ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2023 р. Справа№ 910/8679/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22 (суддя Павленко Є.В., м. Київ),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦФЗ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 86 039,89 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (далі - ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця") про стягнення 86 039,89 грн вартості недостачі вантажу.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем як перевізником зобов`язань щодо збереження вантажу під час залізничного перевезення.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22 позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" 86 028,89 грн збитків та 2 480,68 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення місцевий господарський суд, здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку, що розмір збитків, спричинених внаслідок недостачі вантажу, складає 86 028,89 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими лише в частині вказаної суми. Водночас, у задоволенні позову щодо стягнення 11,00 грн основного боргу слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимогах відмовити позивачу у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

За твердженнями скаржника, при вирішенні даної категорії спорів, при видачі вантажу з кам`яним вугіллям має застосовуватися норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка становить 2% маси вантажу, що зазначена в перевізних документах.

При цьому, в апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання про витребування у позивача посвідчення про якість рядового вугілля (продуктів збагачення) та результат аналізу лабораторії, які відповідають Типовій формі УПД-35 "Посвідчення про якість", встановленою "Інструкцією з обліку видобутку рядового вугілля і готової вугільної продукції на шахтах, розрізах та збагачувальних (брикетних) фабриках Мінвуглепрому України", затвердженою наказом Мінвуглепрому України від 17.09.1996 №466, які містять інформацію щодо відсотку вологості вугілля, що перевозилось за спірними залізничними накладними №53177184, №53226775, №53229290, №53341145, №53003620, №52873528, №52301611 та №52470556.

Також, в прохальній частині апеляційної скарги АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" викладено клопотання про розгляд зазначеної апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

22.02.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач повністю погодився з рішенням суду першої інстанції.

У відзиві позивач наголосив на безпідставності заявленого відповідачем клопотання про витребування посвідчення про якість рядового вугілля, зазначивши, що з урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, враховуючи те, що втраченим вантажем за спірними залізничними накладними було вугілля кам`яне, а за даними, які зазначені в графі 20 цієї накладної, у вугіллі кам`яному показник вологи не перевищує гранично допустиму норму, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.

Також позивач зазначив, що накладні та комерційні акти, які додані до позову, підтверджують кількість відправленого вантажу і нестачі у спірних вагонах та є належними і допустимими доказами в обґрунтування позову про стягнення вартості недостачі вантажу.

Стосовно надання доказів щодо сплати вантажоодержувачем вартості вантажу, то Статут залізниць України не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Крім того, в основі покладення відповідальності на перевізника знаходиться сам факт втрати чи недостачі вантажу з вини перевізника, а не доведення позивачем наявності в нього збитків.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022 апеляційну скаргу АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" у справі №910/8679/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Апеляційна скарга АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2022 у справі вирішено витребувати матеріали справи №910/8679/22, а розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху відкласти до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

04.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/8679/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 у справі №910/8679/22 апеляційну скаргу АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22 - залишено без руху. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки шляхом подання відповідної заяви з доказами сплати судового збору у сумі 3 721,50 грн за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22 та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

23.01.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від скаржника на виконання вказаної ухвали надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та з доказами сплати судового збору у сумі 3 721,50 грн (квитанція від 27.12.2022 №141).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про розгляд апеляційної скарги з повідомленням та викликом учасників справи; поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22; відкрито апеляційне провадження у справі №910/8679/22; розгляд апеляційної скарги АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлення із електронною копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 про відкриття провадження у справі, засвідченою електронно-цифровими підписами суддів, було надіслане судом на електронні адреси учасників справи, зазначені в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 процесуальних строків на подачу заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 16.12.2021 вантажовідправник - ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", відправило із залізничної станції Курахівка до залізничної станції Добротвір, вантажоотримувач - ДТЕК "Добротвірська ТЕС", вантаж - вугілля кам`яне, у вагонах №63523203, №61015269, №61298832 - у кількості по 69 800 кг у кожному, що підтверджується залізничною накладною №52301611.

26.12.2021 вантажовідправник - ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", відправило із залізничної станції Курахівка до залізничної станції Добротвір, вантажоотримувач - ДТЕК "Добротвірська ТЕС", вантаж - вугілля кам`яне, у вагоні №56108368 - у кількості 70 000 кг, що підтверджується залізничною накладною №52470556 та досилочною накладною №42302737.

