення факту знищення майна, яке знаходиться в м.Чернігові, внаслідок бойових дій (а.с.46), копії витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.48, 49), у яких зазначено про обстріли території, на якій знаходяться складські приміщення та транспорт відповідача, у смт. Бабаї Харківського району Харківської області (за твердженням відповідача, підприємство через це зазнало збитків у розмірі 1664197,00 грн, розрахунок додано до відзиву, а.с.73), а також про руйнування внаслідок обстрілів господарських будівель, споруд та транспортних засобів у м.Ізюм, що належали ФОП Донніку В.О., з яким у відповідача було укладено договір на перевезення вантажів (а.с.65).

Місцевий господарський суд оскаржуваним рішенням частково задовольнив даний позов з наведених вище підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не оскаржив зазначене рішення в апеляційному порядку, в ході розгляду апеляційної скарги позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом спору в даній справі є вимога покупця про стягнення з постачальника передбачених договором поставки санкцій (пені та штрафу) за невиконання зобов`язання щодо поставки товару в обумовлений договором строк.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується відповідачем в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, в порушення умов укладеного між сторонами договору, ТОВ "Торгово-промислова компанія "Омега-Автопоставка" не поставило у встановлені договором терміни товар позивачу на загальну суму 2277342,00 грн.

Отже, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд обґрунтовано визнав відповідача таким, що прострочив виконання зобов`язання з поставки товару за договором від 09.12.2021.

Також місцевий господарський суд із посиланням на ст. 230, 231 ГК України, ст. 549, 610, 611 ЦК України та на вищенаведені умови п.7.4 договору, дійшов висновку про те, що наданий позивачем розрахунок пені в розмірі 398534,85 грн та штрафу, що дорівнює 10 % вартості товарів, поставку яких прострочено на строк понад 30 днів, у розмірі 227734,20 грн є правильним і що АТ "Укртрансгаз" правомірно звернулося з позовом про стягнення вказаних сум.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про його правильність. Контррозрахунку сум пені та штрафу відповідач не надав суду першої та апеляційної інстанції.

Разом з тим, ТОВ "Торгово-промислова компанія "Омега-Автопоставка", посилаючись на те, що внаслідок воєнних дій підприємство зазнало значних збитків, просило господарський суд зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення сум пені та штрафу на 90%.

Як уже зазначалося, місцевий господарський суд задовольнив зазначене клопотання частково, зменшивши відповідні суми на 30% - з чим не погоджується апелянт, наполягаючи на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Стосовно правомірності зменшення штрафних санкції на 30%, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (ч.1 ст. 233 ГК України).

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання (постанови Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 914/1517/18, від 27.03.2023 у справі № 904/934/22 тощо).

При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19).

У постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 21.09.2021 у справі №910/10618/20, від 15.06.2022 у справі №922/2141/21, від 02.11.2022 у справі 910/14591/21 від 09.03.2023 у справі № 902/317/22, Верховний Суд, зокрема відзначив, що, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 ЦК України, статтею 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19) тощо).

У постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 902/538/18 суд касаційної інстанції при вирішенні питання про зменшення розміру пені, відзначив, що зменшення неустойки (зокрема пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однієї із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін, тому з огляду на викладене, на підставі частини третьої статті 551 ЦК України, частини першої статті 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру, відтак, Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції про можливість зменшення суми пені на 30%.

У даній справі № 922/2127/22 позивач зазначає, що обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування клопотання про зменшення пені, є звичайними ризиками в господарській діяльності відповідача як суб`єкта господарювання.

Однак колегія суддів не може погодитися з такими твердженнями, оскільки факт значного пошкодження майна відповідача внаслідок бойових дій підтверджується матеріалами справи, зокрема, актом від 27.04.2022 про встановлення факту знищення майна, яке знаходиться в м.Чернігові, внаслідок бойових дій (а.с.46), витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.48, 49), у яких зазначено про обстріли території, де знаходяться складські приміщення та транспорт відповідача, у смт. Бабаї Харківського району Харківської області. Припущення апелянта про те, що поставка, ймовірно, мала здійснюватися саме зі складу відповідача в смт. Бабаї Харківського району а не зі складу в м. Чернігів, наведених обставин не спростовують.

