ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023м. ДніпроСправа № 904/188/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промгаз Сіті", м. Київ

до Дніпровського Державного Технічного Університету, м. Кам`янське, Дніпропетроовської обл.

про стягнення заборгованості у сумі 17 962,02 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промгаз Сіті" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 17 962,02 грн., що складають суму заборгованості за договором про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу № 31 від 31.03.2021 та 8 750,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу № 31 від 31.03.2021, в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електричну енергію.

Відповідач відзив на позов не надав.

Разом з цим, відповідач подав до суду заяву, в якій зазначає, що він визнає заборгованість у повному обсязі та частину від сплаченого судового збору у розмірі 1 340,00 грн., а також витрати по сплаті за послуги адвоката у розмірі 2 500,00 грн.

Інші витрати на правничу допомогу відповідач вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до стягнення.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2023 відкрито провадження у справі № 904/188/23, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення договору постачання/закупівлю електричної енергії споживачу, строк дії договору, умови постачання електричної енергії, порядок та строк оплати за електричну енергію, наявність прострочки.

31.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промгаз Сіті" (Постачальник) та Дніпровським Державним Технічним Університетом (Споживач) шляхом підписання споживачем 31.03.2021 заяви приєднання, було укладено договір про постачання електричної енергії № 31 від 31.03.2021 (надалі - Договір).

Пунктом 2.1 договору визначено, що за цим договором Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у 2021 році електричну енергію для дніпровського державного технічного університету, код 09310000-5 - Електрична енергія за ДК 021:2015, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити електричну енергію на умовах цього Договору.

Термін поставки/передачі товару до 31.12.2021 року включно (п. 3.1 Договору).

Загальна вартість цього Договору становить 744 943,27 грн., крім того ПДВ 148 988,65 грн., разом з ПДВ 893 931,92 грн.

Ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором становить 3,13413 грн. без ПДВ, разом з ПДВ складає 3,760956 грн. (п. 5.1 Договору з урахуванням Додаткової угоди № 7 від 18.11.2021).

Згідно з п. 5.5 Договору оплата по даному Договору буде здійснюватися за рахунок бюджетних коштів. У разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок по даному Договору здійснюється протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів з моменту отримання Споживачем бюджетних коштів на свій рахунок.

Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника за умови надання Постачальником рахунку, акту приймання-передавання (п. 5.7 Договору).

Фактично спожитий обсяг електричної енергії у кожному розрахунковому періоді визначається згідно даних приладів обліку та фіксується у акті прийняття-передавання. Оплата проводиться, за умови наявності бюджетного фінансування протягом 5 робочих днів з моменту виставлення рахунку, на розрахунковий рахунок Постачальника. Рахунок виставляється на підставі підписаного сторонами акту прийняття передавання (п. 5.9 Договору).

Згідно з п. 14.1 договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2021 включно, а в частині розрахунків діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором (п. 14.1 Договору).

У заяві приєднання від 31.03.2021 встановлено початок постачання електричної енергії з 01.04.2021.

Звертаючись з даним позовом позивач вказує про те, що у грудні 2021 року відповідачу було поставлено електричну енергію в загальній кількості 34 292,00 кВт/год на суму 140 646,31 грн., що підтверджується листом № 34814/1001 від 04.11.2022 Оператора системи розподілу та актом № ПГС00001723 приймання-передачі електричної енергії від 31.12.2021.

Відповідачем частково сплачено заборгованість у сумі 122 684,29 грн., у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 17 962,02 грн.

Розглянувши заявлені позивачем вимоги, господарський суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов`язань щодо погашення заборгованості в сумі 17 962,02 грн. , на момент розгляду спору, відповідач не надав.

З огляду викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачем подано заяву про визнання позову.

Відповідно до ч. 1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом приймається визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно із ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

З огляду на те, що відповідачем зазначено про визнання позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору у розмірі 1 342,00 грн. Інша частина сплаченої суми судового збору (50% - 1 342,00 грн.) покладається на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 750,00 грн.

