ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2023 р. м. Київ

Справа № 911/1413/22

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Жиглій А.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОКОМ-ІРПІНЬ», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про стягнення 753 798,84грн, за участю представників від:

позивача - Тронь І.В. (довіреність №141 від 02.06.2022);

відповідача - Мещеряков М.В. (ордер серії ВВ № 1025767 від 04.10.2022);

третьої особи Лещенко І.А. (довіреність №374/2022 від 18.08.2022)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Київська обласна енергопостачальна компанія (далі ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЖИТЛОКОМ-ІРПІНЬ (далі ТОВ «Житлоком-Ірпінь») про стягнення 753 798,84грн, що складається з: 655 275,36грн - основного боргу; 57 141,90грн - втрат від інфляції за період з 13.05.2021 по 15.07.2022; 9 095,27грн 3% річних за період з 13.05.2021 по 15.07.2022; 32 286,31грн - пені за період з 15.01.2022 по 15.07.2022.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на не виконання відповідачем зобов`язань з оплати спожитої електроенергії за період з 01.01.2019 по 15.07.2022 за публічним договором про постачання електричної енергії споживачу, до якого відповідач приєднався шляхом підписання 19.12.2018 заяви про приєднання (т.1 а.с.1-9).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.09.2022 (з урахуванням ухвали від 04.10.2022): відкрито провадження у справі за поданим позовом; вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження: залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі»); призначено підготовче засідання на 14:00 10.10.2022; встановлено строки для подання відповідачем відзиву на позов та пояснень третьої особи (т.1 а.с.187-189,194).

У зв`язку з відсутністю фінансування, що підтверджується довідкою від 16.09.2022, копія відповідної ухвали в паперовій формі сторонам не направлена. Проте, копія ухвали відправлена 19.09.2022 на електронну пошту позивача та відповідача, які зазначені позивачем у позові (т.1 а.с.1), та доставлена до електронного кабінету третьої особи 20.09.2022, про що свідчать довідки (т.1 а.с.191-193).

06.10.2022 до суду надійшов відзив на позов, що поданий з дотриманням встановленого строку (здано для відправлення відділенню поштового зв`язку 04.10.2022), у якому відповідач ТОВ «Житлоком-Ірпінь» просить у задоволенні заявлених вимог відмовити повністю (т. 2 а.с.1-13).

Відхиляючи заявлені вимоги відповідач вказує, що боргу за поставлену електричну енергію товариство не має, а до складу заборгованості, яка заявлена до стягнення позивачем, включений борг інших субспоживачів, які мають окремі договори з позивачем, - власників комерційних приміщень у житловому комплексі, побутових споживачів мешканців будинку. При цьому, як стверджує відповідач, за договором №420076998 від 01.01.2019 він не споживає електричну енергію, оскільки не користується нею за допомогою електрообладнання з моменту укладення такого договору до березня 2022 року, а за відповідним договором здійснюється лише доставка електричної енергії від трансформаторної підстанції територією комплексу до кінцевих споживачів (субспоживачів). Відповідач вказує, що постійно звертається до відповідача та третьої особи з метою здійснення перерахунку з урахуванням обсягу спожитої електричної енергії іншими споживачами, оскільки до рахунків, виставлених відповідачу, включається обсяг електричної енергії по лічильниках, якими здійснюється облік електричної енергії, що споживається іншими особами. Окрім того, відповідач посилається на застосування позивачем іншої ціни за електричну енергію, аніж та, яка визначена договором.

10.10.2022 підготовче засідання не відбулось та ухвалою від 12.10.2022 призначено на 26.10.2022 о 15:30 (т.2 а.с.79).

25.10.2022 відповідачем подані клопотання про витребування доказів (т.2 а.с.84,87).

26.10.2022, до встановлення строку для подання відповіді на відзив, судом отримано відповідну заяву по суті від позивача, який заперечує щодо доводів відзиву та вказує, що:

- дані щодо обсягів спожитої електричної енергії отримані від третьої особи оператора системи розподілу, який здійснює її облік;

- провести звірку показників лічильника відповідач має з третьою особою, дані щодо обсягу якої може оспорювати;

- твердження відповідача про невідповідність ціни безпідставні, оскільки у договорі вказано тариф на послуги постачальника, а ціна електричної енергії складається не лише із такої складової, але й тарифу на розподіл електричної енергії та вартості електричної енергії (т.2 а.с. 91-98).

26.10.2022 підготовче засідання не відбулось та ухвалою від 26.10.2022 призначено на 28.11.2022 о 14:30 (т.2 а.с.108). При цьому, відповідною ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

10.11.2022 до встановлення строку для подання заперечень судом отримані заперечення відповідача (т.2 а.с.113-116), у яких відповідач не визнає борг та вказує на право, визначене укладеним сторонами договором, вимагати надання пояснень постачальником щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою, вимагати проведення звірки та/або оскаржувати їх. Поряд з цим, відповідач зазначає, що доклав максимальних зусиль щодо актуалізації даних по фактичному споживанню електроенергії, а відповідач та третя особа не вживають заходів щодо актуалізації таких даних.

Ухвалою від 28.11.2022 судом:

- задоволено клопотання ТОВ «Житлоком-Ірпінь» від 25.10.2022 про витребування доказів та витребувано у: ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - договір про розподіл №220057216 від 24.07.2018, укладений між ним та ТОВ «ЛК-ТРАНС», з додатками та додатковими угодами; ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» - заяву-приєднання ТОВ «ЛК-Транс» від 17.12.2018 до договору про постачання електричної енергії споживачу з усіма додатками;

- встановлено строк для подачі витребуваних документів та матеріалів;

- оголошено перерву у підготовчому засіданні до 16:30 14.12.2022 (т.2 а.с. 127-130).

07.12.2022 до суду від позивача надійшла заява, до якої додано копії витребуваних документів (т.2 а.с.135-137). У поданій заяві позивач повідомив, що лічильники 62Z811, 62Z656 (ЕІС-код установки 62Z68H) обліковувались одночасно за ТОВ «Житлоком-Ірпінь» та ТОВ «ЛК-ТРАНС» в період з 20.12.2018 по 01.03.2021. Однак, позивач, звертає увагу на те, що обсяги розподіленої енергії по вказаних лічильниках ТОВ «Житлоком-Ірпінь» виставлено за травень та червень 2022 року, тобто за період коли ці лічильники вже не обліковувались за ТОВ «ЛК-ТРАНС», у зв`язку з розірванням договору про постачання електричної енергії з такою особою на підставі повідомлення №1/5 від 05.02.2021 (т.2 а.с.135-137).