У постанові від 16.12.2019 у справі № 913/200/19 Верховний Суд зазначив, що під час виконання робіт за договором мали місце обставини, які мають істотне значення та заслуговують на увагу, і які перешкоджали виконанню відповідачем зобов`язань за договором, а саме, обстріли території, бойові зіткнення, розриви снарядів, в районі виконання відповідачем підрядних робіт (у районі населених пунктів Золоте, Попасна Попаснянського району), що було пов`язано з проведенням антитерористичної операції. Відповідні докази не були прийняті судами на підтвердження настання обставин непереборної сили, оскільки відсутній сертифікат Торгово-промислової палати України, однак ці доводи суди визнали достатніми для висновку, що під час виконання робіт за договором мали місце виняткові обставини, які мають істотне значення та заслуговують на увагу при вирішенні питання щодо зменшення пені, і які перешкоджали виконанню відповідачем зобов`язань за договором, що дозволяє суду, з власної ініціативи, застосувати право щодо зменшення розміру пені. Отже, Верховний Суд погодився з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції щодо зменшення штрафних санкцій за вищенаведених обставин.

Стосовно посилань апелянта в даній справі № 922/2127/22 на те, що відповідно до загальнодоступної інформації в мережі Інтернет відповідачем протягом березня грудня 2022 року було укладено 188 договорів на загальну суму 40,2 млн грн, при цьому, у даній справі відповідач стверджує про неможливість виконання умов договору через знищення складів та товару, тобто, з березня по грудень 2022 року відповідач здійснював господарську діяльність, укладав нові договори на постачання товарів, тощо, однак до цього часу так і не виконав свої зобов`язання щодо поставки товару позивачу колегія суддів зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи (зокрема, із відповіді на відзив на позовну заяву, а.с.95), ці аргументи не наводилися позивачем у суді першої інстанції і, відповідно, господарський суд в оскаржуваному рішенні не надавав їм оцінки.

Із сайту за посиланням, наведеним в апеляційній скарзі (https://clarity-project.info/tenderer/33010822#), не вбачається, які саме договори має на увазі позивач.

Відповідно до ч.1 ст.14 ГПК України, збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також позивачем не доведено, що предметом договорів, укладених відповідачем з іншими контрагентами протягом березня грудня 2022 року, є така ж продукція, що була предметом договору, укладеного між сторонами в даній справі, із характеристиками, наведеними у специфікації до договору та в технічних вимогах (а.с.15 24).

Як встановлено місцевим господарським судом, пеня та штраф, які просить стягнути з відповідача позивач, складає 27,5 відсотків від невиконаного відповідачем зобов`язання. За таких обставин, колегія суддів погоджується з викладеними в оскаржуваному рішенні висновками про те, що, враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача, приймаючи до уваги відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору поставки, відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, а також те, що відповідач сумлінно виконав частину зобов`язання з поставки товару за договором до початку бойових дій, господарський суд, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін, вважає справедливою, доцільною, обґрунтованою та такою, що цілком відповідає принципу верховенства права, необхідність зменшення розміру нарахованого у даній справі штрафних санкцій на 30% (тоді як відповідачем було заявлено клопотання про зменшення їх розміру на 90%).

На думку колегії суддів, відповідне свідчить про належне врахування місцевим господарським судом інтересів обох сторін. Як уже зазначалося, відповідач рішення господарського суду у справі № 922/2127/22 не оскаржив, в ході даного апеляційного провадження просив залишити його без змін.

Будь-яких інших обставин, що могли б бути підставою для зміни оскаржуваного рішення в частині визначення розміру стягнутої неустойки апелянтом не наведено.

Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено зазначених у ч.4 ст.269 ГПК України обставин, а саме, наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 06.02.2023 у справі №922/2127/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.04.2023

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.А. Пуль