На підтвердження факту надання правничої допомоги позивачем до матеріалів справи надано: договір № 2 від 21.07.2021 про надання правової (правничої) допомоги; додаткову угоду № 81 від 20.10.2022 до договору, акт приймання-передачі послуг правничої допомоги № 81 від 05.01.2023.

Відповідно до пункту 4.1 Договору гонорар за правничу допомогу, що надається Адвокатським бюро, Клієнт оплачує в гривнях, шляхом 1) безготівкового перерахунку коштів на рахунок Адвокатського бюро чи 2) готівкової оплати.

Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 20 (двадцяти) календарних днів з моменту узгодження сторонами акту про прийняття-передачу наданих послуг правничої допомоги (п. 4.2 Договору).

Пунктом 4.7 Договору сторони погодили, що порядок розрахунку вартості кожного окремого замовлення клієнта, встановлюється сторонами у Додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього Договору, а вартість (ціна) кожного окремого замовлення погоджується сторонами у акті про прийняття-передачу послуг правничої допомоги, за наслідками виконання Адвокатським бюро замовлення клієнта на правничу допомоги, згідно погодженої Додаткової Угоди.

Сторони погодили, що Акт про прийняття-передачу послуг правничої допомоги є також детальним описом робіт (надання послуг), виконаних Адвокатським бюро, згідно норм статті 126 Господарського процесуального кодексу України (п. 4.9 Договору).

Пунктом 2.1 Додаткової угоди № 81 від 20.10.2022 сторони погодили розмір погодинної ставки Адвокатського бюро за надання будь-яких видів професійної правничої допомоги на рівні 2 500,00 грн. за 1 (одну) годину.

Клієнт сплачує гонорар протягом 90 днів з моменту підписання Акту про прийняття-передачу послуг правничої допомоги (п. 2.6 Додаткової угоди).

Сторонами було складено та підписано акт № 81 від 05.01.2023 про прийняття-передачі послуг правничої допомоги, відповідно до якого адвокатом були надані наступні послуги:

- ознайомлення адвокатом із документами щодо несплати Дніпровським державним технічним університетом заборгованості за поставлені електричну енергію 1 год.; 2 500,00 грн.;

- підготовка та направлення адвокатом адвокатського запиту № 295 від 27.10.2022 - 0,5 год.; 1 250,00 грн.;

- підготовка та направлення адвокатом претензії № 356 від 07.12.2022 щодо сплати заборгованості 0,5 грн.; 1 250,00 грн.;

- ознайомлення адвокатом із листом ПрАТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» № 34814/1001 від 04.11.2022 0,5 грн. 1 250,00 грн.;

- підготовка позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області адвокатом 1 год.; 2 500,00 грн.

Загальна вартість послуг професійної правничої допомоги наданій в рамках справи про стягнення з Дніпровського державного технічного університету становить 8 750,00 грн.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, недотримання на її думку, вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення заявлених витрат, у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.

Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді.

Дослідивши клопотання відповідача про визнання витрат на правничу допомогу в сумі 2 500,00 грн., проаналізувавши наданий позивачем акт № 81 від 05.01.2023 про прийняття-передачі послуг правничої допомоги, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру у розумінні приписів частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, даний спір відноситься до категорії справ незначної складності.

Отже, підготовка цієї справи до розгляду в суді, складання позовної заяви не потребували значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи, зважаючи на те, що нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося.

Суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При викладених обставинах, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, а також враховуючи те, що відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі, господарський суд вважає, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, та такою, що підлягає покладенню на відповідача складає 2 500,00 грн.

Решту витрат на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Дніпровського Державного Технічного Університету (51918, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Дніпробудівська, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промгаз Сіті" (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, буд. 25Б, оф. 203, ) 17 962,02 грн. основного боргу, 1 342,00 грн. - судового збору, 2 500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Промгаз Сіті" (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, буд. 25Б, оф. 203, ) із державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 342,00 грн. (одна тисяча триста сорок дві грн. 00 коп.), перерахований згідно платіжного доручення №812 від 05.01.2023, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 18.04.2023.

Суддя І.Ф. Мельниченко