ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА

"18" квітня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/171/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді: Соловей Л.А.,

при секретарі судового засідання: Васильєвій Т.О.,

розглядаючи справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АТП №0662" (м.Житомир)

до 1. Колективного автотранспортного підприємства - 0662 Житомирського обласного кооперативно-державного виробничого об`єднання по агропромисловому будівництву "Облагробуд" (м.Житомир)

2. Державного реєстратора виконавчого комітету Житомирської міської ради Харченко Аліна Володимирівна (м.Житомир)

про скасування державної реєстрації прав

за участю представників сторін:

від позивача: Гуртовенко Р.М., ордер серія АМ №1044240 від 30.01.2023;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТП №0662" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, здійснену державним реєстратором виконавчого комітету Житомирської міської ради 19.01.2019 (номер запису про інше речове право: 49039009), згідно якої за Колективним автотранспортним підприємством - 0662 Житомирського обласного кооперативно-державного виробничого об`єднання по агропромисловому будівництву "Облагробуд" зареєстроване право постійного користування земельною ділянкою на підставі акту про право постійного користування землею серія ЖТ від 27.11.2000, виданого виконкомом Житомирської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, ТОВ "АТП №0662" відповідно до договору купівлі-продажу від 29.01.08 є власником майнового комплексу виробничих будівель загальною площею 5365,00кв.м. за адресою: м.Житомир, вул.Промислова, 22. Відтак відповідач-1, внаслідок відчуження майнового комплексу на користь позивача, втратив право постійного користування земельною ділянкою на підставі акту про право постійного користування землею серія ЖТ від 27.11.2000 і вказаний акт з моменту набуття права власності на майновий комплекс іншою особою втратив юридичну силу. Разом з тим, реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припиненого за відповідачем - 1 права постійного користування земельною ділянкою за недійсним актом порушує права нового власника нерухомого майна на отримання у користування земельної ділянки, у відповідності до ст.120 Земельного кодексу України, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого права з позовом про скасування такої реєстрації.

Ухвалою суду від 14.03.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, по 08.05.2023 (включно), та відкладено підготовче засідання на "18" квітня 2023 р. о 12:30.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились.

Відповідно до реєстру ф103 на відправку рекомендованої кореспонденції 17.03.2023 та інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відправлення за №128 (копія ухвали суду від 14.03.2023), надіслане відповідачу-2, "вручено за довіреністю 21.03.2023".

17.04.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача-1 надійшли наступні документи:

- відзив №16-04-23/1 від 16.04.2023, в якому останній просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити;

- заява №17-04-23/3 про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю останнього в іншому судовому засіданні.

18.04.2023 на адресу суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання від 17.04.2023 про залишення позовної заяви без руху, в якому останній обґрунтовуючи необхідність залишення позовної заяви без руху на підставі ч.11 ст.176 ГПК України посилається на відсутність належних доказів, які підтверджують направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача-1.

В судовому засіданні 18.04.2023 представник позивача заперечив щодо клопотання представника відповідача-1 про залишення позову без руху від 17.04.2023, та надав суду відповідь на відзив.

Розглянувши клопотання представника відповідача-1 про залишення позовної заяви без руху від 17.04.2023, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Так, правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ від 05.03.2009 за №270 встановлено, що підтвердженням прийняття для пересилання поштового відправлення є розрахунковий документ, що підтверджує надання такої послуги (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Крім того, надається опис вкладення, зразок бланка такого опису затверджується уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі зв`язку, бланк опису вкладення заповнюється відправником у двох примірниках із зазначенням адреси одержувача, кількості предметів, вартості кожного з цих предметів. Обидва примірники опису підписуються відправником. Працівник об`єкта поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису видається відправникові, другий вкладається до поштового відправлення. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

З урахуванням викладеного, при поданні позовної заяви позивачем має бути доданий фіскальний чек відділення поштового зв`язку та опис вкладення з переліком документів, що направляються відповідачам, за підписом працівника об`єкта поштового зв`язку із зазначенням адреси одержувача, кількості предметів, вартості кожного з цих предметів.

Позивачем в якості доказу надіслання відповідачам позовної заяви надано описи вкладення у цінний лист із зазначенням вірних адрес одержувачів, кількості предметів, вартості кожного з цих предметів, які містять підпис працівника об`єкта поштового зв`язку, відбиток календарного штемпеля.

Разом з тим, судом взято до уваги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, з якої випливає, що саме доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, проте сам термін "доступність" у тексті статті прямо не вживається. Вирішуючи у 1975 році справу "Голдер проти Великої Британії", Європейський суд, відзначив, що сама структура ст.6 Конвенції була б безглуздою та неефективною, якби не охороняла право на те, що справа взагалі буде розглядатися. Таким чином, закріпивши в ч.1 ст.6 Конвенції правило, яке визначає невід`ємне право особи на доступ до суду. Разом з тим, вказуючи, що необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду є прямим порушенням права на доступ до суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п.1 ст.6 Конвенції.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для залишення позовної заяви без руху.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених у ст.ст.2, 4 ГПК України, стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством, та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з положеннями ч.1-2 ст.177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Положеннями п.7 ч.2 ст.182 ГПК України передбачено, що суд у підготовчому засіданні, зокрема з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання.

Відповідно до ч.1 ст.183 ГПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, передбаченими статтями 196-205 цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні (ч.2 ст.183 ГПК України).

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду (ч.3 ст.177 ГПК України).

Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її правову та фактичну складність, поведінку учасників процесу та компетентних органів, важливість предмета позову для заявника у справі, можливість надання доказів тощо.

З огляду на наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись завданням господарського судочинства, визначеним ч.1 ст.2 ГПК України, заслухавши представника позивача, враховуючи неявку в судове засідання представників відповідачів, для забезпечення принципів рівності учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та надання їм можливості скористатися процесуальними правами, передбаченими ГПК України, для належної підготовки справи до розгляду по суті, для надання можливості відповідачам підготувати та подати заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника відповідача-1 №17-04-23/3 від 17.04.2023 про відкладення розгляду справи, продовжити строк підготовчого провадження у справі поза межами строків, визначених ст.177 ГПК України, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відкласти підготовче засідання на іншу дату.

Керуючись ст.ст. 15, 114, 119, 169, 177, 182, 183, 195, ч.2 ст.232, 233-235 ГПК України, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача-1 від 17.04.2023 про залишення позовної заяви без руху.

2. Продовжити строк підготовчого провадження у справі, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

3. Відкласти підготовче засідання на "22" травня 2023 р. об 11:30 в приміщенні Господарського суду Житомирської області, в залі судових засідань № 622.

4. Позивачу надати для огляду в судовому засіданні оригінали документів, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

5. Відповідачам надіслати суду та позивачу заперечення щодо відповіді на відзив у порядку, передбаченому ч.ч.3-6 ст.165, ст.167 Господарського процесуального кодексу України. Докази направлення заперечення щодо відповіді на відзив надати суду.

6. При направленні в судове засідання уповноважених представників сторін, останнім мати при собі, відповідно до ст.60 ГПК України, документи, що підтверджують повноваження представників.

Ухвала набрала законної сили 18.04.2023 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Соловей Л.А.

Друк. : 3 прим.

1- у справу;

2- представнику позивача Гуртовенко Р.М. на ел. адресу:ІНФОРМАЦІЯ_1;

3- відповідачу-1 (рек) та на ел. пошту представника: ;

4- відповідачу-2 (рек) та на ел. пошту: