УХВАЛА

м. Київ

18.04.2023Справа № 910/5767/23

Суддя Господарського суду міста Києва Удалова О.Г., розглянувши матеріали

позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плейсфудс»

про стягнення 8 750,00 грн пені,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плейсфудс» про стягнення 8 750,00 грн пені за порушення строків поставки товару.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив строки поставки товару за договором № 59/В33-2023 від 01.02.2023, у зв`язку з чим позивачем нарахована пеня в заявленому до стягнення розмірі.

Дослідивши матеріали поданої заяви та долучених до неї документів, суд дійшов висновку про направлення позовної заяви за підсудністю до Господарського суду Полтавської області з огляду на наступне.

Позовна заява подана до Господарського суду міста Києва з посиланням на положення ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а саме, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Позивач стверджує, що умовами п. 6.2. договору сторони визначили місце виконання договору: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-а.

Приписами ст. 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що п. 6.2. договору № 59/В33-2023 від 01.02.2023 сторони погодили місце виконання договору місто Київ.

Так, з умов п. 6.2. Договору вбачається, що передача (приймання-здача) товару здійснюється в пункті відвантаження замовника: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-а та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачеві), визначених заявкою замовника.

При цьому, з наданої суду заявки на поставку вбачається, що сторонами погоджено про поставку товарів і в інших містах, а саме: м. Київ, м. Одеса, м. Запоріжжя, м. Дніпро, м. Павлоград, м. Львів та м. Харків.

Згідно з наданих позивачем накладних, які додані позивачем та якими останній обґрунтовує позовні вимоги, товар поставлявся до м. Одеса, м. Запоріжжя, м. Львів, м. Павлоград, м. Дніпро.

Відповідно до ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 197 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

В силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 532 ЦК України, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться, за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 193 ГК України передбачено, що у разі, якщо місце виконання зобов`язання не визначено, зобов`язання повинно бути виконано, за іншими зобов`язаннями - за місцезнаходженням (місцем проживання) зобов`язаної сторони, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони в договорі № 59/В33-2023 від 01.02.2023 не визначили конкретне місце виконання даного Договору тільки в місті Києві, а визначали місце поставки (здачі приймання-передачі, відвантаження товару в пункті відвантаження або замовника, або військових частинах, визначених у заявці позивача).

Отже, з огляду на зміст договору, а також порядок його виконання сторонами, суд дійшов висновку, що відсутні особливості, за якими даний договір може виконуватися/бути виконаний в певному місці (в місті Києві в даному випадку), сторонами в договорі чітко не встановлено місце виконання договору в місті Києві, а згідно з узгодженими домовленостями та фактично здійсненими поставками місце виконання заявок було не лише за адресою у м. Києві.

За таких обставин, суд вважає, що неможливо встановити єдиним місцем виконання договору саме місто Київ, що виключає можливість застосування до нього положень статті 29 ГПК України та зумовлює застосування положень щодо загальної підсудності справ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Плейсфудс» є: 36023, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Ціолковського, Будинок 4, квартира 70.

Виходячи з вищевикладеним, суд дійшов висновку про те, що Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, скориставшись своїм правом на пред`явлення позову, не дотрималась правил визначення підсудності, передбачених ГПК України.

За приписами Глави 2 "Юрисдикція" Розділу І ГПК України юрисдикція справ визначається за предметними і суб`єктними ознаками та за територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (ст. 30 ГПК України).

Враховуючи, що сторони в договорі № 59/В33-2023 від 01.02.2023 не визначили місце його виконання, а також те, що даний Договір не є таким, що може виконуватись лише в певному місці, враховуючи, що місцезнаходженням юридичної особи відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Плейсфудс» згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є м. Полтава, позов заявлено про стягнення грошових коштів (пені за неналежне виконання зобов`язання), суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі матеріалів позовної заяви з додатками за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Полтавської області.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись статтями 30, 31, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плейсфудс» про стягнення 8 750,00 грн, та додані до неї документи передати до Господарського суду Полтавської області (36000, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Зигіна, 1).

Ухвала набирає законної сили 18.04.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова