ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року м.Дніпро Справа № 904/4003/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання: Ліпинський М.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2023 (суддя Панна С.П.) у справі №904/4003/21

за позовом фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича

до відповідача-1. Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), 51400, м.Павлоград, вул.Дніпровська, буд.338,

відповідача-2. Державної казначейської служби України, 01601, м.Київ, вул.Бастіонна, буд.6,

про стягнення заборгованості у розмірі 890 293,20грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетрвоської області від 05.01.2023 заяву Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладання арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Василенко Альберту Миколайовичу і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих йому на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року у справі № 904/4003/21 на загальну суму 899 196,13грн.

Приймаючи ухвалу, господарський суд виходив з того, що відповідач-1 подав до суду заяву про поворот виконання судового рішення по справі № 904/4003/21, в якій просить суд в порядку повороту виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. по справі № 904/4003/21 стягнути з фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича на користь Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перераховані на виконання вказаного рішення суду грошові кошти в розмірі 890 293,20грн. та судовий збір у розмірі 8 902,93грн., відтак, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти в межах суми, які були перераховані на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. у справі № 904/4003/21 безпосередньо пов`язане з предметом спору.

Не погодившись із ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася Фізична особа-підприємець Василенко Альберт Миколайович, в якій просить ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- відповідач 2 добровільно на виконання рішення господарського суду у даній справі перерахував позивачу кошти, які були стягнути за рішенням господарського суду. Тому, станом на 19.10.2022 року у позивача до відповідачів вже не було жодних матеріальних претензій і він скористався своїм правом і не став підтримувати позов, за яким отримав всі належні виплати згідно рішення господарського суду, яке набуло чинності і було виконане в повному обсязі, у зв`язку з чим ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2022р. (з врахуванням ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2022р. про виправлення описки) прийнято відмову фізичної особи- підприємця Василенко Альберта Миколайовича від позову, визнано нечинним рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 р. у справі №904/4003/21 та закрито провадження по справі № 904/4003/21 на підставі п.4 ч.1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України;

-у справі № 904/4003/21 відсутні інші позови крім позивача, а останній не прохав арештовувати майно, відтак, в цій справі переплутали права позивача та відповідача;

- суддя іншої правової норми ніж забезпечення позову не вказала, стягнення суми грошових коштів, стягнутих за чинним рішенням суду, за заявою про визнання судових наказів такими, що не підлягають виконанню, суперечить цілям правової держави України.

Відповідач-1 у відзиві на апеляційну скаргу просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2023 у справі №904/4003/21. Розгляд справи призначений у судовому засіданні.

Згідно з ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, Фізична особа-підприємець Василенко Альберт Миколайович звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом (з врахуванням третьої уточненої позовної заяви від 03.09.2021р.) до відповідача-1. Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), 51400, м.Павлоград, вул.Дніпровська, буд.338, , відповідача-2. Державної казначейської служби України, 01601, м.Київ, вул.Бістаіонна, буд.6, про стягнення солідарно заборгованості за Договором відповідального зберігання майна від 01.08.2016р. у розмірі 758 477,00грн., 3 % річних у розмірі у розмірі 49 218,05грн., інфляційні втрати у розмірі 82 598,15грн. та судові витрати у розмірі 13 354,40грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. позовні вимоги задоволено частково. Відмовлено у позовних вимогах до відповідача-2. Державної казначейської служби України. Стягнуто з Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на користь фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича заборгованість за Договором відповідального зберігання майна від 01.08.2016р. у розмірі 758 477,00грн., 3 % річних у розмірі 49 218,05грн., інфляційні втрати у розмірі 82 598,15грн. та судові витрати у розмірі 8 902,93грн.

Ухвалою суду від 30.09.2021р. виправлено описку допущену в резолютивній частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. по справі № 904/4003/21 щодо зазначення вірної суми судового збору, а саме - 13 354,40грн.

Додатковим рішенням суду від 30.09.2021р. стягнуто з фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича на користь Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 0,40 (сорок) копійок.

27.10.2021р. на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. та додаткового рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2021, які набрали законної сили 25.10.2021р., були видані накази.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 р. апеляційне провадження за апеляційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. у справі № 904/4003/21 закрито.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.07.2022р. касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі №904/4003/21 задоволено. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2022 у справі №904/4003/21 скасовано, а справу №904/4003/21 передано до Центрального апеляційного господарського суду для продовження апеляційного розгляду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2022р. (з врахуванням ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 31.10.2022р. про виправлення описки) прийнято відмову фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича від позову. Визнано нечинним рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 р. у справі № 904/4003/21. Закрито провадження по справі № 904/4003/21 на підставі п.4 ч.1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

19.12.2022р. до суду від Павлоградсько-Юр`ївського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Василенко Альберту Миколайовичу і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих йому на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року у справі № 904/4003/21.

За наслідками розгляду цієї заяви господарським судом винесено оскаржувану ухвалу.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналіз положень статей 136, 137 ГПК України, вказує на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з ч.8 ст.333 ГПК України, при вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Відповідно до частини першої ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів заявника, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Щодо досліджуваної справи, заява відповідача-1 про забезпечення позову обґрунтована безпідставним отриманням з Державного бюджету України грошових коштів в загальному розмірі 899196,13грн., оскільки позивач, після виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. по справі №904/4003/21 щодо перерахування на його користь заборгованості в загальному розмірі 899196,13грн., при розгляді апеляційної скарги відмовився від позову, що в подальшому привело до визнання нечинним рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. у справі №904/4003/21 та закриття провадження по справі 904/4003/21 на підставі п.4 ч.1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

В подальшому, відповідач-1 звернувся до суду з заявою про поворот виконання судового рішення по справі № 904/4003/21, в якій просить суд в порядку повороту виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2021р. по справі № 904/4003/21 стягнути з фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича на користь Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перераховані на виконання вказаного рішення суду грошові кошти в розмірі 890293,20грн. та судовий збір у розмірі 8902,93грн.

Колегія суддів зауважує, що поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення. Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням. З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватись шляхом подання заяви про поворот виконання.

В даному випадку, предметом позову є вимога майнового характеру про стягнення в загальному розмірі заборгованості в сумі 899 196,13грн., відтак виконання в майбутньому судового рішення про поворот виконання судового рішення по справі № 904/4003/21, у разі задоволення такої заяви, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у позивача необхідна сума грошових коштів для її повернення.

Відтак, є обґрунтованими доводи заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову для заяви про поворот виконання рішення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів заявника щодо повернення йому грошових коштів.

У цьому зв`язку заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно та грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Василенко Альберту Миколайовичу і знаходяться у нього чи в інших осіб, у межах сум перерахованих йому на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року у справі № 904/4003/21 на загальну суму 899 196,13грн. обгрунтовано задоволено Господарським судом..

При цьому, Господарський суд правильно вказав, що у випадку арешту коштів на рахунках, гроші залишаються у власності позивача і знерухомлюються з метою недопущення виведення грошових коштів з рахунків позивача й уникнення виконання судового рішення. У майбутньому такий захід може бути скасований.

Вказане спростовує доводи апеляційної скарги позивача.

Крім того, доводи скаржника стосовно того, що господарським судом в цій справі переплутано права позивача та відповідача колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки згідно ч.1 ст.137 ГПК України вжиття заходів забезпечення позову здійснюється за заявою учасника справи, якими, відповідно до ст.41 ГПК України, є сторони (позивач, відповідач) та треті особи.

Інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі, відповідач не надав.

За наведених обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Ухвалу суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Василенко Альберта Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2023 у справі №904/4003/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст складено 19.04.2023р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В. Березкіна