У Х В А Л А

18 квітня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/447/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В.В., розглянувши матеріали справи

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Дорпроектбуд,

, вул. Волковича, 2-б, кв. 89, м. Чернігів, 14029

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю ЖК Парковий,

, пр-т Миру, 12, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про стягнення 642 600,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Дорпроектбуд звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЖК Парковий про стягнення 642600,00 грн безпідставно набутих грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Дорпроектбуд та Товариством з обмеженою відповідальністю ЖК Парковий було укладено попередній договір № 32/284 від 31.01.2022, яким обумовлено наявність намірів щодо укладення в подальшому договору купівлі-продажу нерухомого майна. Позивачем на виконання умов попереднього договору було перераховано 642 600,00 грн як попередню оплату першого внеску. Оскільки вказаний договір за формою не відповідає вимогам, встановленим законом до основного договору, тому недотримання сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення вказує про його нікчемність відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України. Враховуючи, що грошові кошти були перераховані позивачем за попереднім договором, який в силу закону є нікчемним та не створює юридичних наслідків, то грошові кошти в сумі 642 600,00 грн підлягають поверненню позивачу.

Ухвалою суду від 28.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяви із обґрунтуванням своїх заперечень щодо такого розгляду. Також встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі 28.03.2023, направлена на адресу відповідача пр-т Миру, 12, м. Чернігів, 14000, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повернулась неврученою на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою. Датою проставлення у поштовій довідці такої відмітки є 02.04.2023.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення цієї ухвали є 02.04.2023.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження є 07.04.2023, для подання відзиву 17.04.2023.

06.04.2023 від відповідача надійшов відзив на позов з доданими документами, у т.ч. з доказами направлення їх позивачу.

Також відповідачем подано суду заяву, в якій просить призначити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що розглядає можливість звернення з зустрічним позовом про визнання спірного договору дійсним, але, на його думку, таке звернення може бути передчасним, оскільки вважає цей договір чинним. Також зазначає, що на даний час відповідач не визначився з остаточною правовою позицією, для чого потребує додаткового часу.

Розглянувши подану відповідачем заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч. 1, 2, 3 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Виходячи зі змісту вказаних норм, а також ст. 250 ГПК України, якою врегульовано порядок вирішення питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, малозначні справи розглядаються виключно за правилами спрощеного позовного провадження, і в цьому випадку перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження є неможливим.

Одночасно, приписи ч. 2-6 ст. 250 ГПК України, які передбачають можливість здійснення заміни порядку розгляду справи, стосуються інших справ (не малозначних) - тих, які суд вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ГПК України із врахуванням критеріїв, визначених ч. 3 цієї статті.

За приписами ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов, який приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, перехід із спрощенного до загального позовного провадження за наведених відповідачем підстав можливий лише у разі фактичного подання зустрічного позову і прийняття його до розгляду судом.

Сама лише можливість подання відповідачем зустрічного позову не є відповідною процесуальною дією і не може слугувати достатньою підставою для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Натомість, сам же відповідач зазначає, що поки не вбачає необхідності у застосуванні ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки, зокрема, вважає спірний договір на теперішній час дійсним та чинним, а позивач лише неправильно тлумачить відповідні норми закону.

Відповідачем зустрічної позовної заяви на дату постановлення ухвали до суду не подано.

Таким чином, теоретична можливість подання зустрічного позову та неправильне тлумачення позивачем норм права не може бути беззаперечною підставою для розгляду справи у загальному провадженні.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього (ч. 1, 4 ст. 165 ГПК України).

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі (ч. 8 ст. 165 ГПК України).

За змістом ч. 1 ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, сторони не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування взаємних вимог та заперечень у строки, визначені судом або законом, та в повній мірі користується правами, передбаченими ГПК України.

Усі наявні у сторін докази безперешкодно можуть бути надані ними суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Питання, які суд з`ясовує у підготовчому засіданні, визначені у ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

З аналізу вказаних положень ГПК України слідує, що відповідач має викласти свої заперечення щодо позовних вимог саме у відзиві на позов та подати його у строк, встановлений судом, який визначається з урахуванням приписів ч. 8 ст. 165 ГПК України, тобто відповідач повинен визначитися зі своєю правовою позицією навіть ще до початку першого підготовчого засідання.

Проведення підготовчого засідання саме й лише для формування відповідачем своєї остаточної правової позиції не відповідає приписам ст. 165, 182 ГПК України.

Не може бути підставою для проведення підготовчого засідання й бажання відповідача визначитись з необхідністю подання зустрічного позову, оскільки за імперативними нормами ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов саме у строк для подання відзиву, а продовження чи поновлення такого строку можливе лише за наявності поважних об`єктивних причин, що не залежали від учасника справи, а не через його суб`єктивну процесуальну поведінку.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість наведених доводів відповідача щодо необхідності розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Крім зазначених, відповідач не надав жодних належних обґрунтувань, чому характер спірних правовідносин, склад учасників, предмет доказування, обсяг та характер доказів у справі та/або правове регулювання спірних взаємовідносин становлять настільки особливу складність та винятково важливе значення, що дана справа має розглядатись виключно за правилами загального позовного провадження, а отже суд доходить висновку, що у задоволенні такої заяви слід відмовити.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Таким чином, з урахуванням зазначених приписів, кожен з учасників справи, в тому числі відповідач, при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін може користуватися своїми процесуальними правами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України та не позбавлений процесуального права викладати свої аргументи, пояснення, міркування, заперечення у письмових заявах по суті.

Керуючись ст. 12, 234, 235, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЖК Парковий» у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 18.04.2023 та не підлягає оскарженню.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун