РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.03.2023Справа № 910/638/20 (910/14099/22)
За заявою Головного управління ДПС у Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Європейська,4, ідентифікаційний номер 44057192)

до Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко"(03115, м. Київ, пр-т Перемоги,121 В, ідентифікаційний номер 30382533)

про стягнення податкового боргу у розмірі 4 683 673,93 грн.

в межах справи №910/638/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Бонус" (02225, м. Київ, вул. Оноре де Бальзака,16, ідентифікаційний номер 40904740)

до Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги,121 В, ідентифікаційний номер 30382533)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Представники сторін: не з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/638/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Бонус" про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко".

16.12.2022 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Головного управління ДПС у Полтавській області до Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" про стягнення податкового боргу у розмірі 4 683 673,93грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 відкрито провадження у справі №910/638/20 (910/14099/22), підготовче засідання призначено на 15.02.2023.

У судове засідання, призначене на 15.02.2023 з`явився представник позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином про дату та час судового засідання був повідомлений.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 закрито підготовче засідання, розгляд справи по суті призначено на 22.03.2023.

Ухвала про відкриття провадження у справі була вручена відповідачу 09.01.2023, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 010 з відміткою про вручення відповідної ухвали суду.

Частиною 2 статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2022, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь яких заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Райз-Максимко" зареєстроване за адресою 03143, м. Київ, пр-т Перемоги,121в, каб.410, та як платник податків за основним місцем обліку зареєстровано в Головному управління ДПС у м. Києві, ДПІ у Святошинському районі.

Заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості та орендної плати з юридичних осіб виникла в результаті нарахування Приватному акціонерному товариству "Райз-Максимко":

-за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у подаковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 18.02.2022 у розмірі - 419,25 гривень (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 306,58 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 27.03.2020 у розмірі - 434,52 гривень (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 107,63 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 17.02.2021 у розмірі - 552,00 гривні;

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 18.02.2021 у розмірі - 1495,00 гривень (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 1121,25 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 14.02.2020 у розмірі - 37560,13 гривень (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 35672,15 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 21.10.2021 у розмірі - 181269,00 гривень;

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 18.02.2022 у розмірі - 196373,75 гривень (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 147281,10 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 27.03.2020 у розмірі - 355296,64 гривень (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 44701,40 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 27.01.2021 у розмірі - 312293,40 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 227151,00 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 16.02.2022 у розмірі - 493998,70 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 246080,04 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 16.02.2022 у розмірі - 493998,70 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 246080,04 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 27.03.2020 у розмірі - 355296,64 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 16755,30 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 27.01.2021 у розмірі - 312293,40 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 85142,40 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 16.02.2022 у розмірі - 493998,70 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 345891,03 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 27.03.2020 у розмірі - 355296,64 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 27364,69 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 27.03.2020 у розмірі - 58377,22 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 7556,79 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 27.03.2020 у розмірі - 58377,22 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 2202,91 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 30.01.2020 у розмірі - 19338,32 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 4833,59 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 17.02.2021 у розмірі - 83107,80 гривні;

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 16.02.2022 у розмірі - 194977,25 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 146323,02 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 14.02.2020 у розмірі - 142688,92 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 9390,01 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 28.01.2021 у розмірі - 47715,60 гривні;

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № від 16.02.2022 у розмірі - 51691,90 гривні (з урахуванням часткової сплати сума боргу, що заявляється до стягнення становить 38768,94 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з земельного податку № від 09.02.2022 у розмірі - 661918,54 гривень (сума, що заявляється до стягнення по податковій декларації становить 441118,97 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з земельного податку № від 09.02.2022 у розмірі - 149363,84 гривень (сума, що заявляється до стягнення по податковій декларації становить 99575,92 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з земельного податку № від 15.02.2022 у розмірі - 740283,00 гривень (сума, що заявляється до стягнення по податковій декларації становить 493596,05 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з земельного податку № від 15.02.2022 у розмірі - 1840104,47 гривень (сума, що заявляється до стягнення по податковій декларації становить 1226736,46 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з земельного податку № від 15.02.2022 у розмірі - 173798,12 гривень (сума, що заявляється до стягнення по податковій декларації становить 115865,44 грн);

- за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями у податковій декларації з земельного податку № від 15.02.2022 у розмірі - 1243828,23 гривень (сума, що заявляється до стягнення по податковій декларації становить 829218,86 грн).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (надалі за текстом - ПКУ) платник податків зобов`язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПКУ податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Судом встановлено, що за відповідачем обліковується заборгованість в загальній сумі 4683673,93 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та земельного податку, яка виникла на підставі самостійно задекларованих, але не сплачених зобов`язань - за деклараціями долученими до матеріалів справи.

Як визначено у пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого пватником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Механізм обліку нарахованих та сплачених сум податків, до 10.06.2016, передбачався Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів від 05.12.2013 №765, далі - Наказ №765.

Надалі, пунктом 1 розділу II Порядку ведення органами ДФС України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 за № 751/28881 (далі - Наказ № 422), зазначалось, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами ДФС відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками.

Відповідно до п.1 розділу II Наказу № 422, ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

З 05.04.2021 набрав чинності Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5, далі - Наказ № 5, який містить аналогічні норми тим, що визначені Наказами № 765 та № 422 .

Зокрема, підпунктом 1 пункту 1 розділу II Наказу № 5 зазначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно- територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту «е» пункту 176.1 статті 176 ПК України, платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Як визначено у п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними - стками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника п~ати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової иінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів.

Відповідно до пп. 266.1.1 ст. 266 Податкового кодексу України (далі ПК України), платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп 266.2.1.ст. 266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності і пп.266.3.2 ст. 266 ПК України).

Відповідно до пп. 266.5.1. ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пп. 266.7.1. ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси елем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 266.7.2. ст.. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення- рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 _статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за : сдезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 иього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - ттотягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пп.266.10.1. ст.. 266 ПК України).

Відповідно до пп. 266.10.3 ст. 266 ПК України, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 36.1 статті 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з митної справи, а згідно п. 36.3 ст. 36 ПК України податковий обов`язок є першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника, крім випадків, передбачених законом.

Як зазначено у пункті 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, відповідач самостійно визначено суми зобов`язань з податків та зборів, що підлягають сплаті.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п.57.3 ст.57 ПК України).

Пунктом 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, шо реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Враховуючи відсутність доказів сплати підтвердженої матеріалами справи заборгованості відповідача, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення податкового боргу в розмірі 4 683 673,93грн.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу» від 03.11.2022 № 2719-ІХ, частину першу статті 5 Закону України "Про судовий збір" доповнено пунктом 27 такого змісту: "27) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

При цьому, відповідно до частини 2 статті 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Райз - Максимко" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги,121 В, ідентифікаційний номер 30382533) на користь Головного управління ДПС у Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Європейська,4, ідентифікаційний номер 44057192) 4 683 673 (чотири мільйони шістсот вісімдесят три тисячі шістсот сімдесят три) грн. 93 коп. податкового боргу.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Райз - Максимко" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги,121 В, ідентифікаційний номер 30382533) в дохід Державного бюджету України 70 255,11 грн. судових витрат.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 10.04.2023

Суддя Д.В. Мандичев