ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 року м.Дніпро Справа № 904/6356/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Дарміна М.О.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Шевченко Л.П., довіреність № 298-К-О від 24.02.2023 р., адвокат;

від відповідача: Хохленко А.О., ордер серія АЕ №1162194 від 07.02.2023 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2022, ухвалене суддею Панна С.П., повний текст якого підписаний 29.11.2022, у справі №904/6356/20

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", м. Дніпро

про розірвання договору та стягнення заборгованості у сумі 5 392 481,27 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", в якому просить:

- розірвати кредитний договір №DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 (з урахуванням всіх наступних змін і доповнень до нього), укладений між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал";

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" прострочену заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 у розмірі 5 392 481,27 грн., яка виникла на підставі кредитного договору №DNHSLNIO3662 від 03.06.2013.

Позовні вимоги мотивовані істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору №DNHSLNIO3662 від 03.06.2013, зокрема, в частині несплати процентів.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2022 позовні вимоги задоволено повністю.

Розірвано кредитний договір № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 (з урахуванням всіх наступних змін і доповнень до нього), укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" прострочену заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 у розмірі 5 392 481 гривень 27 копійок, яка виникла на підставі кредитного договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 та судовий збір у розмірі 82 989 гривень 22 копійки.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального і процесуального права, нез`ясування обставин справи, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що станом на 21.09.2020 у ТОВ Істейтглобал відсутня прострочена заборгованість з повернення тіла кредиту за Кредитним договором.

Також у ТОВ Істейтглобал відсутня будь-яка заборгованість перед АТ КБ Приватбанк зі сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором, в тому числі зі сплати процентів за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 у розмірі 5392481,27 грн. Усі зобов`язання за Кредитним договором ТОВ Істейтглобал були виконані належним чином, в тому числі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог були припинені зобов`язання ТОВ Істейтглобал зі сплати відсотків за період з 26.12.2019 по 25.09.2020: відповідно до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (припинення зобов`язання зарахуванням) від 26.06.2020 припинено зобов`язання зі сплати відсотків за Кредитним договором за період з 26.03.2020 по 25.06.2020, відповідно до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (припинення зобов`язання зарахуванням) від 25.09.2020 припинено зобов`язання зі сплати відсотків за Кредитним договором за період з 26.06.2020 по 25.09.2020, відповідно до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (припинення зобов`язання зарахуванням) від 28.09.2020 № 28/09 припинено зобов`язання зі сплати відсотків за Кредитним договором за період з 26.12.2019 по 25.03.2020. Заяви ТОВ Істейтглобал про зарахування зустрічних однорідних вимог від 26.06.2020, від 25.09.2020, № 28/09 від 28.09.2020 подавались нарочно, а також направлялись поштою АТ КБ Приватбанк (копії заяв про зарахування, а також докази їх поштового направлення містяться в матеріалах справи).

Відповідно до вищезазначених заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог, ТОВ Істейтглобал зараховано зустрічні однорідні вимоги АТ КБ Приватбанк до ТОВ Істейтглобал щодо сплати заборгованості зі сплати відсотків за Кредитним договором внаслідок зарахування заборгованості АТ КБ Приватбанк перед ТОВ Істейтглобал зі сплати орендних платежів за договорами оренди без номерів від 01.12.2016, укладеними між АТ КБ Приватбанк та Товариством з обмеженою відповідальністю Приватофис, право вимоги за якими було відступлено ТОВ Істейтглобал.

Отже, взаємні зобов`язання ТОВ «Істейтглобал» та АТ КБ «Приватбанк» припинились у встановленому законом порядку і у ТОВ «Істейтглобал» відсутня заборгованість за Кредитним договором, в тому числі зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 26.12.2019 по 25.09.2020 у сумі 7 942 187, 08 грн.

Лише при вирішення судової справи № 904/3898/18 буде встановлено наявність чи відсутність заборгованості зі сплати винагороди у розмірі 315 560 545, 78 грн. за Кредитним договором.

З огляду на вищезазначене, ТОВ «Істейтглобал» заперечує щодо наявності у нього будь-якої заборгованості за Кредитним договором, в тому числі з повернення кредиту у розмірі 105 505 068, 18 грн., сплати процентів за користування кредитом у загальній сумі 7 942 187, 08 грн. та винагороди у сумі 315 560 545, 78 грн.

Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив про законність та обґрунтованість рішення, пояснив, що основною умовою для можливості припинення зобов`язання шляхом зустрічного зарахування є дійсність та безспірність вимог, тобто такі вимоги повинні існувати на момент зарахування та між сторонами не має бути спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання та розміру. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Заяви ТОВ "Істейтглобал" про зарахування не відповідають вказаним вимогам та не породжують жодних правових наслідків для АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на відсутність у Відповідача будь-яких дійсних грошових вимог до АТ КБ «ПриватБанк», які підлягали би зарахуванню, що, в свою чергу, виключає навіть теоретичну можливість їх зустрічності, однорідності та безспірності.

Приймаючи до уваги той факт, що направлення ТОВ "Істейтглобал" на адресу АТ КБ «ПриватБанк» безпідставних Заяв про зарахування жодним чином не припиняє зобов`язань ТОВ "Істейтглобал" зі сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором за період з 26.03.2020 по 25.09.2020, що прямо слідує з положень статті 601 ЦК України та правових висновків Верховного Суду, доводи Відповідача в частині відсутності будь-якої заборгованості за Кредитним договором, в тому числі заявленої до стягнення у даній справі, є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.12.2022 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Березкіна О.В., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2022 (головуючий суддя Іванов О.Г., судді Березкіна О.В., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2022 у справі №904/6356/20; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 23.01.2023.

Ухвалою суду від 23.01.2023 задоволено клопотання відповідача та розгляд справи відкладений на 08.02.2023.

07.02.2023 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/6356/20 у зв`язку відпусткою судді Березкіної О.В., з 08.02.2023.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023, справу №904/6356/20 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Антонік С.Г., Дармін М.О., якою справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 08.02.2023 задоволено клопотання позивача та розгляд справи відкладений на 13.03.2023.

У судовому засіданні 13.03.2023 оголошено перерву до 05.04.2023.

В судовому засіданні 05.04.2023 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

03.06.2013 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (надалі - банк), Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" (надалі - позичальник) та Приватним акціонерним товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" (надалі - поручитель") був укладений Договір № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013.

Відповідно до п.А.1. договору, вид кредиту невідновлювана кредитна лінія.

Ліміт цього Договору: 135 905 071,20 (сто тридцять п`ять мільйонів дев`ятсот п`ять тисяч сімдесят одна) гривня 20 копійок, у тому числі на наступні цілі: у розмірі 135 905 071,20 (сто тридцять п`ять мільйонів дев`ятсот п`ять тисяч сімдесят одна) гривня 20 копійок на придбання 200 вагонів-хоперів у ТОВ Металургійна транспортна компанія; у розмірі 0,00 (нуль) гривень 00 копійок на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього Договору, у розмірі 0,00 (нуль) гривень 00 копійок для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна шляхом перерахування за реквізитами зазначеними в п. 2.1.1 цього Договору, у розмірі 0,00 (нуль) гривень 00 копійок на сплату судових витрат, передбачених п.п. 2.2.15, 2.3.13, 5.8 цього Договору. (пункт А.2. договору)

Згідно п.А.2.1. договору, ліміт кредитування на конкретну дату (далі за текстом Договору поточний ліміт) визначається сумою кредитних коштів, яка у цю дату може знаходитися в користуванні Позичальника. Поточний ліміт встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту, зазначеним у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до п.А.3. договору, термін повернення кредиту згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток № 1 цього Договору). Згідно зі ст. 212, 651 Цивільного кодексу України (далі- ЦКУ) у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, термін повернення кредиту встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток № 1 цього Договору).

Зобов`язання Позичальника забезпечуються: Договором застави (майнових прав на товар) № DNHSLNI03662/DZ від 03.06.2013 (п.А.5. договору)

Згідно п.А.6. договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 10 (десять) % річних. У випадку невиконання та/або неналежного виконання Позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього Договору, Банк збільшує процентну ставку на 5 (п`ять) % річних за кожен випадок невиконання та/або неналежного виконання. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього Договору та дати початку нарахування підвищених процентів. За умови відновлення виконання Позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього Договору, Позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі 10 (десять) % річних. При цьому Банк направляє письмове повідомлення Позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі 10 (десять) % річних та дати початку її нарахування.

У випадку порушення Позичальником будь-якого грошового зобов`язання Позичальник сплачує Банку проценти за користуванням кредитом у розмірі 10 (десять) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку, передбаченого п. А.3. цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,028 (нуль цілих двадцять вісім тисячних) % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється зі дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням. При цьому проценти за користування кредитом та винагороди не нараховуються та не сплачуються (п.А.7. договору).

Відповідно до п.А.8. датою сплати процентів є 25-е число кожного поточного кварталу, починаючи з 25.06.2014, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього Договору. У випадку несплати процентів у зазначений термін вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього Договору згідно з п.2.3.2 цього Договору).

Поручитель надає Банку поруку за виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором, згідно якому Банк надав Позичальнику кредит в сумі, зазначеній у п. А.2 цього Договору, а Позичальник зобов`язаний: повернути кредит у термін, зазначений в п. А.3. цього Договору, сплачувати за його користування проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього Договору, а у випадку порушення термінів повернення кредиту сплачувати проценти у розмірі, зазначеному в п. А.7 цього Договору, а також сплачувати винагороди, штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки, у відповідності, порядку та строки, зазначені у цьому Договорі. (п.3.2. договору)

За користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 цього Договору Позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього Договору. У випадку встановлення Банком у порядку, передбаченому п. 2.3.12 цього Договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки (п.4.1. договору).

Згідно п.4.2. договору, відповідно до ст. 212 ЦКУ у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1 цього Договору, Позичальник сплачує Банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А.7 цього Договору (за винятком випадку реалізації Банком права зміни умов цього Договору, встановленого п. А.3 цього Договору).

Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 4.1, 4.2 цього Договору, здійснюється у дату сплати процентів. Дата сплати процентів зазначена у п. А.8 цього Договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту (п.4.3. договору).

Зобов`язання за цим Договором виконуються у такій послідовності: кошти, отримані від Позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим Договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно з п.п. 2.2.15, 2.3.13 цього Договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, далі простроченої винагороди, далі винагороди, далі прострочених процентів, далі процентів, далі простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього Договору. Остаточне погашення заборгованості за цим Договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п. 1.2 цього Договору. У випадку несплати винагороди, процентів у відповідні їм дати сплати, визначені у цьому Договорі, вони вважаються простроченими. У випадку розрахунку витрат Банку відповідно до п.п.2.2.15, 2.3.13 цього Договору, за погодженням сторін можлива зміна термінів погашення кредиту (п.4.10. договору).

Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту (п.4.11. договору).

Відповідно до п.5.7. договору, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим Договором встановлюються Сторонами тривалістю 15 років.

Цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення електронного-цифрового підпису усіма його сторонами. (п.6.1. договору)

Цей Договір у частині п. 4.4 цього Договору набуває чинності з моменту підписання цього Договору, в решті частин - з моменту надання Позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором. (п.6.2. договору)

25.07.2016 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (надалі - банк), Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" (надалі - позичальник) та Приватним акціонерним товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" (надалі - поручитель") був укладений Договір про внесення змін до Кредитного договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013, відповідно до якого були внесені наступні зміни:

1. За згодою Сторін з 01.08.2016 за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за фіксованою процентною ставкою відповідно до умов пункту А.6, пункту А.7 Договору.

2. За період з дати списання коштів з позичкового рахунку до 01.08.2016 Позичальник в термін, встановлений п.1.2. Договору або у день дострокового повернення кредиту п. 2.4.1 Договору, сплачує Банку винагороду за користування кредитом. Розрахунок і нарахування винагороди за користування кредитом проводиться в термін повернення кредиту п. 1.2 Договору або строк дострокового повернення кредиту п. 2,4.1 Договору.

За згодою Сторін з 31.07.2016 внести зміни до пункту 4.7. Договору та викласти його у наступній редакції:

"4.7. Позичальник сплачує Банку винагороду за користування кредитом у розмірі, згідно нижченаведеної формулі: (а.с.25, том 1) де: V-сума винагороди за користування кредитом; П- числове значення фіксованої процентної ставки згідно цього договору (п.А.6., п.А.7.); Д - базіс днів у році для розрахунку процентів - 360 днів; Кпог - офіційний курс української гривні до долара США на день розрахунку, що відповідає порядковому номеру для n; n - порядковий номер дня в історії цього договору, що відповідає даті 31.07.2016 року; і - порядковий номер дня в історії цього договору (за період з дати списання коштів з позичкового рахунку по 31.07.2016 року); Аі - різниця між сумою видачі та сумою погашення кредиту за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня "і"; Рі - сума погашених процентів Р за визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня "і"; КІ - офіційний курс гривні до долара США на визначену дату, що відповідає порядковому номеру дня "і"; Sп - вхідне сальдо на день розрахунку, що відповідає порядковому номеру для "n". При негативному значенні, сума винагороди V сплаті не підлягає. При достроковому повному погашенні зобов`язань за договором (кредиту, відсотків, винагороди за користування кредитом, подальший розрахунок винагороди за користування кредитом відбувається згідно зазначеної формули, де наступні обороти, після повного погашення зобов`язань розглядаються, як початкові, "т" і "і" набувають нові первинні значення."

15.12.2016 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (надалі - банк), Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" (надалі - позичальник) та Приватним акціонерним товариство "Страхова компанія "Інгосстрах" (надалі - поручитель") був укладений Договір про внесення змін до Кредитного договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013, відповідно до якого були внесені наступні зміни:

"І. Внести зміни та доповнення в ДОГОВІР № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 шляхом викладання змісту тексту цього договору в наступній редакції

"А. ІСТОТНІ УМОВИ КРЕДИТУВАННЯ

А1. Вид кредиту - невідновлювана кредитна лінія.

А2. Ліміт цього Договору: 105 505 068,20 (сто п`ять мільйонів п`ятсот п`ять тисяч шістдесят вісім) гривень 20 копійок у тому числі на наступні цілі:

у розмірі 105 505 068,20 (сто п`ять мільйонів п`ятсот п`ять тисяч шістдесят вісім) гривень 20 копійок на придбання 200 вагонів-хоперів у ТОВ Металургійна транспортна компанія

А.2.1. Ліміт кредитування на конкретну дату (далі за текстом Договору поточний ліміт) визначається сумою кредитних коштів, яка у цю дату може знаходитися в користуванні Позичальника. Поточний ліміт встановлюється згідно з Графіком зменшення поточного ліміту, зазначеним у Додатку № 1 до цього Договору.

А.3. Термін повернення кредиту згідно з Графіком зменшення поточного ліміту (Додаток № 1 цього Договору)

А.4. Рахунки для обслуговування кредиту:

рахунок НОМЕР_1 (в гривнях), отримувач: ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299 ;

А.5. 3обов`язання Позичальника забезпечуються: договором застави майна № DNHSLNI03662/DZ від 15.12.2016.

А.6. За користування кредитом Позичальник сплачує проценти за фіксованою ставкою у розміри 10 (десять) % річних.

А.7. У випадку порушення Позичальником будь-якого з грошового зобов`язання Позичальник сплачує Банку проценти за користуванням кредитом за фіксованою ставкою у розмірі 10 (десять) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

А.8. Сторони домовилися починаючи з 25.06.2014 датою сплати процентів є 25-е число щоквартально починаючи з 25.06.2018, якщо інше не передбачене п.7.3 цього Договору.

А.9. Позичальник сплачує Банку винагороду за користування кредиток. Розмір винагороди розраховується згідно з формулою, наведеною у п.4.10. цього Договору.

А. 10. Реквізити Сторін Договору: (а.с.26, том 1).

09.10.2020 позивачем на адресу відповідача була направлена вимога щодо усунення порушень за кредитним договором № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 з вимогою сплати існуючу заборгованість за сплати процентів за користування кредитом за період з 26.12.2019 по 25.06.2020 в сумі 5 363 174,30грн. Вимога була отримана відповідачем 16.10.2020 та залишена відповідачем без відповіді (а.с.217-221, том 2).

Згідно розрахунку ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за Договором № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 за період з 26.03.2020 по 25.06.2020 загальний залишок заборгованості за надання кредиту (тілом кредиту) складає 105 505 068,18грн., в т.ч. залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом - 0,00грн.; загальний залишок заборгованості за процентами складає 5 392 481,26грн., в т.ч. залишок заборгованості за простроченими процентами - 0,00грн.; заборгованість за винагородою складає 315 560 545,78грн., в т.ч. заборгованість за простроченою винагородою - 315 560 545,78грн.; погашено пені, в т.ч. списано 0,00грн., загальна сума нарахованої пені - 0,00грн. Всього заборгованість з кредитом складає 426 458 095,22грн. (а.с.55, том 1).

Матеріалами справи підтверджується отримання відповідачем від позивача кредитного траншу на суму 135 905 071,20грн., що підтверджується меморіальним ордером № inc2 від 04.06.2013 (а.с 31, том 1) та банківськими виписками.

Згідно розрахунку ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за Договором № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 за період з 26.06.2020 по 25.09.2020 загальний залишок заборгованості за надання кредиту (тілом кредиту) складає 105 505 068,18грн., в т.ч. залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом - 0,00грн.; загальний залишок заборгованості за процентами складає 8 088 721,90, в т.ч. залишок заборгованості за простроченими процентами - 5 392 481,26грн.; заборгованість за винагородою складає 315 560 545,78грн., в т.ч. заборгованість за простроченою винагородою - 315 560 545,78грн.; погашено пені, в т.ч. списано 0,00грн., загальна сума нарахованої пені - 0,00грн. Всього заборгованість з кредитом складає 429 154 335,86грн. (а.с.56, том 1).

Заборгованість за Договором № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Істейтглобал" зі сплати процентів за користування кредитом за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 складає 5 392 481,26грн.

