ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про задоволення скарги

17.04.2023м. ДніпроСправа № 904/3734/20
За скаргою: Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго", м. Київ

на дії та бездіяльність приватного виконавця Журид Сергія Миколайовича, м. Київ

У справі:

за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго", м. Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", м. Дніпро

про стягнення 99 000,00грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

За участю секретаря судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від заявника (скаржника): не з`явився

Від боржника: не з`явився

Від приватного виконавця: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У :

04 квітня 2023 року Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою, в якій просить:

- визнати дії приватного виконавця Журида Сергія Миколайовича незаконними та зобов`язати приватного виконавця, Журида Сергія Миколайовича (посвідчення № 523), повернути невикористані кошти авансового внеску:

в сумі 2506,90грн, сплачені відповідно до платіжного доручення №17565 від 03.11.2020;

в сумі 2022,04грн, сплачені відповідно до платіжного доручення №16247 від 12.10.2020;

в сумі 3501,35грн, сплачені відповідно до платіжного доручення №18130 від 12.11.2020 на рахунок стягувача Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго", після повернення без виконання наказу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" боргу в розмірі 99000,00грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2102,00грн.

В обґрунтування скарги cкаржник посилається на те, що виконавчий документ було повернуто стягувачу без прийняття до виконання, виконавчі дії приватним виконавцем не проводились, отже сплачені стягувачем авансові внески підлягають поверненню. Приватний виконавець Журид С.М. порушує вимоги ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Приватний виконавець проти задоволення скарги заперечує, посилається на те, що скарга на бездіяльність приватного виконавця подана з пропуском строку звернення до суду зі скаргою. Зазначає, що на виконання вимог ч. 8 ст. 34 "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" з АТ "Страхова компанія "Інго" було укладено усну угоду про сплату додаткової винагороди в розмірі 8% від суми стягнення за виконавчим документом. За домовленістю з приватним виконавцем винагороду стягувачем було перераховано трьома платежами (2022,04грн, 3501,35грн, 2504,90грн). Оскільки вказані суми є додатковою винагородою виконавця, вони були перераховані стягувачем на рахунок приватного виконавця, відкритий виключно для зарахування винагороди, що підтверджується платіжними дорученнями та виписками по рахунку. Чинним законодавством не передбачено укладання угоди між приватним виконавцем та стягувачем про додаткову винагороду в письмовій формі. Також в платіжних вимогах в призначенні платежу не сказано, що це сплачувався авансовий внесок. Перераховані суми є виключно додатковою винагородою, повернення якої не передбачено чинним законодавством, у разі, якщо повертається виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання. За таких обставин, скаргазаявлена неправомірно та задоволення не підлягає.

Ухвалою суду від 05.04.2023 прийнято скаргу до розгляду та призначено її розгляд у судове засідання на 17.04.2023.

Згідно витягу з офіційного сайту Акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення №456, ухвала суду від 05.04.2023 вручена приватному виконавцю 15.04.2023; щодо відстеження пересилання поштового відправлення №243, ухвала суду від 05.04.2023 не вручена боржнику.

Також ухвалу суду від 05.04.2023 по справі №904/3734/20 в електронному вигляді направлено на електронну адресу сторін, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 , і,

Документ доставлено до електронних скриньок 05.04.2023, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Пунктом 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення сторін про розгляд заяви.

Представники стягувача, боржника та приватного виконавця у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (частина 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просило стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" суму страхового відшкодування у розмірі 90 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2020 позовні вимоги Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про стягнення 99 000,00грн задоволено повністю; стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" 99 000 (дев`яносто дев`ять тисяч)грн 00 коп., витрати по сплаті судового збору розмірі в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві)грн 00 коп.

20.10.2020 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2020, яке набрало законної сили 20.10.2020, видано наказ №904/3734/20.

Наказ господарського суду з відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження, було направлено на виконання до приватного виконавця Журид Сергія Миколайовича.

Акціонерним товариством "Страхова компанія "Інго" сплачено авансовий внесок в сумі 8 030,29грн згідно платіжних інструкції: №17565 від 03.11.2020 на суму 2 506,90грн; №16247 від 12.10.2020 на суму 2 022,04грн; №18130 від 12.11.2020 на суму 3 501,35грн. В платіжних інструкціях №18130 від 12.11.2020 та №17565 від 03.11.2020 зазначено призначення платежу: виконання наказу №904/3734/20 від 20.10.2020 Господарського суду про стягнення з СК Домінанта на користь СК Інго боргу. В платіжній інструкції №16247 від 12.10.2020 зазначено призначення платежу: виконання наказу №904/3734/20 від 28.09.2020 Господарського суду про стягнення з СК Домінанта на користь СК Інго боргу.

