ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

17.04.2023м. ДніпроСправа № 904/1683/23

За позовом Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" (93310, Луганська область, Сєвєродонецький район, село Верхньокам`янка, вул. Вишнева, 16, ідентифікаційний код 31324797)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Синельникове-Агро" (52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, провулок Уютний, буд. 10-А, ідентифікаційний код 31802641)

про стягнення 5 730 781,24 грн. збитків у розмірі вартості неповернутого майна за договором складського зберігання зерна №12/2021 від 01.04.2022

Суддя Бондарєв Е.М.

Без участі представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

За допомогою системи "Електронний суд" Приватна агрофірма "Верхньокам`янська" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №б/н від 03.04.2023 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Синельникове-Агро" 5 730 781,24 грн. збитків у розмірі вартості неповернутого майна за договором складського зберігання зерна №12/2021 від 01.04.2022.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір у сумі 68 769,38 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 35 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору складського зберігання зерна №12/2021 від 01.04.2022 в частині своєчасного та повного повернення позивачу насіння соняшника врожаю 2021 року в кількості 349,438 тон, яке було прийнято відповідачем на зберігання за наступними складськими квитанціями загальною вагою 397,900 тон:

- №261 від 02.04.2022 соняшник некласний (2021);

- №263 від 04.04.2022 соняшник некласний (2021);

- №264 від 06.04.2022 соняшник некласний (2021);

- №265 від 07.04.2022 соняшник некласний (2021);

- №266 від 09.04.2022 соняшник некласний (2021);

- №267 від 10.04.2022 соняшник некласний (2021);

- №268 від 11.04.2022 соняшник некласний (2021);

- №269 від 12.04.2022 соняшник некласний (2021);

- №270 від 14.04.2022 соняшник некласний (2021).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначено позивачем відповідно до реальної вартості насіння соняшника: 349,438 тон х 14 385,96 грн = 5 027 001,09 + 703 780,15 (ПДВ 14%) = 5 730 781,24 грн., де: 349,438 тон - кількість насіння соняшника, яке зберігається у відповідача, 16 400,00 грн. - ціна, грн (розрахунок з висновком ТТП та аналітикою цін).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/1683/23, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено підготовче засідання на 01.05.2023 о 09:30год.

За допомогою системи "Електронний суд" Приватна агрофірма "Верхньокам`янська" 13.04.2023 подала до суду заяву вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Синельникове -Агро" наявні на його рахунках в усіх банківських установах та інших кредитно-фінансових установах на території України, в межах заявленої до стягнення суми 5 730 781, 24 грн.

Заява обґрунтована тим, що відповідач не відповідає на жодні офіційні листи та претензії, наявність майже мільярдних грошових зобов`язань, закладене у заставу рухоме майно та іпотечних зобов`язань, наявність судових проваджень про стягнення суттєвих сум коштів, місцезнаходження відповідача в зоні постійних бойових дій, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся, тоді як забезпечення позову - це єдиний шанс на подальше виконання рішення суду та реальний захист порушених прав позивача і подальше зволікання з забезпеченням дієвого захисту майнових інтересів заявника призведе до утворення безнадійної заборгованості.

Позивач стверджує, що виходячи з того, що між сторонами існує спір щодо стягнення вартості неповернутого майна за договором зберігання у сумі 5 730 781,24 грн. та судових витрат, а виконання в майбутньому судового рішення у даній справі, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у відповідача присудженої до стягнення суми заборгованості, ігнорування відповідачем претензії та вимог позивача, існують обґрунтовані сумніви щодо можливості реального виконання судового рішення у випадку стягнення з відповідача заборгованості у сумі 5 730 781,24 грн. та судових витрат.

Позивач вважає, що співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звернувся до суду, зважаючи на існування обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у разі задоволення позову, захід забезпечення позову вигляді накладання арешту на грошові кошти які знаходяться та будуть знаходитись на банківських рахунках ТОВ "Синельникове-Агро" безпосередньо стосується предмета позову та співмірним.

Позивач просить суд врахувати, що у випадку арешту коштів на рахунках, гроші залишаються у власності боржника і знерухомлюються з метою недопущення виведення грошових коштів з рахунків боржника й уникнення виконання судового рішення у майбутньому, такий захід може бути скасований у випадку ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому, підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав відповідача чи третіх осіб немає, оскільки грошові кошти залишаються у володінні та користуванні відповідача, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини коштів, якої стосується спір.

Таким чином, позивач стверджує, що наявні достатні підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, виконання рішення, постановленого за позовом Приватної агрофірми "Верхньокам`янська", буде унеможливлено.

Відповідно до ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а докази мають відповідати вимогам встановленими статтями 76-79, 80, 91, 96 Господарського процесуального кодексу України.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно із ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду, самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Позивачем не наведено обставин які б свідчили про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, суду не надано доказу того, що вказані заходи до забезпечення позову можуть забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, з урахуванням наведених мотивів для вжиття заходів до забезпечення позову та наявних у матеріалах справи доказів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватній агрофірмі "Верхньокам`янська" у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання -17.04.2023.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.М. Бондарєв