ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2023 Справа № 914/17/23

За позовом: Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, м. Дрогобич Львівської області,

до відповідача: Дрогобицької районної військової адміністрації Львівської області, м. Дрогобич Львівської області,

про: визнання незаконним та розірвання договору на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання Р.Р. Волошин

За участю представників сторін:

позивача: Яворська Х.Є. - представник

відповідача: Годяк В.М. представник

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області до Дрогобицької районної військової адміністрації Львівської області про визнання незаконним та розірвання договору на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування.

Ухвалою суду від 09.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.02.2023. В подальшому розгляд справи відкладено на 02.03.2023.

Ухвалою суду від 02.03.2023 закрито підготовче провадження у справі №914/17/23 та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.04.2023.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний договір на перевезення пасажирів на автобусному маршруті №133 був укладений незаконно.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що саме на виконання вимог пп. 3 п.55 Порядку проведення конкурсу Дрогобицькою районною державною адміністрацією видано розпорядження від 24.09.2021 «Про укладання договору на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування», відповідно до якого між Дрогобицькою районною державною адміністрацією та Малим приватним підприємством «Транс-Екіпаж» укладено договір про організацію перевезення пасажирів на приміському маршруті загального користування, що не виходить за межі дрогобицького району, на строк дії договору, який було розірвано.

В судовому засіданні 06.04.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Як встановлено матеріалами справи, Дрогобицькою районною державною адміністрацією було проведено конкурс та укладено договір №41 на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (маршрут №133 Дрогобич АС Михайлевичі (один транспортний засіб) від 21.12.2015 з ПП «Галич-Авто» на термін до 20.12.2020.

Розпорядженням ДРДА №200 від 15 липня 2020 року «Про продовження строку дії Договору на перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування, що не виходить за межі Дрогобицького району» дію даного договору продовжено Додатковою угодою №1 від 16.07.2020 до 20.12.2025 (в додатковій угоді вказане розпорядження №198).

Відповідно до розпорядження Дрогобицької районної державної адміністрації від 06.09.2021 №162 у зв`язку з наявністю фактів порушення ПП «Галич-Авто» умов Договору, на підставі абз.2 пп. 2 п. 55 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081 (далі - Порядок проведення конкурсу), Договір №41 від 21.12.2015, із змінами внесеними додатковою угодою №1 від 16.07.2020 було достроково розірвано.

Розпорядженням ДРДА від 24 вересня 2021 року №187 «Про укладення договору на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування», було призначено на автобусному маршруті загального користування №133 Дрогобич АС-Михайлевичі автомобільного перевізника МКП «Транс-Екіпаж» та укладено договір №132 про організацію перевезення пасажирів на приміському маршруті загального користування, що не виходить за межі дрогобицького району, на термін з 27.09.2021 до 20.12.2025 - на строк дії договору, який було розірвано.

Як зазначає позивач, даний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, посилаючись, зокрема, на скарги мешканців та зазначає про порушення права Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради як організатора конкурсу, відтак, просить суд визнати незаконним та розірвати договір №132 на перевезення пасажирів на автобусному маршруті № 133 укладений між Дрогобицькою районною державною адміністрацією та МКП «Транс Екіпаж».

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтовані та такі що не підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом доказування у даній справі є факт укладення договору з порушенням Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування.

Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 за №1081 із подальшими змінами (надалі за текстом - Порядок №1081), визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі області (внутрішньообласний маршрут), автобусному маршруті, що не виходить за межі території району (внутрішньорайонний маршрут), автобусному маршруті, що проходить у межах населеного пункту (міський маршрут), та автобусному маршруті, що проходить у межах об`єднаної територіальної громади (далі - конкурс), а також процедуру визначення автомобільного перевізника для роботи на міжміському і приміському автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут).

Абзацом 9 п. 53 Порядку передбачено, що строк дії договору (дозволу) продовжується один раз на п`ять років за рішенням організатора перевезень за наявності заяви автомобільного перевізника - переможця попереднього конкурсу, яку він подає за формою згідно з додатком 7, в якій, зокрема, зазначається інформація про підтверджене інвестування коштів на придбання більш нових та/або комфортабельних автобусів стосовно тих, які використовувались автомобільним перевізником на об`єкті конкурсу, наявності вмотивованих підстав вважати зазначеного автомобільного перевізника таким, що здійснював перевезення за цим маршрутом протягом попереднього періоду без порушення умов укладеного попереднього договору (дозволу).

Так, як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2020, на виконання розпорядження Дрогобицької районної державної адміністрації від 15.07.2020 №200 «Про продовження строку дії Договору на перевезення пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування, що не виходить за межі Дрогобицького району», між сторонами вказаного договору укладено додаткову угоду №1 до Договору №41 від 21.12.2015. Відповідно до п.1 вказаної додаткової угоди термін дії договору №41 від 21.12.2015 продовжено до 20.12.2025.

Щодо посилання позивача на порушення абз. 9 п. 53 Положення шляхом неподання заяви за формою, згідно додатку 7, то таке не знайшло свого підтвердження, оскільки представником відповідача в судовому засіданні надано пояснення, що перевізником до продовження договору було виконано зазначені вимоги Положення.

Пунктом 55 Положення передбачено обов`язок організатора:

1) забезпечити за заявою автомобільного перевізника продовження строку дії договору (дозволу), але не більше одного разу і не більше ніж на п`ять років у разі виникнення підстав, визначених абзацом дев`ятим пункту 53 цього Порядку;

2) забезпечити дострокове розірвання договору (анулювання дозволу) з автомобільним перевізником - переможцем конкурсу у разі:

наявності фактів порушення ним умов договору (дозволу). Розірвання договору (анулювання дозволу) відбувається після невиконання надісланого організатором попередження такому перевізникові про недопущення порушення умов договору (дозволу). У такому разі для роботи на внутрішньообласному, внутрішньорайонному та міському автобусному маршрутах призначається автомобільний перевізник, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, на строк до закінчення строку дії договору (дозволу), який було розірвано (анульовано), а в разі його відмови чи відсутності - призначається до проведення конкурсу інший автомобільний перевізник, транспортні засоби якого відповідають за параметрами, класом, категорією, комфортністю і пасажиромісткістю вимогам, передбаченим для відповідного виду перевезень, один раз на строк не більш як три місяці;

підтвердження інформації про факт подання перевізником-претендентом недостовірних відомостей для участі у конкурсі з перевезення пасажирів;

3) укласти договір з автомобільним перевізником, який за результатами проведення конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, у разі:

настання обставин, передбачених абзацами другим і третім підпункту 2 цього пункту на строк дії договору (дозволу), який було розірвано;

Враховуючи, що термін дії Договору №41 - до 20.12.2025, Дрогобицькою районною державною адміністрацією видано розпорядження від 24.09.2021 «Про укладання договору на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування». На виконання вказаного розпорядження між Дрогобицької районною державною адміністрацією та Малим приватним підприємством «Транс-Екіпаж», тобто перевізником, який за результатами конкурсу зайняв друге місце, укладено договір №132 про організацію перевезення пасажирів на приміському маршруті загального користування, що не виходить за межі дрогобицького району, на термін з 27.09.2021 до 20.12.2025 - на строк дії договору, який було розірвано.

Таким чином, суд відноситься критично до твердження позивача про відсутність підстав для укладення оскаржуваного Договору відповідно до Порядку, оскільки відповідні підстави (обов`язок організатора конкурсу) є чітко прописані в п. 55 Порядку.

Також суд відноситься критично щодо твердження позивача відносно існування численних скарг мешканців на недобросовісних перевізників і пасивну поведінку щодо вирішення цих питань Дрогобицькою районною адміністрацією Львівської області, адже жодного доказу на підтвердження зазначеного суду не додано.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатись до суду, то за змістом рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 №18- рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Тобто, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Як зазначає відповідач, у зв`язку з надходженням скарг на адресу Дрогобицької районної державної адміністрації щодо порушень перевізника (ПП «Галич-Авто») на вказаному маршруті, неодноразово, до 06.08.2021 проводились обстеження на предмет виконання зобов`язань та умов договору перевізником. Саме виявлені порушення стали підставою для розірвання договору №41 від 21.12.2015, укладеного з ПП Галич - Авто», і укладення договору з МКП «Транс-Екіпаж» від 24.09.2021, щодо діяльності та якості наданих послуг яким (на вказаному маршруті) жодних скарг на адресу державної адміністрації не надходило. Як не надходило і на адресу виконавчого комітету Дрогобицької міської ради (згідно поданих доказів).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» щодо організації пасажирських перевезень» забезпечення організації пасажирських перевезень дійсно покладається на міських, приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території однієї територіальної громади, - на виконавчий орган ради, що представляє інтереси відповідної територіальної громади 9 в даному випадку - Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради.

Однак, згідно п. 2 ч. 2 (Прикінцеві та перехідні положення) названого Закону, договори про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, укладені до набрання чинності цим Законом, діють до закінчення строку дії таких договорів.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що цитований Закон набрав законної сили 02.10.2021, тоді як договір з МКП «Транс-Екіпаж» укладено 24.09.2021.

У відповідності до п. 53 Порядку проведення конкурсу, організатор перевезень зобов`язаний провести конкурс не пізніше ніж за 45 календарних днів до дня закінчення строку дії договору (дозволу), укладеного (виданого) попередньому переможцю конкурсу. У такому разі дія договору (дозволу), укладеного (виданого) за результатами конкурсу, починається після закінчення строку дії договору (дозволу) на перевезення укладеного (виданого) відповідно до результатів попереднього конкурсу на цьому об`єкті. Вказані обставини свідчать про відсутність у позивача повноважень щодо організації конкурсу за вказаним маршрутом до закінчення терміну дії оскаржуваного Договору.

Таким чином позивачем не обґрунтовано та не підтверджено жодними доказами факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради.

З огляду на викладене, позивачем не обґрунтовано та належними і допустимими доказами не підтверджено обставин які свідчать що його право є порушене, не підтверджено що позивач позбавлений можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково, а також не зазначено як заявлений спосіб захисту призведе до відновлення його порушеного права.

Відтак вимога щодо визнання незаконним та розірвання договору на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, що не виходить за межі Дрогобицького району необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду, надані відповідачем докази, про які суд вказував вище, є вірогідними. Позивач не подав доказів на спростування вірогідності доказів наданих відповідачем та не подав доказів, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Окрім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак судовий збір залишається за позивачем.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10,12,20,73,74,75,76,79,123,129,232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного

господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.04.2023.

Суддя Березяк Н.Є.