09.12.2022 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, до яких долучено документи, витребувані ухвалою від 28.11.2022 (т.2 а.с.138-140). У поясненнях третя особа просить позов задовольнити повністю, вказуючи на те, що позивачем вірно заявлено про обсяги спожитої електричної енергії, які не оспорювались в установленому порядку позивачем, тому вважаються погодженими.

14.12.2022 відповідач подав клопотання про долучення доказів, у якому повідомив, що нарахування плати за поставлену електричну енергію за травень-червень 2022 року позивачем здійснено помилково, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАТ-ГРУП» (далі ТОВ «СТАТ-ГРУП») з 11.02.2022 здійснюється споживання електричної енергії, що обліковується лічильниками №11910649 (ЕІС-код лічильника 62Z811) та №11910801 (ЕІС-код лічильника 62Z656), разом ЕІС-код установки 62Z68H (т.2 а.с.172-175).

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку для подання доказів, відповідач вказує, що такі докази не могли бути подані разом з відзивом, оскільки подаються на спростування доводів позивача, викладених у заяві щодо виконання ухвали суду про витребування доказів, яку відповідач отримав на електронну пошту 12.12.2022.

Ухвалами суду від 14.12.2022, що занесені до протоколу підготовчого засідання:

- третій особі продовжено строк для подання пояснень та прийнято пояснення;

- встановлено позивачу та третій особі строки для подання пояснень щодо клопотання відповідача від 13.12.2022 про долучення доказів разом з доказами направлення копії з додатками іншим учасникам;

- оголошено перерву в підготовчому засіданні до 16:50 11.01.2023 (т.2 а.с. 184-186).

При цьому, судом визнано поважними причини не подання доказів відповідачем, які надані з клопотанням від 13.12.2022, що надійшло 14.12.2022.

Перерва у підготовчому засіданні оголошена судом на підставі ч.5 ст.183 ГПК України, враховуючи встановлення судом строків для подання пояснень щодо клопотання відповідача від 13.12.2022 про долучення доказів.

Ухвала суду від 16.12.2022, якою третю особу повідомлено про дату та час судового засідання та встановлені для подання пояснень строки, доставлена до електронного кабінету третьої особи 16.12.2022 о 20:14 (т.2 а.с. 191) та з урахуванням абз. 2 п.5 ч.6 ст. 242 ГПК України вважається врученою 19.12.2022.

19.12.2022 від позивача надійшли письмові пояснення, сформовані в системі «Електронний суд», у яких позивач вказує, що надані відповідачем докази не доводять твердження відповідача та не спростовують твердження позивача так, як фактичні обсяги споживання електричної енергії саме відповідачем, а не іншими особами, підтверджено довідкою ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» №20-1-201 від 20.07.2022, яка є допустими доказом, оскільки, наявність факту споживання електричної енергії та його обсяги не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, окрім інформацією, отриманою від оператора системи розподілу (далі ОСР). Крім того позивач зазначив, що відповідачем не оскаржено дані ОСР про обсяги спожитої ним електроенергії (т.2 а.с.192-195).

26.12.2022 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, у якому відповідач стверджує, що споживачем електричної енергії, яка обліковується за лічильниками з ЕІС-кодами 62Z811 та 62Z686Н, і після 01.03.2021 є ТОВ «ЛК-Транс», а самим комерційним приміщенням, де вони встановлені, з 13.12.2013 володіє ТОВ «СТАТ-ГРУП», якому виставлено рахунок-фактуру за послугу з розподілу електричної енергії за березень 2022 року ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (т.2 а.с.199)

11.01.2023 судом постановлено ухвалу, що занесена до протоколу засідання, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.01.2023 о 16:15 (т.2 а.с.206-208).

18.01.2023 до суду надійшли додаткові письмові пояснення третьої особи, разом із клопотанням про поновлення строку на їх подання (т.2 а.с.215-216), у яких така особа повідомила, що з квітня 2021 року в системі обліку ОСР змінився прядок відображення ЕІС-коду окремого лічильника та облік електроенергії почав здійснюватися за ЕІС-кодом установки (сукупність декількох, встановлених лічильників на певному об`єкті). Так, третя особа повідомила, що лічильники з ЕІС-кодами: 62Z854, 62Z392 відносяться до установки 62Z12K, лічильники 62Z192 та 62Z126 - до установки 62Z10S; лічильники 62Z85Z та 62Z86G - до установки 75368H. Третя особа зазначила, що позивач у позові некоректно відобразив відповідність ЕІС-коду лічильників до EIC-коду установки 75368Н, проте, як стверджує третя особа це не вплинуло на правильність нарахувань і обліку спожитого обсягу електроенергії, оскільки ОСР з квітня 2021 року передавав позивачу інформацію про спожиті обсяги електроенергії саме за ЕІС-кодом установки.

Крім того, третя особа спростовує у поданому поясненні доводи відповідача щодо нарахування плати за електричну енергію відповідачу, яка фактично спожита ТОВ «СТАТ-ГРУП», вказуючи, що лічильники з ЕІС-кодами 62Z811 та 62Z656 не є складовими установки 62Z68H.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання щодо поновлення пропущеного строку, третя особа вказує, що причиною неподання таких пояснень у підготовчому провадженні стало запровадження у зв`язку з воєнним станом спеціального режиму роботи, який уповільнює комунікацію між підрозділами та унеможливлює оперативне реагування, а особливо після інтенсифікації обстрілів енергетичної інфраструктури. Крім того, третя особа зазначає, що неврахування поданих пояснень може вплинути на хід розгляду справи (т.2 а.с.213).

19.01.2023 до суду надійшли додаткові пояснення позивача з клопотанням про поновлення строку на їх подання (т.2 а.с.220-225).

У поясненнях позивач зазначає, що 18.01.2023 ним отримано інформацію від третьої особи щодо некоректного відображення співвідношення ЕІС-кодів лічильників та ЕІС-кодів установок, якими ОСР здійснював облік розподіленої електроенергії, тому подає розрахунок заборгованості з коректними номерами лічильників.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на подання додаткових письмових пояснення, позивач посилається на відсутність інформації щодо складових установки 75368H до моменту отримання додаткових письмових пояснень від третьої особи 18.01.2023.

Ухвалами від 23.01.2023, що занесені до протоколу підготовчого засідання (т.2 а.с. 232-235):

- продовжено строк третій особі, встановлений ухвалою від 14.12.2022 для подання додаткових пояснень, та долучено подані пояснення до матеріалів справи;

- залишено без розгляду клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку для подання додаткових пояснень;

- дозволено позивачу надати пояснення з окремого питання відображення у позовній заяві ЕІС- кодів установки та лічильників та прийнято такі пояснення;

- встановлено строк відповідачу для подання пояснень щодо окремого питання зазначеного в письмових поясненнях третьої особи разом з доказами направлення копії з додатками іншим учасникам;

- оголошено перерву в судовому засіданні до 15:30 15.02.2023.

Строк для подання додаткових пояснень третій особі продовжено з ініціативи суду на підставі ч.2 ст.119 ГПК України, враховуючи обставини, що перешкоджали подати таке пояснення у встановлений судом строк, викладені у заяві про поновлення відповідного строку, а також враховуючи, що такі пояснення мають суттєве значення для правильного та об`єктивного вирішення спору. При цьому, судом враховано, що строк, встановлений судом продовжується на відміну від строку, встановленого законом, що може бути поновлений.

Клопотання позивача про поновлення пропущеного строку залишено судом без розгляду з огляду на те, що відповідний строк не встановлений законом, у зв`язку з чим не може бути поновлений. При цьому, у відповідності з ч.5 ст.161 ГПК України суд вирішив надати позивачу дозвіл щодо подання додаткових пояснень щодо відображення у позовній заяві ЕІС- кодів установки та лічильників та прийняв надані пояснення, а також встановив строк відповідачу для подання пояснень щодо відповідного питання.

Перерву в судовому засіданні на стадії розгляду заяв та клопотань, які не подані з поважних причин у підготовчому засіданні, судом оголошено на підставі ч.2 ст.216 ГПК України.

15.02.2023 судове засідання не відбулось через оголошення повітряної тривоги в м.Києві, у зв`язку з чим ухвалою від 15.02.2023 призначено засідання з розгляду справи по суті на 12:00 22.02.2023 (т.2 а.с.250).

16.02.2023 до суду надійшли додаткові письмові пояснення позивача про надання інформації щодо показників лічильників, які фігурують у справі, станом на 14.02.2023 (т.3 а.с. 1).

20.02.2023 до суду надійшли додаткові пояснення відповідача з клопотанням про поновлення строку для їх подання (т.3 а.с.18-19).

У поданих поясненнях відповідач повідомив, що постачання електричної енергії на території житлового комплексу за адресою м. Ірпінь, вул. Українська 83б, секція 1-11 здійснюється за однолінійною схемою шляхом послідовного приєднання засобів обліку електричної енергії побутових користувачів, засобів обліку місць загального користування та нежитлових приміщень. При цьому, як вказує відповідач, весь обсяг спожитої електричної енергії обраховується загальнобудинковими лічильниками з ЕІС-кодами установок 62Z12K, 62Z10S, 62Z68H, у зв`язку з чим обсяг електричної енергії, що обраховується загальнобудинковими лічильниками дорівнює сумі показників лічильників субспоживачів, що мають окремі договори з позивачем.

Відповідач, стверджує, що заборгованість, яку позивач заявив до стягнення, виникла через несвоєчасне зняття третьою особою показників лічильників субспоживачів, у зв`язку з чим об`єм спожитої електроенергії субспоживачами не врахований при здійсненні розрахунку спожитої електроенергії відповідачем.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку для подання пояснень, відповідач зазначив, що складання технічної документації щодо схеми електропостачання житлового будинку зайняло більше часу, аніж надано судом для подання додаткових пояснень.

21.02.2023 надійшло клопотання відповідача, сформоване в системі «Електронний суд», про відкладення судового засідання, призначеного на 12:00 22.02.2023, у зв`язку з перебуванням представника такої особи поза межами м. Києва та необхідності забезпечення явки іншого представника (т.3 а.с. 58).

22.02.2023 судом постановлено ухвали, що занесені до протоколу судового засідання якими:

- продовжено відповідачу строк для подання пояснень та прийнято їх;

- відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи;

- оголошено перерву у судовому засіданні до 12:00 20.03.2023 та визнано явку відповідача та третьої особи в судове засідання обов`язковою (т.3 а.с.65-67).

Строк для подання пояснень відповідачу продовжено на підставі ч.2 ст.119 ГПК України, враховуючи, що такий строк встановлено судом і він може бути лише продовжений, на відміну від строку, який встановлено законом, зважаючи на обставини, викладені у клопотання відповідача про поновлення відповідного строку, а також з огляду на те, що допущені помилки у зазначені співвідношень ЕІС-кодів установки та ЕІС-кодів лічильника у позовній заяві призвели до необхідності збирання відповідачем інших доказів, на підтвердження своїх заперечень щодо позову.

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд виходив з того, що відповідач до вказаного клопотання не додав доказів на підтвердження обставин, на які є посилання у такому клопотанні знаходження представника на момент проведення судового засідання поза межами м. Києва. Окрім того, судом враховано, що суд ухвалою від 15.02.2023 (т.2 а.с.250) повідомив учасників про технічну можливість провести відповідне засідання у режимі відеоконференції, оскільки забронював заздалегідь зал судових засідань, що обладнаний належним чином для її проведення, однак, відповідач не виконав вимог ч.2 ст.197 ГПК України щодо направлення копії заяви про участь у такому засіданні в режимі відеоконференції іншим учасникам, хоча суд неодноразово в ухвалах роз`яснював відповідні вимоги, що призвело до відмови у задоволенні поданого відповідачем клопотання. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач мав можливість направити копію такої заяви, у т.ч. поштою, про що свідчить факт направлення ним письмових пояснень учасникам 20.02.2023 (т.3 а.с.54-57).

Перерва в судовому засіданні оголошена судом на підставі ч.2 ст.216 ГПК України, враховуючи необхідність виклику в судове засідання відповідача та третьої особи для з`ясування певних обставин, необхідних для правильного вирішення спору, враховуючи їх заяви по суті.

10.03.2023 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, у якому заявлено про поновлення строку для їх подання (т.3 а.с.84).

У поданому клопотанні відповідач повідомив, що 07.03.2023 отримав від позивача рахунок від 28.02.2023 за серпень 2022 року, відповідно до якого, внаслідок проведення перерахунку обсягу спожитої електричної енергії, обрахованої лічильником з ЕІС-кодом установки 62Z68H, позивачем зменшено обсяг електричної енергії на 94 381 кВт, вартість якої становить 414 197,44 грн з ПДВ, на підтвердження чого надано відповідний рахунок-фактуру (т.3 а.с.84).

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку для подання доказів, відповідач вказує, що відповідний доказ рахунок-фактура від 28.02.2023 за спожиту електричну енергію № за серпень 2022 року, не міг бути поданий на стадії підготовчого провадження, оскільки його отримано лише 28.02.2023 - після початку розгляду справи по суті.

20.03.2023 судом визнано поважними причини неподання відповідачем відповідного доказу у встановлений строк, враховуючи, що такий доказ отриманий після закінчення відповідного строку, однак, має значення для вирішення спору, оскільки стосується обставин, які входять до предмету доказування. Ухвалою, яка занесена до протоколу підготовчого засідання, судом прийняті відповіді докази (т.3 а.с.92-99).

У судовому засіданні 20.03.2023 представник позивача повідомив про відсутність спору між сторонами щодо нарахувань за споживання електричної енергії по вересень 2020 року, що підтвердив представник відповідача.

Ухвалою від 20.03.2023, що занесена до протоколу засідання, в судовому засіданні на підставі ч.2 ст.216 ГПК України оголошено перерву до 16:00 29.03.2023 (т.3 а.с. 92-99).

21.03.2023 надійшли письмові пояснення позивача, сформовані в системі «Електронний суд» (т.3 а.с.106-107), у яких позивач повідомив, що сума, вказана в рахунку, що наданий позивачем, є фактичною сумою боргу відповідача, яка включає заборгованість, що є предметом розгляду справи за період жовтень 2020 року - червень 2022 року в розмірі 241 077,92грн, а також заборгованість за липень 2022 року в розмірі 6 168,17 грн. При цьому, позивачем заявлено у поясненні клопотання про поновлення строку для подання пояснень та доказів, посилаючись не те, що відповідні докази не могли бути подані раніше, оскільки перерахунок боргу відповідача здійснено лише в лютому 2023 року.

Ухвалою від 29.03.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання позивача про поновлення строку на подання доказів та прийнято відповідні докази.

Приймаючи відповідні докази судом визнано поважними причини неподання таких доказів у встановлений строк, оскільки необхідність їх подання виникла у зв`язку з поданням відповідачем додаткових доказів на стадії розгляду по суті, що в свою чергу не існували на момент закінчення строку для подання доказів сторонами.

У судовому засіданні 29.03.2023 представники позивача та відповідача повідомили, що між сторонами відсутній спір щодо боргу за електричну енергію за травень 2022 року в розмірі 414 197,44 грн.

В судовому засідання представник позивача зазначив, що сума боргу відповідача за період з жовтня 2020 року по червень 2022 року фактично на момент розгляду справи становить 241 077,22 грн, при цьому заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з урахуванням відсутності спору щодо частини боргу між сторонами. Представник відповідача в судовому засіданні просив у позові відмовити, третя особа просила задовольнити позов з урахуванням здійсненого перерахунку спожитої електричної енергії за травень 2022 року.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, суд встановив наступні обставини.

Позивачу у справі відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.20218 №429 видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (т.1 а.с.148-151).

19.12.2018 відповідач (далі споживач) приєднався до умов договору про постачання електричної енергії споживачу в редакції, що діє з 01.01.2019 (далі договір, т.1 а.с.11-16), на умовах, запропонованих ТОВ Київська обласна енергопостачальна компанія у комерційній пропозиції «Стандарт-1» (далі комерційна пропозиція, т.1 а.с.17), шляхом підписання заяви-приєднання №420076998 (далі заява-приєднання, т.1 а.с. 19). Отже, відповідний договір, комерційна пропозиція та заява-приєднання разом підтверджують укладення сторонами договору, що за своєю правовою природою є договором постачання електричної енергії.

Відповідно до умов договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач - оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п.2.1 договору).

Договором визначено, що обов`язковою умовою для постачання електричної енергії є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором ОСР договору споживача про надання послуг розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Як визначено п.2.3 договору, обсяг проданої споживачу електроенергії визначається ОСР та підтверджується шляхом підписання сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії/акта приймання-передачі електричної енергії. При цьому, договірні величини (обсяги) постачання електроенергії встановлюються та коригуються відповідно до умов, визначених додатком №3 до договору (п.2.4 договору).

У відповідності до п. 3.1 договору постачання електричної енергії споживачу починається з 01.01.2019 дати, яка зазначена у заяві-приєднання.

У п.5.1 договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до договору.

Згідно п. 5.2 договору спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника, яка є додатком №2 до цього договору; до одного об`єкта споживання застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. Сторонами узгоджено, що: ціна електричної енергії має вказуватись постачальником у рахунках на оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни (п.5.4 договору); розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.5. договору).

Договором передбачено, що: порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до договору; оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку; не отримання споживачем рахунку не звільняє споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією (п.5.7 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується, зокрема: забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов договору.

Як вказано у п.5.8 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, постачальник має право вимагати сплати пені, яка нараховується за кожен день прострочення оплати; споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком №2 до договору.

Згідно п. 13.1 договору такий договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції; термін дії вказаного договору не може бути більшим за термін дії договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що укладений споживачем з оператором системи розподілу.

Додатком №1 заявою приєднанням від 19.12.2018 (т.1а.с.19-20) визначені адреси об`єктів споживача, на які здійснюється постачання:

- Ірпінь, Садова, 45-Б;

- Ірпінь, Українська, 83-Б (ЕІС-коди точок комерційного обліку: 62Z392, 62Z854, 62Z621, 62Z460, 62Z846, 62Z650, 62Z538, 62Z228, 62Z856, 62Z7, 62Z656, 62Z811;

- Ірпінь, Українська 83Б, буд.2 (ЕІС-коди точок комерційного обліку: 62Z192, 62Z126, 62Z068, 62Z592, 62Z041, 62Z519, 62Z326, 62Z458, 62Z218, 62Z6 (т.1 а.с.19).

Відповідно до комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до договору (т.1 а.с.17-18):

- термін постачання - до 31.12.2019, проте зазначено, що постачання вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення вказаного терміну постачання жодною з сторін не буде письмово заявлено про припинення постачання, або перегляд умов комерційної пропозиції;

- остаточний розрахунок проводиться за фактично відпущену електричну енергію;

- рахунок за фактично спожиту електричну енергію (остаточний розрахунок) надається постачальником споживачу не пізніше п`ятого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду, а надані постачальником рахунки підлягають оплаті споживачем протягом п`яти робочих днів з дати отримання;

- розмір пені складає подвійну облікову ставку НБУ і споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення.

Заявою-приєднанням від 13.01.2022 (т.1 а.с.21) позивач приєднався до умов договору про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до якої постачання електричної енергії здійснюється за адресою об`єктів відповідача: м. Ірпінь, вул. Українська, 83Б (ЕІС-коди точок комерційного обліку: 62Z46I, 62Z85Z, 62Z86G.

Додатковою угодою №2 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №220076998 від 01.01.2019, що укладена 23.10.2021 (т.2 а.с.21), ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та ТОВ «Житлоком-Ірпінь» вирішили включити у зазначений основний договір інформацію щодо об`єктів споживача багатоквартирного будинку та підземного паркінгу, розташованих за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Українська 83-Б, корп.1-11

Також, судом встановлено, що відповідно до заяви-приєднання від 28.12.2021 позивач приєднався до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії №220076998, відповідно до якого ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі ОСР), надаватиме послуги з розподілу електричної енергії за адресою Київська обл., Бучанський р-н, м. Ірпінь, вул. Українська, 83Б, корп. 1-11, облік якої здійснюється в точках розподілу з ЕІС-кодами: 62Z85Z, 62Z86G, 62Z110, 62Z408, 62Z91Y, 62Z66L, 62Z46I (т.1 а.с 22).

Відповідно до відомостей про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії та порядок обліку обсягу розподілу електричної енергії, які є додатком №Б до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії о/р220076998 (т.2 а.с.24), точки розподілу з ЕІС- кодами відповідають засобам обліку електричної енергії, а саме: 62Z85Z - №12265581; 62Z86G - №12265577; 62Z110 - №12701316; 62Z408 - №12701619; 62Z91Y - №12701392; 62Z66L - №12701420; 62Z46I - №12701029.

Окрім того, додатком 6Б до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №220076998 є акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (т.2 а.с.25-27), з якої вбачається, що електропостачання відповідачу здійснюється через обладнання Ліневич В.В., що в свою чергу приєднано до іншого споживача.

Позивачем до поданої позовної заяви надано рахунки-фактури за період з січня 2020 року по червень 2022 року на оплату електричної енергії, які виставлені відповідачу, відповідно до яких борг відповідача станом на 26.06.2022 визначений позивачем як 655 275,36грн (т.1 а.с.35-103).

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позивачем надані акти прийняття-передавання електричної енергії за період з січня 2020 року по червень 2022 року підписані одноособово позивачем (т.1 а.с.104-134). Оскільки відповідні акти не підписані відповідачем, відсутні підстави вважати, що обсяги електричної енергії, зазначені в актах, підтверджені споживачем відповідачем у справі. Крім того обсяг електричної енергії, що зазначений в таких актах, не повністю відповідає обсягу електричної енергії відповідно до інформації ОСР про фактичний обсяг розподіленої електричної енергії у певному звітному місяці ТОВ «Житлоком-Ірпінь» (т.1 а.с.25-31), яка надана на запит позивача від 12.07.2022 №7533 (т.1 а.с.24).

12.07.2022 листом №1669 позивач звернувся до третьої особи про надання інформації про фактичний обсяг розподіленої електричної енергії, зокрема, ТОВ «Житлоком-Ірпінь» (т.1 а.с. 24).

У листі № 20-1-201 від 20.07.2022 третя особа повідомила позивачу фактичний обсяг спожитої електричної енергії, зокрема, ТОВ «Житлоком-Ірпінь» за період з січня 2019 року по червень 2022 року (т.1 а.с. 25-31). При цьому, як свідчить розрахунок основної заборгованості ТОВ «Житлоком-Ірпінь» по договору №420076998 від 01.01.2019 (т.1 а.с.135-136), при визначенні обсягу спожитої електричної енергії позивачем використана інформація, надана третьою особою щодо обсягів споживання відповідача (ЕІС-коди точок обліку: 62Z12K, 62Z10S; 75368H)

У даній справі відповідач, посилаючись на безпідставність нарахування обсягу електричної енергії, вказаного у актах та рахунках позивачем, вказує що неодноразово звертався до позивача та третьої особи з метою упорядкування нарахувань, враховуючи обсяг спожитої електричної енергії субспоживачами, надання детальних розрахунків боргу.

На підтвердження відповідної обставини відповідач надав копії листів, адресовані позивачу та третій особі: №267 від 11.02.2021, №265 від 14.14.01.2021, №509 від 24.01.2022, №516 від 03.02.2022, №605 від 08.07.2022, №609 від 17.08.2022 (т.1 а.с.33; т.2 а.с.41,44,60,61,66,67).

Окрім того, відповідачем, на підтвердження звернення до позивача та третьої особи із запереченнями щодо визначеного третьою особою обсягу електричної енергії, невідповідності нарахувань та проханням провести перевірку надано листи: №258/1 від 17.11.2020, №267 від 11.02.2021, №260 від 09.12.2020, №296 від 26.05.2021, №253 від 29.09.2020, №270 від 02.03.2021, №287 від 13.04.2021, №297 від 27.05.2021, №356 від 26.07.2021, №366 від 20.08.2021, №425 від 21.10.2021, № 389 від 29.09.2021, № 502 від 11.01.2022, №520 від 14.02.2022, № 544 від 18.02.2022, №602 від 30.06.2022 (т.2 а.с.39,41-43, 45-53,59,62-65).

При цьому, будь-яких доказів, які свідчать про направлення/вручення відповідних листів позивачу та третій особі відповідачем не надано. Однак, факт отримання деяких із них позивачем або третьою особою підтверджується іншими зібраними доказами.

Так, факт отримання позивачем листів відповідача №516 від 03.02.2022 (т.1 а.с.33), №605 від 08.07.2022 (т.1 а.с.34) підтвердженням долученням їх копій позивачем до поданої позовної заяви.

Листом від 19.10.2020 №8371, який надано на звернення відповідача №253 від 29.09.2020, третя особа надала інформацію відповідачу щодо знятих обсягів електричної енергії та запропонувала провести корегування у майбутніх фінансових періодах (т.2 а.с.32-33).

Листом від 13.04.2021 за вих.№04/530/5979 (т.2 а.с.34-36) третя особа, у відповідь на звернення №13440 від 09.12.2020, №27 від 18.01.2021, №65 від 12.02.2021, враховуючи різні періоди розрахунків у відповідача та приєднаних побутових споживачів, запропонувала забезпечити встановлення вузлів обліку електричної енергії на групу навантаження побутових споживачів, які б враховували фактичні об`єми спожитої електричної енергії побутовими споживачами за відповідний період для здійснення коректного розрахунку. Окрім того, таким листом повідомлено про проведення перевірки у березні 2021 року, за результатами якої знято показники лічильників відповідача, у т.ч. за об`єктами по вул. Українська, 83-Б.

Листом від 19.01.2022 №04/550/512 (щодо звернень відповідача вх.№1 від 26.11.2021, вх.№15214 від 05.10.2021) третя особа надала відповідачу інструкцію щодо передачі показів приладів обліку споживачів та повідомила, що для коректних розрахунків ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» необхідно надавати покази приладів обліку усіх учасників групи (у т.ч. побутових споживачів) на дату, яка є звітною саме для відповідача (т.2 а.с.56-58).

Листом №277 від 25.01.2022 (т.1 а.с.32), у відповідь на лист відповідача №509 від 24.01.2022, позивач повідомив, що станом на дату підготовки відповіді сума несплачених рахунків, виставлених відповідно до умов договору №420076998, становить 239 619,85грн, а також проінформував про те, що перевірка схем підключення електричної енергії, звірка показів засобів обліку електричної енергії та визначення об`ємів споживання електричної енергії є компетенцією ОСР третьої особи у справі (т.1 а.с.32). Окрім того, з такого листа вбачається отримання позивачем звернень відповідача за №267 від 11.02.2021, №270 від 02.03.2021, №196 від 26.05.2021, №366 від 20.08.2021.

У листах №448 від 12.02.2021 (щодо звернення відповідача за вих.№267 від 11.02.2021), № 773 від 05.03.2021 (щодо звернення відповідача №270 від 02.03.2021), № 1653 від 12.07.2022 (щодо звернень відповідача за вих.№602 від 30.06.2022, №603 від 30.06.2022, 605 від 08.07.2022) позивач повідомив відповідачу, що нарахування за спожиту електричну енергію здійснюється виключно на підставі наданих третьою особою даних про об`єми споживання за розрахунковий період та зазначив, що лише після надання ОСР скоригованих обсягів споживання за особовим рахунком №420076998 позивач матиме підстави для перерахунку спожитої відповідачем електричної енергії (т.2 а.с.54,55,68).

Отже, доказів направлення або отримання третьою особою у справі зазначених звернень відповідача щодо корегування обсягів спожитої/розподіленої електричної енергії саме у 2022 році (останнє корегування обсягова проведено у вересні 2021 року), не надано відповідачем, який посилається на відповідні обставини, і такі факти не підтверджені іншими доказами, зокрема, наявними у справі відповідями третьої особи.

У даній справі суду також надані відповідачем та відповідно до ухвали суду подані позивачем та третьою особою наступні докази: заява-приєднання № 420057216 від 20.12.18; договір про постачання електричної енергії № 420057216 від 24.07.2018; рахунки-фактури, виставлені ТОВ «СТАТ ГРУП» за травень, червень, вересень, жовтень 2022 року; рахунок-фактура, який виставлений ТОВ «ЛК-ТРАНС» за березень 2022 року; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т.2 а.с.136-137, 146-167, 176-179, 200-201).

Відповідні докази надавались відповідачем у спростування фактів споживання електричної енергії відповідачем та витребовувались судом за клопотанням відповідача для підтвердження відповідних доводів, разом з тим, у подальшому з`ясовано, що у позовній заяві позивачем некоректно відображено інформацію про співвідношення ЕІС-коду окремих лічильників обліку ЕІС-кодам установок, які відображені у рахунках, про що позивач та третя особа повідомили суд (т.2 а.с.215-216, 221-223). Отже, вищевказані докази не є належними у даній справі і не беруться судом до уваги.

Так, згідно ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. При цьому. предметом доказування, як визначено ч.2 такої статті, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Докази, надані з додатковими письмовими поясненнями позивачем, що містять інформацію про показники лічильників (т.3 а.с.2-9), не прийняті судом на підставі ч.9 ст.80 ГПК України, враховуючи не надання позивачем доказів направлення копій таких доказів іншим учасникам та враховуючи відсутність даних про те, що копії таких доказів мають відповідач та третя особа, а також зважаючи на те, що з`ясування інформації про показники лічильників станом на 14.02.2023 не має значення для вирішення спору у даній справі, предметом якого є борг за спожиту електричну енергію станом на 15.07.2022.

Також, судом встановлено, що відповідач є управителем житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Українська, 83б, корпуси 1-11.

Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради №35 від 14.02.2017 відповідачу встановлені тарифи на послуги з утримання будинкових споруд та прибудинкових територій для мешканців житлових будинків за адресою: м. Ірпінь, вул.Українська, 83-а, 83-б (т.2 а.с.14).

З відповідачем ОСББ «ЖК ВЕРСАЛЬ ПАРК» укладено договір №1037 від 24.02.2021 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, на підставі якої відповідач взяв на себе зобов`язання надавати послуги з управління багатоквартирним будинком співвласникам багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Українська, 83б, корпуси 1-11 (т.2 а.с.15-20).

Відповідачем надана технічна документація щодо схеми електропостачання відповідного житлового будинку на підтвердження того, що постачання електричної енергії на територію комплексу здійснюється за однолінійною схемою послідовного приєднання засобів обліку електричної енергії, що обраховують загальний обсяг електричної енергії, та обсяг електричної енергії субспоживачів (т.3 а.с.21-53).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджував, що заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію станом на 15.07.2022 становила 655 275,36грн.