Відповідач заперечує щодо позовних вимог позивача зазначаючи про те, що з моменту укладення вказаного вище кредитного договору позичальником було сплачено банку 49 310 215,93грн. тіла та відсотків за кредитним договором № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013, зокрема у 2015 році було сплачено 24 400 000,00грн., у 2016 році - 8 850 000,00грн., у 2017 році - 5 363 174,30грн., у 2018 році - 10 697 041,63грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2020 позивач отримав заяву відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог (припинення зобов`язання зарахуванням) про припинення зобов`язання відповідача перед позивачем щодо сплати відсотків у розмірі 2 685 630,50грн. за договором № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 станом на 26.06.2020 (в редакції Договору від 15.12.2016 про внесення змін до Договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013) (а.с.6, том 3)

25.09.2020 позивач отримав заяву відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог (припинення зобов`язання зарахуванням) про припинення зобов`язання відповідача перед позивачем, станом на 25.09.2020, щодо сплати відсотків у розмірі 2 705 414,93грн. за договором № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 (в редакції Договору від 15.12.2016 про внесення змін до Договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013) (а.с.10, том 3)

Вказані вище заяви відповідача про зарахування обґрунтовані твердженням про те, що позивач має заборгованість перед відповідачем за відступленим ТОВ "Приватофис" правом вимоги зі сплати орендної плати за договорами оренди та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем зі сплати відсотків за кредитним договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не надано суду будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження обставин наявності у АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за договорами оренди укладеними з ТОВ "Приватофис" та наявності у відповідача зустрічних однорідних вимог до банку, які є предметом заяв ТОВ "Істейтглобал" про зарахування, як і відповідного права вимоги сплати такої заборгованості.

Доказів виконання зобов`язання щодо сплати нарахованих процентів за Договором № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 (в редакції Договору від 15.12.2016 про внесення змін до Договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013) зі сплати процентів за користування кредитом за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 в сумі 5 392 481,26грн. відповідач не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення вказаної вище суми процентів визнано обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Через порушення відповідачем умов п.А.8 кредитного договору позивач не отримав те, на що розраховував при укладенні договору, а саме, - на отримання процентів за користування кредитними коштами. Несплату процентів за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 у розмірі 5 392 481,27 грн. суд вважає істотним порушенням.

Таким чином, через протиправну поведінку відповідача (невиконання умов п. А.8 кредитного договору) позивачу завдано шкоду у вигляді неотриманих доходів (процентів за користування кредитними коштами) на які позивач розраховував при укладенні договору.

Вказані обставини свідчать про існування підстав для розірвання Кредитного договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Цивільні зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Дослідивши положення Договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013, господарський суд дійшов правильного висновку, що за своєю правовою природою даний Договір є кредитним договором, до якого застосовуються положення параграфів 1 та 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 345 ГК України передбачено, що кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, укладеного в письмовій формі між кредитором та позичальником, в якому обов`язково повинно бути передбачено мета, сума і строк кредиту, умови та порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткова ставка, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Приписами ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.3 ст.202 Господарського кодексу України до відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина 3 ст. 203 ГК України визначає, що господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до ч.3 ст. 202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Згідно з ч. 5 ст. 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правом застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно зі ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в друге навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України): бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється і на правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений, визначений моментом пред`явлення вимоги.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але випливає із тлумачення за визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до правової позиції Верховного Суду викладених в постановах від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.219 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18.

Зобов`язання з оплати заборгованості за договором може припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності установлених статтею 601 ЦК України, та за відсутності обставин, передбачених 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.

Основною умовою для можливості припинення зобов`язання шляхом зустрічного зарахування є дійсність та безспірність вимог, тобто такі вимоги повинні існувати на момент зарахування, та між сторонами не має бути спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання та розміру. Наявність заперечень сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку (правова позиція Великої палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16, постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17, від 26.11.2019 у справі № 920/240/18).

У постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 910/7570/19 зазначено:

"Посилаючись лише на відсутність доказів оскарження позивачем заяви про зарахування зустрічних вимог та відсутність доказів визнання її недійсною, в силу чого правочин є правомірним, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про можливість припинення зобов`язань відповідача за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №001ФД від 08.11.2016 на суму 1 846 678,16грн. на підставі статті 601 Цивільного кодексу України, не врахувавши при цьому вимог даної статті щодо умов зарахування, як то зустрічність вимог, однорідність вимог та строк їх виконання, не дослідивши названих критеріїв та не урахувавши відсутність в матеріалах справи доказів наявності у позивача заборгованості за договором поставки № 87 від 18.11.2016, так само як і самого договору.

Судом першої інстанції установлено, що позивач не визнає наявного у нього обов`язку зі сплати за договором поставки №87 від 18.11.2016 у визначеному відповідачем розмірі, тобто між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання, тому відсутня безспірність заявлених однорідних вимог. При цьому, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження суми заборгованості позивача за договором поставки № 87 від 18.11.2016. За наведених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що направлення заяви про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у цьому випадку не припиняє обов`язку відповідача щодо своєчасного перерахування грошових коштів за Договором № 001ДФ про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 18.11.2016."

В апеляційній скарзі Відповідач намагається довести, що в нього була відсутня прострочена заборгованість за процентами в зв`язку з припиненням зобов`язання в цій частини шляхом, начебто, проведеного зарахування зустрічних однорідних вимог.

Ці твердження є безпідставними з огляду на наступне.

Як слідує зі змісту відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги, доводи про відсутність у ТОВ "Істейтглобал" заборгованості, заявленої до стягнення у даній справі, Відповідач обґрунтовує посиланням на заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (припинення зобов`язання зарахуванням) ТОВ "Істейтглобал" від 26.06.2020 та від 25.09.2020 (далі - Заяви ТОВ "Істейтглобал" про зарахування), копії яких разом з доказами направлення на адресу АТ КБ «ПриватБанк» наявні в матеріалах справи.

В той же час, зобов`язання Відповідача щодо сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 ні за яких обставин не могли бути припинені на підставі вказаних Заяв ТОВ "Істейтглобал" про зарахування, оскільки основною умовою для можливості припинення зобов`язання шляхом зустрічного зарахування є дійсність та безспірність вимог, тобто такі вимоги повинні існувати на момент зарахування та між сторонами не має бути спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання та розміру. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Заяви ТОВ "Істейтглобал" про зарахування не відповідають вказаним вимогам та не породжують жодних правових наслідків для АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на відсутність у Відповідача будь-яких дійсних грошових вимог до АТ КБ «ПриватБанк», які підлягали би зарахуванню, що, в свою чергу, виключає навіть теоретичну можливість їх зустрічності, однорідності та безспірності.

Так, Заяви ТОВ "Істейтглобал" про зарахування обґрунтовані твердженнями про те, що:

- АТ КБ «ПриватБанк» має заборгованість перед ТОВ "Істейтглобал" за відступленим товариством з обмеженою відповідальністю «ПРИВАТОФИС» (далі - ТОВ «ПРИВАТОФИС») правом вимоги зі сплати орендної плати за договорами оренди;

- ТОВ "Істейтглобал" має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» зі сплати відсотків за Кредитним договором.

При цьому, враховуючи неодноразово сформульовані висновки Верховного Суду, обов`язковим є доведення Відповідачем на підставі належних та допустимих доказів факту наявності у ТОВ "Істейтглобал" зустрічних однорідних вимог до Банку, зокрема наявності у АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договорами оренди, яка є предметом Заяв ТОВ "Істейтглобал" про зарахування.

В той же час, відповідачем взагалі не надано будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження обставин наявності у АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договорами оренди, укладеними з ТОВ «ПРИВАТОФИС», які є предметом Заяв ТОВ "Істейтглобал" про зарахування, як і відповідного права вимоги сплати такої заборгованості.

Самі по собі Заяви ТОВ "Істейтглобал" про зарахування, надані Відповідачем, ні за яких обставин не можуть бути покладені в основу висновку про належність та відповідність вимогам статті 601 ЦК України нібито проведеного Відповідачем зарахування, оскільки жодним чином не підтверджують:

- наявність у Відповідача будь-якого права вимоги до Банку, в тому числі за договорами оренди, укладеними між Банком та ТОВ «ПРИВАТОФИС»;

- наявність у Банка будь-якої заборгованості перед ТОВ «ПРИВАТОФИС» за договорами оренди;

- факт відступлення відповідного права вимоги до Банку від ТОВ «ПРИВАТОФИС» на користь Відповідача.

Відтак, і наявності будь-яких зобов`язальних правовідносин між учасниками даної справи, в яких би Відповідач виступав кредитором но відношенню до Позивача.

З огляду на викладене, доводи заявника апеляційної скарги про припинення зобов`язань ТОВ "Істейтглобал" перед АТ КБ «ПриватБанк» зі сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, твердження ТОВ "Істейтглобал" про наявність у Банка заборгованості за відступленим ТОВ «ПРИВАТОФИС» правом вимоги зі сплати орендної плати за договорами оренди не відповідають дійсності, так як Банк не має відповідної заборгованості перед ТОВ «ПРИВАТОФИС».

На вказану обставину АТ КБ «ПриватБанк» неодноразово звертав увагу як ТОВ "Істейтглобал", так і ТОВ «ПРИВАТОФИС» в направлених на адресу вказаних товариств запереченнях проти Повідомлень про відступлення права вимоги та Заяв про зарахування.

Зокрема, в запереченнях проти Повідомлень ТОВ «ПРИВАТОФИС» про відступлення права вимоги (копії заперечень з доказами направлення наявні в матеріалах справи) Банк наголошував на відсутності будь-яких прострочених/невиконаних зобов`язань перед ТОВ «ПРИВАТОФИС» зі сплати орендних платежів за Договорами оренди б.н. від 01.12.2016, з огляду на те, що всі зобов`язання були припинені внаслідок зарахування, здійсненого за заявами Банку, які направлялися на адресу ТОВ «ПРИВАТОФИС».

Оскільки Банк не має заборгованості перед ТОВ «ПРИВАТОФИС» зі сплати орендних платежів за договорами оренди б.н. від 01.12.2016, у ТОВ «ПРИВАТОФИС» відсутнє будь-яке право вимоги за такими договорами, яке могло би бути передане/відступлене на користь ТОВ «ІСТЕЙТГЛОБАЛ» та/або інших осіб.

З огляду на зазначені вище обставини та керуючись приписами чинного законодавства України, Банк звертав увагу, що Повідомлення ТОВ «ПРИВАТОФИС» не спричиняють жодних юридично значущих наслідків у вигляді відступлення на користь ТОВ "Істейтглобал" будь-яких прав вимоги до Банку та не мають наслідком заміну кредитора у вже припинених зобов`язаннях між ТОВ «ПРИВАТОФИС» та Банку зі сплати орендних платежів.

В свою чергу, в запереченнях проти Заяв "Істейтглобал" про зарахування (копії заперечень з доказами направлення наявні в матеріалах справи) Банк повідомляв Відповідача про припинення своїх зобов`язань з оплати орендної плати за Договорами оренди, укладеними між Банком та ТОВ «ПРИВАТОФИС», шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, на підставі наявної у ТОВ «ПРИВАТОФИС» кредитної заборгованості перед Банком, в тому числі і стосовно договорів, за якими, начебто, було відступлене право вимоги до ТОВ "Істейтглобал".

Банк звертав увагу Відповідача, що Заяви ТОВ "Істейтглобал" про зарахування не спричиняють жодних юридично значущих наслідків, оскільки у Банка відсутня заборгованість зі сплати орендних платежів за договорами оренди, укладеними між Банком та ТОВ «ПРИВАТОФИС».

Підтвердженням факту відсутності у Банка будь-якої заборгованості за договорами оренди, укладеними з ТОВ «ПРИВАТОФИС», є Заяви АТ КБ «ПриватБанк» про зарахування зустрічних однорідних вимог, Довідка АТ КБ «ПриватБанк» Ме З.Орг 1/3-121743 від 17.07.2020 та Перелік об`єктів оренди з зазначенням орендної плати за користування об`єктами оренди за договорами оренди земельної ділянки та приміщень, укладеними між ТОВ «ПРИВАТОФИС» та АТ КБ «ПриватБанк» 01.12.2016.

Відтак, незгода АТ КБ «ПриватБанк» з нібито проведеним ТОВ "Істейтглобал" зарахуванням є аргументованою та підтвердженою доказами, на відміну від доводів ТОВ "Істейтглобал" про припинення зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором за період з 26.03.2020 по 25.09.2020, обґрунтованими виключно посиланнями на безпідставні Заяви ТОВ "Істейтглобал" про зарахування.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги той факт, що направлення ТОВ "Істейтглобал" на адресу АТ КБ «ПриватБанк» безпідставних Заяв про зарахування жодним чином не припиняє зобов`язань ТОВ "Істейтглобал" зі сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором за період з 26.03.2020 по 25.09.2020, що прямо слідує з положень статті 601 ЦК України та правових висновків Верховного Суду, доводи заявника апеляційної скарги в частині відсутності будь-якої заборгованості за Кредитним договором, в тому числі заявленої до стягнення у даній справі, є безпідставними та необґрунтованими.

Наведене вище спростовує доводи апеляційної скарги та свідчить про те, що оскаржуване рішення ухвалене судом з дотриманням всіх вимог процесуального права, з вірним застосуванням приписів матеріального права та із врахуванням висновків Верховного Суду.

Доказів виконання зобов`язання щодо сплати нарахованих процентів за Договором № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 (в редакції Договору від 15.12.2016 про внесення змін до Договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013) зі сплати процентів за користування кредитом за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 в сумі 5 392 481,26грн. відповідач не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення вказаної вище суми процентів, є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволено господарським судом.

Щодо розірвання кредитного договору №DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 (з урахуванням всіх наступних змін і доповнень до нього), укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, приписи ст.651 ЦК України пов`язують можливість розірвання договору у зв`язку з порушенням стороною його умов лише у разі, якщо внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення договору визначається за об`єктивними ознаками та обставинами, що вказують на значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору.

Матеріалами справи підтверджується, що в порушення умов кредитного договору відповідачем були порушені зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитом, а саме: порушено умови п.А.8 кредитного договору.

