ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"18" квітня 2023 р. м ХарківСправа № 922/1406/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши матеріали

позовної заяви Фізичної особи-підприємця Костенко Дениса Володимировича ( АДРЕСА_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пищпромобладнення" (61052, м. Харків, вул. Суздальські Ряди, буд. 12)
про розірвання договору та стягнення 31500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець Костенко Денис Володимирович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Пищпромобладнення", згідно вимог якої позивач просить суд розірвати договір, стягнути суму коштів у розмірі 31500,00 грн. та судовий збір.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за договором поставки №144 від 23.01.2023 в частині виготовлення та поставки товару.

Дослідивши матеріали позовної заяви, господарський суд встановив, що позовну заяву подано без додержання процесуальних вимог пункту 2, 3, 8, 9, 10 частини 3 статті 162, частини 1 статті 162, частини 1, 2 статті 164, частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), про що зазначає наступне.

Вимогами пункту 2 частини 3 статті 162 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Статтею 45 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Натомість у даному разі суд зазначає, що позовна заява не містить повного найменування позивача та відповідача. При цьому позивачем визначено наступне найменування відповідача ТОВ "Пищпромобладнання".

Судом було зроблено запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських форму з метою отримання відомостей щодо юридичної особи відповідача та встановлено, що найменування відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Пищпромобладнення".

Таким чином, зазначене у позовній заяві найменування відповідача є неповним та різниться із найменуванням, що відображено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Приписами частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З підстав наведеного, позивачу на виконання вимог пункту 2 частини 3 статті 162 ГПК України необхідно усунути встановлений недолік позовної заяви шляхом визначення повного та належного найменування відповідача та подання відомостей про офіційну електронну адресу та адреси електронної пошти відповідача.

Разом з тим, в порушення пунктів 8, 9, 10 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява не містить інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Окрім того, частиною 1 статті 164 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 172 ГПК України позивач зобов`язаний до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Натомість з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем не подано доказів направлення копії позовної заяви разом із доданими до неї документами на адресу відповідача. При цьому позивачем разом із позовною заявою подано примірник позовної заяви разом із доданими до неї документами для направлення на адресу відповідача. Втім, суд звертає увагу, що ГПК України не покладає на суд обов`язок направляти копію позовної заяви разом із доданими до неї документами на адресу відповідача. Такий обов`язок в силу вимог частини 1 статті 164, частини 1 статті 172 ГПК України покладений саме на позивача.

Враховуючи зазначене, позивачем не подано доказів направлення копії позовної заяви разом із доданими до неї документами на адресу відповідача, що є недоліком позовної заяви, який підлягає усуненню.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з вимогами частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року складає 2684,00 грн.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач заявляє дві позовні вимоги, які мають одночасно майновий та немайновий характер. Отже, звертаючись з даним позовом до суду, позивач мав надати докази сплати судового збору у передбаченому законодавством порядку та розмірі, а саме у загальному розмірі 5368,00 грн.

Натомість в матеріалах позовної заяви міститься квитанція №81889 від 09.04.2023 про сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Таким чином, матеріали позовної заяви не містять доказів сплати судового збору у передбаченому законодавством порядку та розмірі - 2684,00 грн., що є недоліком позовної заяви з огляду на вимоги пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України, який підлягає усуненню.

Окрім того, відповідно до частини 1 статті 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Суд зазначає, що предмет позову, тобто певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви та повинна викладатися чітко й безумовно.

Із прохальної частини позовної заяви судом вбачається, що позивач заявляє дві позовні вимоги наступного змісту:

"Розірвати Договір, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пищпромобладнання" (ідентифікаційний номер 44602448, місцезнаходження: 61052, Україна, Харківська обл., м. Харків, вул. Суздальські Ряди, будинок 12) та ФОП Костенко Денисом Володимировичем (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 )".

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пищпромобладнання" (ідентифікаційний номер 44602448, місцезнаходження: 61052, Україна, Харківська обл., м. Харків, вул. Суздальські Ряди, будинок 12) на користь ФОП Костенко Денисом Володимировичем (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) суму коштів в розмірі 31500,00 грн. та суму судового збору в розмірі 2684,00 грн".

Водночас з описової частини позовної заяви судом вбачається, що позивачем обґрунтовується вимога про розірвання договору поставки №144 від 23.01.2023. При цьому обґрунтовується вимога про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 22500,00 грн. та пені у розмірі 9000,00 грн.

Таким чином, позивачу необхідно привести прохальну частину позовної заяви у відповідність до вимог частини 1 статті 162, пункту 3 частини 3 статті 162 ГПК України шляхом чіткого та окремого визначення кожної із заявлених позовних вимог.

Між тим, згідно з частиною 2 статті 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначається, що позивачу було виставлено рахунок на оплату №144 від 23.01.2023 для оплати товару: котел КЕ250 на суму 45000,00 грн. Однак до матеріалів позовної заяви позивачем не було додано доказів, що підтверджують викладені у позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги щодо зазначеного рахунку на оплату №144 від 23.01.2023, що є недоліком позовної заяви з огляду на зміст частини 3 статті 162, частин 2 статті 164 ГПК України, який також підлягає усуненню.

Водночас відповідно до статті 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Суд зазначає, що копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об`єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2020", затвердженого наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 01.07.2020 р. № 144.

Пунктом 5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163:2020) встановлено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Таким чином, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Як вбачається із поданих матеріалів, позивачем до позовної заяви додано копії документів, які не засвідчені відповідно до вищевказаних вимог, оскільки не містять дати засвідчення копії.

Отже, вказані документи не можуть вважатися доданими до позовної заяви належними доказами, оскільки додані документи не є ні оригіналами, ні належним чином засвідченими копіями.

Суд звертає увагу, що копія набуває юридичної сили лише в разі засвідчення в установленому порядку. Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 11.07.2018 у справі №904/8549/17 та від 14.09.2021 у справі №916/2024/20).

Таким чином, позивачу необхідно надати суду належним чином засвідчені копії документів, що додані до позовної заяви з огляду на наведені вище вимоги.

Відповідно до статті 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків - у п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами на підставі статті 174 ГПК України.

4. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 18.04.2023 р.

Суддя Г.І. Сальнікова