ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/124/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

Розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферозіт», м. Теребовля Тернопільської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кифа», с. Мідяниця Закарпатської області

про стягнення 178 268,16 грн

секретар судового засідання - Піпар А.Ю.

учасники справи не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кифа» про стягнення 148 556,80 грн заборгованості за поставлений товар та 29 711,36 грн 20% штрафу, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договору поставки товарів № РЕ/101/22 від 04.01.2022.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/124/23 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2023.

Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

В ході розгляду справи позивачем 15.03.2023 подано суду клопотання про долучення доказів від 15.03.2023 за №79 згідно з яким повідомлено, що відповідачем після відкриття провадження у справі часткового сплачено суму основного боргу в розмірі 50 000,00 грн, на підтвердження чого суду надано копію платіжного доручення №373 від 10.03.2023

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, надіслана на офіційну юридичну адресу Відповідача вручена Товариству з обмеженою відповідальністю «Кифа» 02.03.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером 666 та вбачається з відомостей з вебсайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого відправлення за трек-номером 666.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав час та можливість надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості за поставлений товар за Договором поставки товарів №РЕ/ЛВ/101/22 від 04.01.2022 у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість в розмірі 148 556,80 грн, на яку позивачем нараховано 29 711,36 грн штрафу, з вимогами про стягнення яких подано даний позов до Господарського суду.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відзив на позов відповідачем не подано.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

04 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ферозіт», як Постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кифа», як Покупцем було укладено Договір поставки товарів №РЕ/ЛВ/101/22 (надалі - Договір) за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується постачати і передавати у власність Покупцю будівельні матеріали (Товар) для використання у господарській діяльності, а Покупець, в свою чергу, зобов`язується приймати цей Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умова Договору.

Згідно з п. 1.2., 1.3. Договору асортимент Товару, його кількість, дата поставки і ціна визначаються згідно видаткових накладних. Ціни на кожну наступну поставку встановлюються в видаткових накладних, які мають силу протоколу узгодження ціни і є підставою для проведення розрахунків між сторонами, а також мають силу додатків до Договору і є його невід`ємною частиною.

Перехід права власності на поставлену партію Товару відбувається в момент підписання видаткової накладної (п. 2.5. Договору).

Згідно з умовами п. 4.1. Договору сторонами встановлено форму оплати Покупцем за отриманий Товару протягом 30 календарних днів від дати отримання Товару уповноваженою особою Покупця.

Розрахунки за товар здійснюються шляхом перерахування суми вартості товару у безготівковому порядку в гривнях на поточний банківський рахунок Постачальника. Загальна сума договору складає суму всіх видаткових накладних, на підставі яких здійснюється постачання продукції у відповідності із цим Договором (п. 4.2. Договору).

Пунктом 7.1. Договору визначено, що він вступає в дію з дати його підписання і діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків, нарахування пені, штрафу, процентів річних, інфляційних втрат до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором.

На виконання умов укладеного Договору Постачальником згідно з видатковими накладними № ЛВ000008477 від 04.08.2022, № ЛВ000008479 від 04.08.2022,№ ЛВ000008478 від 04.08.2022 передано, а Покупцем прийнято зазначений у накладній Товар будівельні матеріали на 148 556,80 грн (З ПДВ), що підтверджується долученими до позовної заяви копіями зазначених видаткових накладних та не заперечено відповідачем у справі.

За твердженням Позивача, Відповідачем не виконано зобов`язання з оплати вартості переданого йому за Договором згідно з видатковими накладними № ЛВ000008477 від 04.08.2022, № ЛВ000008479 від 04.08.2022,№ ЛВ000008478 від 04.08.2022 товару у визначений Договором строк, у зв`язку з чим, станом на 08.02.2023 (дата оформлення позовної заяви) заборгованість відповідача складала 148 556,80 грн, з вимогами про стягнення якої разом з нарахованим позивачем в порядку п. 5.3. Договору штрафу позивач і звернувся з даним позовом до Господарського суду.

Водночас, судом встановлено, що після звернення ТОВ «Ферозіт» з даним позовом до суду та відкриття провадження у даній господарській справі відповідачем згідно з платіжним дорученням №373 від 10.03.2023 здійснено часткову сплату вартості отриманих від позивача будівельних матеріалів в розмірі 50 000,00 грн

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

За положеннями ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач в порушення умов Договору взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати вартості отриманого ним Товару у визначений п. 4.1. Договору строк не виконав, у зв`язку з чим на час подання позову за ним рахувалася заборгованість за поставлений йому за Договором та відповідно до видаткових накладних № ЛВ000008477 від 04.08.2022, № ЛВ000008479 від 04.08.2022,№ ЛВ000008478 від 04.08.2022 товар в розмірі 148 556,80 грн.

При цьому, як вбачається з клопотання позивача про долучення доказів №79 від 15.03.2023 відповідачем після подання позову здійснено часткову сплату вартості отриманого за Договором Товару в розмірі 50 000,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що в процесі розгляду даної справи відповідачем частково сплачено заборгованість в розмірі 50 000,00 грн, а відтак, враховуючи, що між сторонами відсутній спір в цій частині позовних вимог провадження у справі про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кифа» 50 000,00 грн заборгованості підлягає закриттю згідно з п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

За таких обставин, залишок непогашеної суми основної заборгованості перед позивачем станом на час вирішення даного спору становить 98 556,80 грн (148 556,80 грн 50 000,00 грн), яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Щодо вимог про стягнення штрафу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 5.3. Договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати поставленого товару більше ніж на 30 календарних днів Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

З урахуванням викладеного, суд вважає правомірним та обґрунтованим нарахування Відповідачу згідно з п. 5.3. Договору 29 711,36 грн штрафу за випадку прострочення оплати поставленого товару більше ніж на 30 календарних днів (148 556,80 грн * 20%), а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі ч.ч. 1, 9 ст. 129 ГПК України, враховуючи, що, як встановлено судом, спір в справі виник внаслідок неправильних дій Відповідача, покладаються судом на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кифа», у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань за Договором яким спір і доведено до судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кифа» (90122, с. Мідяниця Закарпатської області, буд. 226А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» (48000, м. Теребовля Тернопільської області, вул. Шевченка, 171, , поштова адреса: а/с 10880, м. Львів, 79002) 98 556,80 грн (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят шість гривень 80 копійок) заборгованості, 29 711,36 грн (двадцять дев`ять тисяч сімсот одинадцять гривень 36 копійок) штрафу та 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

3. В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферозіт» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кифа» 50 000,00 грн заборгованості закрити провадження у справі за відсутності предмета спору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 24 квітня 2023 року.

Суддя Лучко Р.М.