18.01.2022 вантажовідправник - ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", відправило із залізничної станції Курахівка до залізничної станції Добротвір, вантажоотримувач - ДТЕК "Добротвірська ТЕС", вантаж - вугілля кам`яне, у вагоні №56999824 - у кількості 71 000 кг, що підтверджується залізничною накладною №52873528.

26.01.2022 вантажовідправник - ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", відправило із залізничної станції Курахівка до залізничної станції Добротвір, вантажоотримувач - ДТЕК "Добротвірська ТЕС", вантаж - вугілля кам`яне, у вагоні №56394521 - у кількості 69 000 кг, що підтверджується залізничною накладною №53007365.

26.01.2022 вантажовідправник - ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", відправило із залізничної станції Курахівка до залізничної станції Добротвір, вантажоотримувач - ДТЕК "Добротвірська ТЕС", вантаж - вугілля кам`яне, у вагоні №52371374 - у кількості 70 000 кг, що підтверджується залізничною накладною №53003620.

05.02.2022 вантажовідправник - ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", відправило із залізничної станції Курахівка до залізничної станції Добротвір, вантажоотримувач - ДТЕК "Добротвірська ТЕС", вантаж - вугілля кам`яне, у вагонах №56998784, №53082178 - у кількості по 70 000 кг у кожному, що підтверджується залізничною накладною №53177184.

08.02.2022 вантажовідправник - ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", відправило із залізничної станції Курахівка до залізничної станції Добротвір, вантажоотримувач - ДТЕК "Добротвірська ТЕС", вантаж - вугілля кам`яне, у вагоні №60729274 - у кількості 69 800 кг, що підтверджується залізничною накладною №53226775.

08.02.2022 вантажовідправник - ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", відправило із залізничної станції Курахівка до залізничної станції Добротвір, вантажоотримувач - ДТЕК "Добротвірська ТЕС", вантаж - вугілля кам`яне, у вагоні №60351244 - у кількості 69 800 кг, що підтверджується залізничною накладною №53229290.

19.02.2022 вантажовідправник - ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", відправило із залізничної станції Курахівка до залізничної станції Добротвір, вантажоотримувач - ДТЕК "Добротвірська ТЕС", вантаж - вугілля кам`яне, у вагоні №64058530 - у кількості 70 000 кг, що підтверджується залізничною накладною №53341145 та досилочною накладною №45511730.

Відповідно до переуступного напису, зробленого на вищенаведених накладних, право на пред`явлення позову передано ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ".

У період з грудня 2021 року по лютий 2022 року на станціях Знам`янка, Нижньодніпровськ-Вузол та Добротвір органом транспорту на підставі статті 52 Статуту залізниць було проведено комісійне переважування маси вантажу у вагонах: №56998784, №53082178, №60729274, №60351244, №64058530, №56394521, №52371374, №56999824, №63523203, №61015269, №61298832, №56108368. За результатами наведеного комісійного переважування було виявлено недостачу вантажу в цих вагонах, про що складено відповідні комерційні акти: від 10.02.2022 №371009/19, від 12.02.2022 №371009/21, від 12.02.2022 №371009/22, від 19.02.2022 №450003/13/17, від 30.01.2022 №371009/10, від 30.01.2022 №371009/11, від 27.01.2022 №371009/9, від 03.01.2022 №371009/1, від 28.12.2021 №410006/369/1.

У комерційному акті від 10.02.2022 №371009/19 встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні №56998784, яка значиться у перевізному документі (накладна від 05.02.2022 №53177184), становить нетто - 70000 кг, тара - 19400 кг. Водночас при переважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить: нетто - 68500 кг, тара - 19400 кг, що менше ваги за накладною на 1500 кг. При комерційному огляді також виявлено, що порушено маркування, над 4-7 люками наявна виїмка: 600 см х 100 см х 50 см. Загальна маса вантажу у вагоні №53082178, яка значиться у перевізному документі (накладна від 05.02.2022 №53177184), становить нетто - 70000 кг, тара - 21600 кг. Водночас при переважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить: нетто - 68000 кг, тара - 21600 кг, що менше ваги за накладною на 2000 кг. При комерційному огляді також виявлено порушення маркування, над 2-7 люками наявна виїмка: 800 см х 60 см - 280 см х 50 см.

У комерційному акті від 12.02.2022 №371009/21 встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні №60729274, яка значиться у перевізному документі (накладна від 08.02.2022 №53226775), становить нетто - 69800 кг, тара - 22400 кг. Водночас при переважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить: нетто - 68600 кг, тара - 22400 кг, що менше ваги за накладною на 1200 кг. При комерційному огляді також виявлено порушення маркування, є сліди ходження та над 6,7 люками зліва наявна виїмка: 150 см - 200 см х 80 см х 50 см - 60 см.

У комерційному акті від 12.02.2022 №371009/22 встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні №60351244, яка значиться у перевізному документі (накладна від 08.02.2022 №53229290), становить нетто - 69800 кг, тара - 21700 кг. Водночас при переважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить: нетто - 67300 кг, тара - 21700 кг, що менше ваги за накладною на 2500 кг. При комерційному огляді також виявлено порушення маркування, є сліди ходження та над 1-7 люками наявні виїмки: 1050 см - х 80 см х 50 см, з правої сторони над 3, 4 люками: 150 см - 180 см х 50 см х 30 см та над 6, 7 люками з правої сторони: 300 см х 120 см х 50 см.

У комерційному акті від 19.02.2022 №45000/13/17 встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні №64058530, яка значиться у перевізному документі (накладна від 16.02.2022 №53341145), становить нетто - 70000 кг, тара - 23000 кг. Водночас при переважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить: нетто - 65200 кг, тара - 23000 кг, що менше ваги за накладною на 4800 кг. При комерційному огляді також виявлено порушення маркування в місяцях поглиблень, які виявлені над 3-7 люками, розміром: 550 см х 100 см х 40 см та над 1-2 люками розміром: 300 см х 100 см х 40 см.

У комерційному акті від 30.01.2022 №371009/10 встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні №56394521, яка значиться у перевізному документі (накладна від 26.01.2022 №53007365), становить нетто - 69000 кг, тара - 21400 кг. Водночас при переважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить: нетто - 68000 кг, тара - 21400 кг, що менше ваги за накладною на 1000 кг. При комерційному огляді також виявлено порушення маркування, над 4-7 люками зліва наявна виїмка: 750 см х 80 см х 50 см.

У комерційному акті від 30.01.2022 №371009/11 встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні №52371374, яка значиться у перевізному документі (накладна від 26.01.2022 №53003620), становить нетто - 70000 кг, тара - 23800 кг. Водночас при переважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить: нетто - 66100 кг, тара - 23800 кг, що менше ваги за накладною на 3900 кг. При комерційному огляді також виявлено, що порушено маркування та зліва над 4-7 люками наявна виїмка. Слідів просипання вантажу не виявлено.

У комерційному акті від 27.01.2022 №371009/9 встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні №56999824, яка значиться у перевізному документі (накладна від 18.01.2022 №52873528), становить нетто - 71000 кг, тара - 20900 кг. Водночас при переважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить: нетто - 68950 кг, тара - 20900 кг, що менше ваги за накладною на 2050 кг. При комерційному огляді також виявлено порушення маркування, над 4-7 люками зліва наявна виїмка: 600 см х 60 см х - 120 см х 40 см - 60 см. Слідів просипання вантажу не виявлено.

У комерційному акті від 03.01.2022 №371009/1 встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні №63523203, яка значиться у перевізному документі (накладна від 16.12.2021 №52301611), становить нетто - 69800 кг, тара - 22500 кг. Водночас при переважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить: нетто - 66700 кг, тара - 22500 кг, що менше ваги за накладною на 3100 кг. Загальна маса вантажу у вагоні №61015269, яка значиться у перевізному документі (накладна від 16.12.2021 №52301611), становить нетто - 69800 кг, тара - 21500 кг. Водночас при переважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить: нетто - 68800 кг, тара - 21500 кг, що менше ваги за накладною на 1000 кг. Загальна маса вантажу у вагоні №61298832, яка значиться у перевізному документі (накладна від 16.12.2021 №52301611), становить нетто - 69800 кг, тара - 21800 кг. Водночас при переважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить: нетто - 67800 кг, тара - 21800 кг, що менше ваги за накладною на 2000 кг. При комерційному огляді також виявлено, що у вказаних вагонах порушено маркування та наявні виїмки. Слідів просипання вантажу не виявлено.

У комерційному акті від 28.12.2021 №410006/369/1 встановлено, що загальна маса вантажу у вагоні №56108368, яка значиться у перевізному документі (накладна від 26.12.2021 №52470556), становить нетто - 70000 кг, тара - 22600 кг. Водночас при переважуванні виявилося, що фактична маса вантажу становить: нетто - 64900 кг, тара - 22600 кг, що менше ваги за накладною на 5100 кг.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач зазначає, що внаслідок втрати перевізником частини вантажу (вугілля) під час здійснення перевезення йому були завдані збитки, що рівні вартості недоотриманого вантажу за вирахуванням норми недостачі (суми норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто).

Загальна вартість недостачі вантажу у вищевказаних вагонах згідно довідок позивача про вартість вугільної продукції у вагонах по кожній з накладних, з врахуванням норми недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження маси нетто), яка становить 1% маси вантажу, що зазначена в перевізних документах, склала 86 039,89 грн та заявлена позивачем до стягнення в даній справі.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на наступні обставини: норма природної втрати для вантажу під час перевезення становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах; позивачем не надано доказів оплати спірного вантажу за ціною відправника і не доведено наявності шкоди; позивачем не доведено вини залізниці у неналежному виконанні договірних зобов`язань по договору перевезення.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що за розрахунком суду, розмір збитків, спричинених внаслідок недостачі цього вантажу, складає 86 028,89 грн: вагон №56998784 - 3 541,84 грн, вагон №53082178 - 5 755,49 грн, вагон №60729274 - 1 968,26 грн, вагон №60351244 - 7 065,35 грн, вагон №64058530 - 15 294,07 грн, вагон №56394521 - 1 266,28 грн, вагон №52371374 - 13 071,30 грн, вагон №56999824 - 5 240,06 грн, вагон №63523203 - 9 539,86 грн, вагон №61015269 - 1 199,43 грн, вагон №61298832 - 5 171,06 грн, вагон №56108368 - 16 915,89 грн. У зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими лише в частині вказаної суми. Разом із тим, у задоволенні позову щодо стягнення 11,00 грн основного боргу слід відмовити.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшлов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Загальні умови перевезення на підставі частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Аналогічні положення передбачено частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), останній визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом залізниць України регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (пункт 3 Статуту залізниць України).

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також частиною 2 статті 307 ГК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Абзацом 2 статті 24 Статуту передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі статтею 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

З матеріалів справи вбачається, що на станції відправлення у вищевказаних залізничних накладних зазначено відповідну масу вантажу (вугілля кам`яного) у вагонах. Правильність внесених відомостей до вказаних накладних підтверджена підписом представника відправника.

За приписами частини 1 статті 307 ГК України, статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з пунктом 2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, які випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами зважування вантажу, який перевозився згідно залізничних накладних №53177184, №53226775, №53229290, №53341145, №53007365, №53003620, №52873528, №52301611, №52470556 (№45511730, №42302737 досильні) виявлено недостачу вантажу, про що складено комерційні акти від 10.02.2022 №371009/19, від 12.02.2022 №371009/21, від 12.02.2022 №371009/22, від 19.02.2022 №450003/13/17, від 30.01.2022 №371009/10, від 30.01.2022 №371009/11, від 27.01.2022 №371009/9, від 03.01.2022 №371009/1, від 28.12.2021 №410006/369/1.

Судом встановлено, що вищевказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому є належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у зазначених вище вагонах.

При цьому, доказів заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які їх підписали, а також факту оскарження їх з боку останніх відсутні.

Стаття 623 ЦК України зобов`язує сторону, яка порушила зобов`язання, відшкодувати завдані у результаті цього збитки.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Колегія суддів зазначає, що відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу регулюється Статутом, норми якого є спеціальними у сфері залізничних перевезень і не суперечать положенням ЦК України та ГК України.

За приписами статті 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Вищенаведені положення законодавства та обставини справи свідчать про відповідальність саме відповідача, як перевізника, за спірну нестачу.

При цьому, відповідачем всупереч статей 74, 76, 77 ГПК України, статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт", статті 113 Статуту не доведено суду, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин, тобто не спростовано відсутність своєї вини у незабезпеченні збереження переданого йому вантажу.

Відповідно до статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Загальна сума відшкодування збитку за незбережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу.

Згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114, 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За частиною 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано суду копії довідок, підписаних директором та начальником відділу планування та інвестицій ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", у яких визначено вартість 1 тонни відвантаженого вугілля (з ПДВ).

Так, згідно з зазначеними вище довідками, вартість 1 тони втраченої вугільної продукції складає: за залізничною накладною від 16.02.2022 №53341145 - 3 730,26 грн з ПДВ, за залізничною накладною від 08.02.2022 №53226775 - 3 920,84 грн з ПДВ, за залізничною накладною від 26.01.2022 №53003620 - 4 084,78 грн з ПДВ, за залізничною накладною від 26.12.2021 №52470556 - 3 844,52 грн з ПДВ, за залізничною накладною від 16.12.2021 №52301611 - 3 971,63 грн з ПДВ, за залізничною накладною від 18.01.2022 №52873528 - 3 258,74 грн з ПДВ, за залізничною накладною від 08.02.2022 №53229290 - 3 920,84 грн з ПДВ, за залізничною накладною від 05.02.2022 №53177184 - 4 427,30 грн з ПДВ, за залізничною накладною від 26.01.2022 №53007365 - 4 084,78 грн з ПДВ.

При цьому, у довідках зазначена інформація про вартість вугільної продукції по кожному вагону, в яких було виявлено нестачу вантажу, із зазначенням номеру спірної залізничної накладної.

Враховуючи положення частини 2 статті 623 ЦК України, статті 314 ГК України, а також статті 115 Статуту, колегія суддів вважає, що надані позивачем довідки вантажовідправника, в яких визначена вартість однієї тонни вантажу, відправленого згідно вищевказаних накладних, є належним підтвердженням вартості втраченого під час перевезення залізницею вантажу, а відтак розмір збитків є підтвердженим відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 27 Правил перевезення вантажів встановлено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Позивачем також правомірно враховано, що відповідно до частини 2 статті 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом "г" статті 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли недостача вантажу не перевищує норм природної втрати і граничного розходження визначення маси.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5% маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Судом встановлено, що у пунктах 20 залізничних накладних: №53177184, №53226775, №53229290, №53341145 (досилочна накладна №45511730), №53007365, №53003620, №52873528, №52301611. №52470556 (досилочна накладна №42302737), - зазначено, що вологість вугілля кам`яного марки г-газовий, яке перевозилось на підставі цих документів, складає 0%.

За таких обставин, з урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься, зокрема, до перевезення мінерального палива (вугілля кам`яного) вологість якого складає 0%.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема: від 21.06.2018 у справі №910/435/17, від 26.06.2018 у справі №910/5497/17, від 24.07.2018 у справі №910/22325/16, від 07.08.2019 у справі №910/23346/16, від 10.08.2018 у справі №910/22324/16, від 16.10.2019 у справі №910/16904/18 та від 05.02.2020 у справі №910/3868/19.

Враховуючи встановлені обставини справи та вищевикладені приписи законодавства, здійснивши власний перерахунок збитків, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги є обґрунтованими лише в частині 86 028,89 грн. Враховуючи викладене, у задоволенні позову щодо стягнення 11,00 грн збитків слід відмовити.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених відповідачем в апеляційній скарзі

Доводи відповідача про те, що при визначенні суми норми природної втрати маси вантажу підлягав застосуванню коефіцієнт 2%, а не 1%, колегія суддів відхиляє, оскільки у залізничних накладних не зазначено про те, що вантаж перевозився у вологому стані.

За таких обставин відсутні, як підстави для витребування у позивача додаткових доказів на підтвердження вологості спірного вугілля, так і підстави для визначення розміру норм природної втрати та граничного розходження на рівні 2%.

З огляду на викладене, а також те, що судом встановлено факт незбереження відповідачем прийнятого до перевезення вантажу, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачеві вартість втраченого під час перевезення залізницею вантажу у сумі 86 028,89 грн.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі "Серявін проти України" від 10.05.2011, пункт 58).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22, відповідно, апеляційна скарга АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Також, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 дія оскаржуваного рішення була зупинена в силу приписів ч. 5 ст. 262 ГПК України, і за наслідками апеляційного розгляду рішення залишено без змін, а тому дія рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22 підлягає поновленню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22 покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 8, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2022 у справі №910/8679/22.

3. Матеріали справи №910/8679/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко