РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2023Справа № 910/1701/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"

до Фізичної особи-підприємця Проценко Тетяни Володимирівни

про стягнення 454 584, 59 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Банк інвестицій та заощаджень" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Проценко Тетяни Володимирівни (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 454 584, 59 грн., з яких: прострочена заборгованість за основним зобов`язанням за період з 08.06.2022 по 27.01.2023 у розмірі 377 673, 27 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами за період з 08.06.2022 по 27.01.2023 у сумі 37, 41 грн, прострочена заборгованість за комісією за період з 08.06.2022 по 27.01.2023 у розмірі 76 873, 91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № SME/BC/5-30 від 13.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.02.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: проспект Правди, буд. 72, квартира 100, м. Київ, 04208, проте до суду повернувся конверт з ухвалою суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно зі ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлявся належним чином.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 06.02.2023 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 4 ст. 116 Цивільного кодексу України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі відкрито ухвалою суду від 06.02.2023, тож двомісячний строк для винесення рішення припадає на 06.04.2023, проте враховуючи що суддя Щербаков С.О. перебував у відпустці, тож рішення у даній справі винесено 10.04.2023.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

13.10.2021 між Акціонерним товариством "Банк інвестицій та заощаджень" (далі - банк) та Фізичною особою-підприємцем Проценко Тетяною Володимирівною (далі - позичальник) укладено кредитний договір № SME/BC/5-30, умовами якого передбачено, що банк надає позичальнику кредит у сумі 430 000, 00 грн на цілі, зазначені у пункті 1.4. цього договору, а позичальник зобов?язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені цим договором, використати кредит за цільовим призначенням, виконати інші умови цього договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору, розмір процентів за користування кредитом складає 0,01% процентів річних. Додатково позичальник щомісяця сплачує на користь банку комісію за супроводження кредиту в розмірі 1,49 % процентів від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. договору.

Згідно п. 1.3. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит банку 12.10.2024. Сторони дійшли згоди та встановили графік повернення кредиту та сплати інших платежів, що наведений у додатку № 1 до цього договору.

Кредит надається для поповнення обігових коштів, придбання основних засобів (п. 1.4. договору).

Пунктом 4.2. договору передбачено, що кредит надається в безготівковій формі в день укладення цього договору шляхом перерахування з рахунку для обліку кредитної заборгованості на рахунок позичальника, зазначений у пункті 11.2. цього договору.

За умовами п. 5.1. договору, проценти нараховуються щомісяця на суму кредиту, що фактично надана позичальнику і не повернена банку протягом всього строку наявності такої суми, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При цьому день надання кредиту враховується, а день повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів. Комісія за супроводження кредиту нараховується щомісяця на суму кредиту, зазначену в п. 1.1. договору.

У п. 5.2. договору сторони передбачили, що проценти та комісії, нараховані за місяць, позичальник зобов?язаний сплачувати щомісяця не пізніше 15 календарного дня місяця, наступного за місяцем, в якому такі проценти та комісії були нараховані. Проценти та комісії, нараховані за місяць, в якому відбувається повне повернення кредиту, повинні бути сплачені не пізніше дня повернення кредиту. Позичальник має право сплатити комісію за супроводження кредиту за весь строк користування кредитом, в тому числі за рахунок отриманих кредитних коштів. При цьому у разі дострокового часткового або повного погашення кредиту комісія за супроводження кредиту не підлягає поверненню.

Відповідно до п. 5.4. договору, у випадку, якщо строк погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в додатку № 1 до цього договору припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, визначений відповідно до законодавства України, то позичальник має здійснити погашення заборгованості за кредитом не пізніше наступного робочого дня відповідного строку, встановленого для вчинення певної дії.

Згідно п. 7.1. договору, позичальник зобов??язується повернути банку кредит у термін, зазначений у пункті 1.3. цього договору. Повернення кредиту до настання зазначеного терміну вважається достроковим. У випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, позичальник зобов?язаний на вимогу банку повернути кредит достроково.

Цей договір вважається укладеним з дати його підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє до повного виконання зобов?язань позичальника за цим договором (п. 10.2 договору).

Додатком № 1 до кредитного договору № SME/BC/5-30 від 13.10.2021 сторони погодили графік повернення кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за вищезазначеним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 430 000, 00 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам за 13.10.2021.

Матеріалами справи також підтверджується, що відповідач свої зобов`язання по погашенню кредиту у повному обсязі не виконав, грошові кошти згідно умов договору не повернув.

06.12.2022 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №01-9/05/2610 від 29.11.2022 про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором № SME/BC/5-30 від 13.10.2021, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист з відтиском календарного штемпеля поштового відділення та копією накладної АТ «Укрпошта» 339.

Відповідач на вищезазначену вимогу відповіді не надав, заборгованість не погасив.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, зокрема щодо погашення заборгованості у розмірі 454 584, 59 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом за період з 08.06.2022 по 27.01.2023 у розмірі 377 673, 27 грн, заборгованості за нарахованими процентами за період з 08.06.2022 по 27.01.2023 у сумі 37, 41 грн та заборгованості за комісією за період з 08.06.2022 по 27.01.2023 у розмірі 76 873, 91 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Внаслідок укладення кредитного договору № SME/BC/5-30 від 13.10.2021 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором № SME/BC/5-30 від 13.10.2021 виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 430000, 00 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам за 13.10.2021.

Згідно п. 1.3. договору, сторони дійшли згоди та встановили графік повернення кредиту та сплати інших платежів, що наведений у додатку № 1 до цього договору. Так, позичальник має, починаючи з 15.11.2021, щомісячно не пізніше 15 числа місяця до 12.10.2024 включно сплачувати на погашення основної суми (тіла) кредиту по 11 944, 44 грн та на погашення комісії по 6407, 00 грн. щомісячно.

Проте, відповідач порушив договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів, у зв`язку із чим, у відповідача виникла заборгованість за кредитом в розмірі 377 673, 27 грн., що також підтверджується випискою по особовим рахункам за 27.01.2023 та детальним розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Суд зазначає, що право на дострокове стягнення передбачено п.п. 9.5., 9.6. кредитного договору № SME/BC/5-30 від 13.10.2021.

Відповідно до п. 9.5. договору, суттєвим порушенням позичальником цього договору вважається будь-яка з наступних обставин:

- повне або часткове неповернення кредиту у строки, визначені пунктом 1.3. цього договору;

- повне або часткове прострочення сплати платежу за кредитом у визначені графіком повернення кредиту строки, якщо таке прострочення складає 10 і більше календарних днів;

- несплата або часткова несплата будь-якого зі штрафів, передбачених пунктом 9.2. цього договору, протягом 20 і більше календарних днів із дня одержання позичальником повідомлення банку про накладення штрафу;

- нецільове використання позичальником кредиту або його частини;

- недостовірність будь-якої з гарантій, наданих позичальником банку згідно з пунктом 3.1 цього договору.

Пунктом 9.6. договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісії за супроводження кредиту і виконання усіх інших зобов?язань позичальника за цим договором та після їх виконання в односторонньому порядку розірвати цей договір, зокрема у разі суттєвого порушення позичальником цього Договору.

Однак, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем заборгованості по кредиту за кредитним договором № SME/BC/5-30 від 13.10.2021 в розмірі 377 673, 27 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору, не здійснив своєчасне погашення заборгованості за кредитом у передбачений договором строк, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 377 673, 27 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 37, 41 грн - заборгованості по процентам за період з 08.06.2022 по 27.01.2023 та 76 873, 91 грн - заборгованості по комісії за період з 08.06.2022 по 27.01.2023.

Відповідно до п. 1.2. договору, розмір процентів за користування кредитом складає 0,01% процентів річних. Додатково позичальник щомісяця сплачує на користь банку комісію за супроводження кредиту в розмірі 1,49 % процентів від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. договору.

За умовами п. 5.1. договору, проценти нараховуються щомісяця на суму кредиту, що фактично надана позичальнику і не повернена банку протягом всього строку наявності такої суми, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При цьому день надання кредиту враховується, а день повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів. Комісія за супроводження кредиту нараховується щомісяця на суму кредиту, зазначену в п. 1.1. договору.

Сума нарахованих та несплачених процентів, згідно з приведеним банком розрахунком заборгованості складає 37, 41 грн, а сума комісії 76 873, 91 і при відсутності доказів погашення заборгованості за кредитом, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку по процентів та комісії і встановлено, що останні відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, проведені з урахуванням моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання та за відповідний період прострочення.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення кредиту, з урахуванням умов Кредитного договору № SME/BC/5-30 від 13.10.2021, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 37, 41 грн - заборгованості по процентам за період з 08.06.2022 по 27.01.2023 та 76 873, 91 грн - заборгованості по комісії за період з 08.06.2022 по 27.01.2023.

Таким чином, з відповідача на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 454 584, 59 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Проценко Тетяни Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, м. Київ, 04119, ідентифікаційний код - 33695095) 377 673 (триста сімдесят сім тисяч шістсот сімдесят три) грн 27 коп. - заборгованості за кредитом, 37 (тридцять сім) грн 41 коп. - заборгованості по процентам, 76 873 (сімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят три) грн 91 коп. - заборгованості по комісії та 6 818 (шість тисяч вісімсот вісімнадцять) грн 78 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Суддя С. О. Щербаков