Однак, як встановлено судом, під час розгляду справи проведено перерахунок, за результатами якого відповідачу виставлено рахунок № від 28.02.2023 за серпень 2022 року, відповідно до якого знято споживання електричної енергії у обсязі 94 381 кВт/год, вартістю 414 197,44грн за об`єктом, розташованим у м. Ірпінь по вул. Українська, 83, 83-а (код установки №) (т.3 а.с.75). Матеріалами справи підтверджується, що відповідний обсяг електричної енергії за зазначеним об`єктом виставлений позивачем відповідачу у рахунку за травень 2022 року (т.1 а.с.100-101). При цьому, у рахунку № від 28.02.2023 за серпень 2022 року розмір боргу за спожиту електричну енергію, після зняття обсягу у розмірі 94381кВт/год, склав 247 246,09грн та включає, за поясненнями учасників, нарахування за липень 2022 року у розмірі 6 168,17грн, які не входять до складу боргу, що заявлений до стягнення позивачем у даній справі (т.3 а.с. 106-107, 109-110)

В судовому засіданні сторони підтвердили, що після проведення перерахунку спору між ними в частині стягнення 414 197,44грн основного боргу не має, тому, враховуючи відповідні встановлені обставини, суд вважає, що провадження у справі у відповідній частині підлягає закриттю.

Так, в силу п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплатити вартість спожитої електричної енергії та застосування відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення зобов`язання з оплати у встановлений строк спожитої електричної енергії.

Заявлені позивачем вимоги суд вважає частково обґрунтованими з наступних підстав.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання, зважаючи на наступне.

Як визначено ч.1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання, що передбачено вищезгаданою статтею, є договір постачання електричної енергії споживачу; особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.276 ГК України: розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону; оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору; договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

В силу ч.1 ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником; постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

До одного із обов`язків споживача, що унормовано п.1 ч.3 ст.58 Закону, належить обов`язок сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Отже, відповідач мав здійснювати розрахунки за поставлену йому електричну енергію у строк, визначений комерційною пропозицією протягом 5 робочих днів з дати отримання рахунку. При цьому, не зважаючи на те, що на самому рахунку не має відмітки про його отримання відповідачем, відсутні підстави стверджувати, що строк виконання зобов`язання з оплати такого рахунку не настав, враховуючи що відповідач у судовому засіданні 20.03.2023 підтвердив що рахунки-фактури від позивача отримував в електронному кабінеті.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що борг у відповідача виник після жовтня 2020 року, що також відображено у його розрахунку (т.1 а.с.135-136), а сторони в судовому засіданні підтвердили, що між ними не має спору за розрахунками до жовтня 2020 року.

Доказів здійснення розрахунку за поставлену з жовтня 2020 року по червень 2022 року електричну енергію до прийняття рішення у даній справі відповідачем не надано. При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на те, що ним не здійснювалось споживання електричної енергії у спірному періоді у відповідному розмірі, а також те, що внаслідок нездійснення контрольних перевірок побутових споживачів третьою особою йому безпідставно до обсягу спожитої електричної енергії включаються обсяги електричної енергії, які спожиті іншими споживачами з наступних підстав.

Про споживання електричної енергії відповідачем свідчить інформація ОСР (третьої особи у справі), на якого відповідно до п.8 ч.1 ст.46 Закону України «Про ринок електричної енергії» покладено обов`язок забезпечення комерційного обліку відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

На відповідача як споживача, до якого підключені інші споживачі, покладається обов`язок відповідно до пп.21 п.5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та на ринку комунальних послуг від 174.03.2018 №302 (далі Правила), розраховувати та складати баланс електричної енергії власних мереж.

При цьому, як визначено п.1.1.2 Правил, терміни у Правилах вживаються в таких значеннях:

- власник електричних мереж - юридична або фізична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для розподілу електричної енергії, або юридична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для передачі електричної енергії;

- основний споживач - споживач та/або власник електричних мереж, який не є оператором системи, електричні мережі якого використовуються оператором системи для транспортування електричної енергії іншим споживачам та/або для транспортування електричної енергії в мережі оператора системи.

Як визначено п.2.1.14 Правил, у разі укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи та споживачем (основним споживачем), до технологічних електричних мереж якого приєднані електроустановки інших учасників роздрібного ринку (субспоживачів або операторів системи), додатками до нього визначаються такі умови, зокрема: відомості про приєднані електроустановки інших учасників та їх власників та паспорти точок розподілу/передачі цих учасників роздрібного ринку; порядок розрахунку та складання балансу електричної енергії в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача).

Так, п.3.5 договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, до якого відповідач приєднався, подавши відповідну заяву, з урахування п.3.4 такого договору, який передбачає обов`язок споживача по наданню показів засобів обліку, передбачає, що визначений обсяг розподіленої (спожитої) електричної енергії за підсумками розрахункового місяця передається адміністратору комерційного обліку у встановленому Кодексом комерційного обліку порядку для включення в місячний баланс електричної енергії об`єднаної енергетичної системи України і є підставою для його використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником. Відповідний пункт передбачає, що за наявності розбіжностей у частині визначення обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії вони підлягають урегулюванню відповідно до Кодексу комерційного обліку або в судовому порядку, а до вирішення відповідного питання величина обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії встановлюється відповідно до даних оператора системи розподілу, який як і постачальник послуг комерційного обліку, в силу п.3.6 такого договору, має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника електричної енергії споживача.

Доказів передачі відповідачем у спірному періоді показів лічильників та балансу електричної енергії власних мереж, що містить інформацію щодо обсягу спожитої електричної енергії побутовими споживачами, у спірному періоді не надано.

При цьому, суд погоджується з відповідачем, що третя особа, яка є ОСР, як передбачено п.6.5.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та на ринку комунальних послуг від 14.03.2018 №311 (далі ККО), згідно з затвердженими графіками за місцем провадження господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії зобов`язана проводити контрольний огляд ЗКО споживачів та зчитування даних з лічильників електричної енергії, де не забезпечено гарантоване щодобове автоматизоване дистанційне зчитування даних, не рідше одного разу на шість місяців.

Аналогічний обов`язок встановлений також і п.3.6 договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, до якого приєднуються споживачі.

Однак, не здійснення третьою особою такого обов`язку в частині контрольного огляду ЗКО інших споживачів побутових споживачів, транспортування електричної енергії яким здійснюється через загальнобудинкові мережі, якщо це мало місце у спірному періоді, не звільняє відповідача від обов`язку щодо подання звітів щодо показів лічильника та балансу електричної енергії власних мереж та від права, визначеного умовами договору та ККО щодо врегулювання розбіжностей. Між тим, у даній справі не доведено звернення відповідача до ОСР третьої особи у справі у 2022 році спірному періоді щодо врегулювання розбіжностей у обсягах спожитої/розподіленої електричної енергії (останній перерахунок проведено у вересні 2021 року, як свідчить розрахунок та рахунки-фактури).

Окрім того, судом встановлено факт проведення корегування обсягів ОСР, які призвели до зменшення обсягів споживання електричної енергії, вартість якої виставлена відповідачу за травень 2022 року

У судовому засіданні 29.03.2023 позивач повідомив, що борг відповідача за заявлений період, враховуючи здійснений перерахунок, а фактично - з жовтня 2020 року по червень 2022 року становить 241077,92грн.

Проте суд не погоджується з вказаною позивачем сумою боргу, оскільки за розрахунком суду, враховуючи обсяги спожитої відповідачем електроенергії, що обраховується лічильниками за ЕІС-кодами установок 62Z46І 62Z12K, 62Z10S, 62Z68H за період з жовтня 2020 року по червень 2022 року, які надані ОСР, встановлені тарифи, розмір боргу за спожиту електричну енергію відповідачем становить 241 077,21 грн.

Розбіжності у розрахунках пов`язані із невірним визначенням вартості спожитої електричної енергії у травні 2022 року, частково обсяг якої знято у лютому 2023 року. Так, за розрахунком суду вартість 94381кВ/год становить 414 197,436408грн (94381*3,65714*120%:100), а вартість 165кВт/год становить 724,11372грн (165*3,65714*120/100), що загалом становить 414 921,550128грн, а при округленні до сотої - 414921,55грн, між тим рахунок за травень 2022 року позивачем виставлено на загальну суму 414921,56грн (т.1 а.с.100-101). З урахуванням зняття вартості 94381кВ/год, оплаті за травень 2021 року підлягало 724,11грн

Враховуючи не доведення позивачем споживання відповідачем електричної енергії на суму 0,01грн, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню в розмірі 241 077,21грн, а у стягненні 0,01 грн суд відмовляє.

Крім того позивачем заявлено вимоги, щодо стягнення 57 141,90грн - втрат від інфляції за період з 13.05.2021 по 15.07.2022; 9 095,27грн 3% річних за період з 13.05.2021 по 15.07.2022 (а фактично по червень 2022 року, як свідчить розрахунок; т.1 а.с.137-141).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії, вимоги позивача щодо сплати відповідачем 3% річних та втрат від інфляції є мотивованими.

За розрахунком суду, враховуючи заявлений позивачем період нарахування, фактичний розмір боргу, період прострочення, розмір 3% річних становить 7903,75грн, а втрати від інфляції (з 13.05.2021 по 30.06.2022) - 44 152,25 грн .

Різниця у нарахуванні процентів та втрат від інфляції виникла, оскільки позивачем нарахування здійснено також на суму боргу у розмірі - 414 197,44грн за спожиту електричну енергію, обсяг якої у подальшому при перерахунку знято.

З урахуванням зазначеного, суд задовольняє вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 7903,75грн, а щодо стягнення втрат від інфляції - у розмірі 44 152,25 грн; у задоволенні вимог в частині стягнення 1 191,52 грн 3% річних та 12 989,65 грн - втрат від інфляції суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 32 286,31грн пені, яка нарахована ним за період з 15.01.2022 по 15.07.2022.

Заявлені у відповідній частині вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч.2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У даній справі встановлено факти порушення відповідачем зобов`язань з оплати спожитої електричної енергії.

При цьому, нарахування пені здійснено позивачем за період з 15.01.2022 по 15.07.2022 на борг у розмірі 239619,85грн, що утворився за спожиту електричну енергію у періоді - з жовтня 2020 року по квітень 2021 року.

За загальним правилом, передбаченим ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Укладеним договором сторонами не змінено відповідне загальне правило щодо припинення нарахування пені після спливу 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Зважаючи на встановлені договором строки оплати, нарахування пені за спожиту електричну енергію у жовтні 2020 року першому місяці періоду споживання, на борг за який нарахована пеня, розпочалось у листопаді 2020 року - після спливу 5 днів з дати отримання відповідного рахунку, отже, припинилось ще у червні 2021 року, а у останньому місяці періоду споживання квітень 2021 року у листопаді 2021 року.

Отже, позивач просить стягнути пеню за період, нарахування пені у якому на відповідний борг вже припинилось.

З урахуванням зазначеного, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача в частині стягнення 32 286,31грн пені.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача у розмірі 4 397,01грн /(241 077,91+7 903,75+44 152,25)/100*1,5/.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Клопотання про повернення судового збору у даній справі позивачем на момент прийняття рішення не подано, тому відповідне питання судом не розглядається.

У першій заяві по суті позовній заяві позивач вказував, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000грн, відповідач у першій заяві по суті відзиві повідомив, що орієнтовний розмір витрат на оплату правничої допомоги становить 40 000грн.

До прийняття рішення у даній справі, заяв про розподіл відповідних судових витрат у певному остаточному розмірі сторонами не подано, тому питання відшкодування судових витрат на оплату професійної правничої допомоги не вирішується.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 129, 231, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження в частині стягнення 414 197,44 грн.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОКОМ-ІРПІНЬ» (ідентифікаційний код 40356117; 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Полтавська, буд. 57, оф. 91) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (ідентифікаційний код 42094646; 08132, Київська обл., Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 8-В) 241 077,91 грн основного боргу, 7903,75грн - 3% річних, 44 152,25 грн втрат від інфляції, а також 4 397,01 грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 0,01 грн основного боргу, 1 191,52 грн 3% річних, 12 989,65 грн втрат від інфляції, 32 286,31 грн пені відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 13.04.2023.

Суддя А.Р. Ейвазова