01.12.2020 приватний виконавець Журид С.М. повернув виконавчий документ, наказ господарського суду №904/3734/20 від 28.09.2020, стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч.4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" (відмітка на зворотному боці наказу, а.с. 103). Так, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

30.11.2021 АТ "Страхова компанія "Інго" звернулося до приватного виконавця Журид С.М. із заявою про повернення авансових платежів, які сплачені згідно вищевказаних платіжних інструкцій (а.с. 107).

Відповіді на заяву приватним виконавцем не надано, авансові платежі не повернуто.

АТ СК "Інго" оскаржує бездіяльність приватного виконавця, яка полягає у тому, що з грудня 2020 року (з дати повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання) приватний виконавець не вчинив до цього часу будь яких дій щодо повернення авансових внесків. Така бездіяльність триває і на час подачі скарги. Тобто порушення приватним виконавцем вимог законодавства є триваючим.

Розглянувши скаргу, дослідивши наявні у справі матеріали суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтями 6,19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, в тому числі виконавчої, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ст. 16 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження" (ч. 1 ст. 27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (ч. 2 ст. 24 ЗУ "Про виконавче провадження").

Приписами статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначені права та обов`язки виконавців, закріплена обов`язковість вимог виконавців.

Так, відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 10 частинами 4 статті 4 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок (ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження").

Частиною 1 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (ч. 2 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження").

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів (ч. 3 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження").

За вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової (ч. 1, 2 ст. 31 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 31 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 7 ст. 31 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

За частиною 8 ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця. За погодженням із стягувачем додаткова винагорода приватного виконавця може бути сплачена протягом усього строку здійснення виконавчого провадження повністю або частково. Приватному виконавцю забороняється укладати угоди з метою зміни розміру основної винагороди.

Відповідно до ч. 3 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 авансові внески стягувачів використовуються виконавцем для здійснення витрат виконавчого провадження в порядку, визначеному пунктом 17 розділу VII цієї Інструкції.

Про використання авансового внеску виконавець готує звіт, в якому наводить перелік витрат виконавчого провадження, здійснених за рахунок авансового внеску, із зазначенням сум коштів, сплачених на фінансування кожної з витрат. Звіт про використання авансового внеску підписується виконавцем та залишається в матеріалах виконавчого провадження.

У разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа невикористаний авансовий внесок повертається стягувачу не пізніше трьох робочих днів з дня винесення відповідної постанови.

Основна та додаткова винагороди приватного виконавця перераховуються на рахунок приватними виконавцями для зарахування винагороди (ч. 1 розділу розділу VIІ Інструкції).

Таким чином, в розумінні наведених вище норм, основна винагорода приватного виконавця за своїм призначенням є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення.

Системний аналіз норм, якими врегульовано питання основної винагороди приватного виконавця, дає підстави для висновку, що розмір цієї винагороди встановлюється у постанові про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, яка приймається при відкритті виконавчого провадження, та підлягає сплаті на користь приватного виконавця одночасно із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом на користь стягувача.

Відтак, оскільки наведені норми законодавства пов`язують виплату основної винагороди приватного виконавця одночасно із задоволенням вимог стягувача, то відповідно і право вимоги приватного виконавця виникає у момент фактичного виконання боржником виконавчого документа.

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 36 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом (ст. 37 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з пунктом третім частини третьої статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до статті 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи наведені норми законодавства, досліджені обставини з урахуванням доказів, поданих стягувачем та приватним виконавцем, у їх сукупності на відповідність приписам Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення скарги Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на дії та бездіяльність приватного виконавця Журид Сергія Миколайовича в повному обсязі.

Керуючись статтями 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на дії та бездіяльність приватного виконавця Журид Сергія Миколайовича задовольнити.

2. Визнати дії приватного виконавця Журид Сергія Миколайовича незаконними та зобов`язати приватного виконавця, Журид Сергія Миколайовича (посвідчення № 523), повернути невикористані кошти авансового внеску: в сумі 2506,90грн, сплачені відповідно до платіжної інструкції №17565 від 03.11.2020; в сумі 2022,04грн, сплачені відповідно до платіжної інструкції №16247 від 12.10.2020; в сумі 3501,35грн, сплачені відповідно до платіжної інструкції №18130 від 12.11.2020 на рахунок стягувача Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго", після повернення без виконання наказу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" боргу в розмірі 99000,00грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2102,00грн.

Ухвала набирає законної сили 17.04.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені статтями 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 19.04.2023.

Суддя Н.М. Євстигнеєва