Враховуючи приписи ст.651 ЦК України, при розгляді даної справи, позивач, розраховуючи на задоволення позовних вимог, повинен довести:

- наявність шкоди, завданої йому відповідачем порушенням умов договору;

- чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати;

- наскільки він позбавився того, на що він розраховував, з огляду на термін, на який укладався договір, враховуючи і заборгованість, яку допустив відповідач у певний проміжок часу (постанова Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-75цс13 від 18.09.2013).

Відповідно до пункту А.8. Договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 (в редакції Договору від 15.12.2016 про внесення змін до Договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013), сторони домовилися починаючи з 25.06.2014 датою сплати процентів є 25-е число щоквартально починаючи з 25.06.2018, якщо інше не передбачене п.7.3 цього Договору.

Колегія суддів вважає, що саме через порушення відповідачем умов п.А.8 кредитного договору позивач не отримав те, на що розраховував при укладенні договору, а саме на отримання процентів за користування кредитними коштами. Несплату процентів за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 у розмірі 5 392 481,27 грн. суд вважає істотним порушенням.

Таким чином, через протиправну поведінку відповідача (невиконання умов п. А.8 кредитного договору) позивачу завдано шкоду у вигляді неотриманих доходів (процентів за користування кредитними коштами) на які позивач розраховував при укладенні договору.

Вказані обставини свідчать про існування підстав для розірвання Кредитного договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 (з урахуванням всіх наступних змін і доповнень до нього), укладений між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, у зв?язку з істотним порушенням відповідачем умов кредитного договору, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 у справі № 904/299/16).

Відповідно до ч.2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Згідно приписів ч.3 ст.653 Цивільного кодексу України якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Отже, розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі N548/981/15-ц).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За викладеного господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги щодо розірвання кредитного договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013 (з урахуванням всіх наступних змін і доповнень до нього), укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал", а також стягнуто прострочену заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 у розмірі 5 392 481,27 грн., яка виникла на підставі кредитного договору № DNHSLNIO3662 від 03.06.2013.

Колегія суддів констатує, що предметом позову у даній справі є розірвання Кредитного договору та стягнення з ТОВ "Істейтглобал" простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 26.03.2020 по 25.09.2020 у розмірі 5 392 481,27 грн.

Отже доводи апеляційної скарги стосовно заборгованості за основною сумою боргу та винагородою за користування кредитом, з якими Банк незгодний, є недоречними, оскільки не стосуються предмету позову (стягнення процентів), та, в зв`язку з цим, не колегією суддів до уваги не беруться.

Відповідач 08.02.2023 подав до суду клопотання, в якому він просить суд зупинити розгляд справи № 904/6356/20 до винесення рішення по справі № 904/372/23, відповідно до якої було порушено процедуру банкротство ТОВ "Істейтглобал" у Господарському суді Дніпропетровської області.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" про необхідність зупинення провадження у справі № 904/6356/20 до винесення рішення по справі № 904/372/23 є безпідставними з огляду на наступне.

Частина 3 статті 195 ГПК України встановлює, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 31 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Тобто, законодавець передбачив можливість зупинення провадження у справі на стадії розгляду справи по суті з конкретних підстав встановлених пунктами 1 - 31 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього ГПК України.

Разом з тим, як вбачається зі змісту клопотання, підставою зупинення розгляду справи Відповідач зазначив пункт 5 частини 1 статті 227 ГПК України, що прямо суперечить приписам ГПК України.

Крім того порядок та умови зупинення провадження у справі врегульованого нормами статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

За змістом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

У разі зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України за вимогами статті 234 ГПК України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановлені ухвали (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.07.2019 у справі 904/4233/18).

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Під неможливістю розгляду зазначеної справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини четверта та шоста статті 75 ГПК України).

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17, від 17.12.2019 у справі № 917/131/19).

Крім того слід зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18 та від 10.06.2019 у справі № 914/1983/17).

З цього приводу також варто зауважити, що Відповідач просить зупинити розгляд справи № 904/6356/20 до винесення рішення по справі № 904/372/23. У процедурі банкрутства судом приймається безліч судових рішень, разом з тим, з клопотання ТОВ "Істейтглобал" не вбачається, до настання якої саме події воно просить зупинити розгляд справи.

Будь-яких інших обставин, що впливали б на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі стосовно наявності або відсутності юридичних підстав на результати розгляду справи, а відтак - свідчили б про наявність підстав для зупинення судом апеляційної інстанції провадження у цій справі, в клопотанні не наведено.

До того ж Відповідачем не враховані встановлені частиною 1 статті 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції судом, якою встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Порушення справи про банкрутство ТОВ "Істейтглобал" жодним чином не впливає на можливість суду апеляційної інстанції переглянути справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржувані судові рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2022 у справі №904/6356/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2022 у справі №904/6356/20 залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтглобал" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена та підписана 14.04.2023.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік