ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 Справа № 914/3037/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Омега», м.Миколаїв,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів», м.Миколаїв,

про: стягнення заборгованості 156 296,98 грн.

Суддя І. Б. Козак

Секретар с/з Г.Гелеш

Представники сторін:

Від позивача: Копистинський Т.М. адвокат,

Від відповідача: не з`явився.

На адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Омега» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» про стягнення заборгованості 156 296,98 грн.

Ухвалою суду від 08.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 24.01.2023. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 04.04.2023 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 18.04.2023.

Правова позиція позивача.

У судове засідання 18.04.2023 представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач не виконав умов договору поставки товару №10 від 01.06.2021 в частині повної оплати поставленого товару позивачем. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача 107696,00 грн заборгованості, 31250,05 грн інфляційних втрат, 4681,99 грн 3% річних, 12668,94 грн пені. Після відкриття провадження відповідач 03.01.2023 оплатив суму основного боргу -107696,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні 18.04.2023 підтвердив сплату відповідачем суми основного боргу.

Попередній розрахунок судових витрат позивача:

· 2481,00 грн сплачений судовий збір.

Правова позиція відповідача.

Відповідач у жодне судове засідання не з`явився, відзиву не подавав. У заяві 9вх.№3758/23 від 14.02.2023 повідомив про сплату суми основного боргу в розмірі 107696,00 грн, що підтверджується квитанцією №ПН1468977 від 03.01.2023, просив закрити провадження у справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Обставини справи.

Між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №10 від 01.06.2021, за умовами якого постачальник (позивач) передає покупцю (відповідачу) у власність дизельне паливо, а покупець приймає і сплачує його вартість.

Згідно з п. 3.4. Договору, фактична кількість поставленого товару відображається в| документах первинного бухгалтерського обліку та є підставою для здійснення остаточний розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.6.3 договору розрахунок за партію товару здійснюється в розмірі 100% від вартості партії товару, на підставі рахунку-фактури постачальника протягом 20 банківських днів.

01.06.2021 позивач виставив відповідачу рахунок №01/06-5 на суму 277296,00 грн на поставку дизплива.

Позивачем зареєстровано податкову накладну № 5 від 01.06.2021 року на вишевказану поставку.

02.06.2021 товар був поставлений позивачем відповідачу, що підтверджується ТТН №1 та видатковою накладною №02/06-1.

Станом на дату винесення рішення відповідачем оплачено повністю суму основного боргу повністю

Оцінка суду.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Між сторонами у справі виникли права і обов`язки на підставі укладеного договору поставки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 525 Цивільного Кодексу України гласить, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦКУ зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідачем оплачено після відкриття провадження у справі залишкову вартість отриманого товару на суму 107696,00 грн, що підтверджується копією квитанції №ПН1468977 від 03.01.2023. Зазначена обставина визнається позивачем.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідачем сплачено заборгованість в розмірі 107696,00 грн, що є предметом позову, відповідачем подано клопотання про закриття провадження в частині стягнення суми основного боргу, суд на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України закриває провадження в цій частині.

Суд роз`яснює сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі ст.625 ЦК України позивач заявив до стягнення з відповідача 31250,05 грн інфляційних втрат, 4681,99 грн 3% річних. Здійснивши перерахунок цих сум суд встановив правомірність до стягнення з відповідача 31250,05 грн інфляційних втрат та 4426,00 грн 3% річних.

На підставі п.7.10 договору поставки позивач нарахував відповідачу 12668,94 грн пені за порушення обов`язку з вчасної оплати одержаного товару.

Згідно частини 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором. Інше договором між сторонами не встановлено.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив правомірність до стягнення з відповідача 9779,28 грн пені.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за їх безпідставністю.

Судові витрати.

Щодо стягнення судових витрат, то сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Перед початком судових дебатів представник позивача повідомив про намір подавати заяву про відшкодування понесених витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 238-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в справі №914/3037/22 в частині 107696,00 грн основного боргу.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вояж-Львів» (81600, Львівська обл, Миколаївський р-н, м.Миколаїв, вул.Лисенка, б.45, ідентифікаційний код 38008383) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Омега» (81600, Львівська обл, м.Миколаїв, вул.Д.Галицького, 15а, кв.24, ідентифікаційний код 30123825) 4426,00 грн 3% річних, 31250,05 грн інфляційних втрат, 9779,28 грн пені, 2431,07 грн понесених витрат на сплату судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

7. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 19.04.2023.

Суддя Козак І.Б.