ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. Справа№ 910/3401/21 (761/22523/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Полякова Б.М.

Грека Б.М.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 : Павлюк П.В. - за ордером серія АІ № 1040369 від 29.03.2023;

від ОСОБА_1 : Ізотов І.І. - за ордером серія АН № 1084482 від 29.03.2023;

Завадський А.Ю. (особисто);

від ОСОБА_2 : Сидоренко В.В. - за ордером серія АА № 1288923 від 29.03.2023.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) (суддя Омельченко Л.В.), яка поставлена за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про поділ майна подружжя, яке перебуває у спільній сумісній власності

у межах справи № 910/3401/21

за заявою ОСОБА_2

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) (суддя Омельченко Л.В.) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) та мотивоване тим, що заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях щодо можливих дій арбітражного керуючого Кравченка Р.М. під час виконання ним обов`язків керуючого реалізацією майна у справі № 910/3401/21 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

Вказане не може свідчити про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, оскільки такі обставини не доведені належними та допустимими доказами, а сам факт ухилення відповідача від виконання рішення, яке буде прийнято у справі, на час вирішення питання доцільності/недоцільності вжиття заходів забезпечення позову ще не встановлений та підлягає доведенню позивачем під час розгляду справи по суті.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) та прийняти нове судове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1) заборони відповідачу - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), або будь-яким особам, в тому числі керуючому реалізацією майна боржника арбітражному керуючому Кравченку Р.М. чи іншим арбітражним керуючим, залученим у справі №910/3401/21 про неплатоспроможність боржника, здійснювати дії, направлені на опис, вилучення та/або реалізацію наступного майна:

- легкового автомобіля BMW X6 35d 3.0 xDrive 306HP (E71), державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 ;

- машиномісця НОМЕР_4 в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_1 ;

- квартири, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житлового двоповерхового будинку у республіці Чорногорія, за адресою TOMBA BB BAR CRNA GORA (Montenegro).

2) Заборони особам, уповноваженим на виконання реєстраційних дій, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (нотаріусам, органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування), особам органів МВС, уповноваженим на виконання реєстраційних дій щодо транспортних засобів, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно наступного майна:

- легкового автомобіля BMW X6 35d 3.0 xDrive 306HP (E71), державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 ;

- машиномісця НОМЕР_4 в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_2;

- квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житлового двоповерхового будинку у республіці Чорногорія, за адресою TOMBA BB BAR CRNA GORA (Montenegro).

3) Накладення арешту на грошові кошти в сумі 44 600 доларів США та 29 520 євро, що вилучені Національним антикорупційним бюро України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що наявність запиту арбітражного керуючого Кравченка Р.М. вих. № 01-23/228 від 20.12.2021 з вимогою допустити його до квартири в якій мешкає ОСОБА_1 , а також клопотання арбітражного керуючого Кравченка Р.М. про надання вільного доступу до усіх приміщень квартири та вимоги не чинити перешкод при здійсненні ним та учасниками справи опису майна банкрута, свідчить про те, що керуючим реалізацією майна вчиняються дії направлені на виявлення і опису майна (що є передумовою його подальшого продажу), право спільної сумісної власності на яке належить також ОСОБА_1 .

Таким чином, висновки місцевого господарського суду про наявність лише припущень ОСОБА_1 про вчинення дій стосовно майна, яке є предметом позову, спростовуються вищевикладеними доводами.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

12.04.2023 о 09 год 18 хв на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду та 12.04.2023 о 10 год 20 хв через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від ОСОБА_2 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, у відповідності до яких відповідач просить суд, залишити судове рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) без змін; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) про відмову забезпечення позову залишити без задоволення; направити справу № 910/3401/21 (761/22523/21) про відмову забезпечення позову до Господарського суду міста Києва судді Омельченко Л.В. для подальшого розгляду по суті.

До вищевказаних відзивів на апеляційну скаргу долучено наступні документи:

- докази надіслання учасникам справи зазначеного відзиву на апеляційну скаргу (роздруківка з електронної пошти відповідача);

- копію адвокатського запиту (в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) від 31.03.2021;

- копію резолютивної частини ухвали Вищого антикорупційного суду від 02.06.2021 у справі № 757/870/18-к про відмову у скасуванні арешту майна;

- копію ухвали Вищого антикорупційного суду від 02.06.2021 у справі № 757/870/18-к про відмову у скасуванні арешту майна;

- фотокопію апеляційної скарги ОСОБА_1 № 3-з від 16.06.2021 на ухвалу Вищого антикорупційного суду про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна;

- фотокопію ордеру серії ДН № 139567 від 16.06.2021;

- фотокопію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН № 5822;

- роздруківку з електронної пошти відповідача;

- копію клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту майна у порядку ст. 174 КПК України (повторне);

- копію доповнень ОСОБА_1 до клопотання від 26.01.2022 про скасування арешту майна у порядку ст. 174 КПК України;

- копію листа Офісу Генерального прокурора № 16/1/1-18873-16 від 06.04.2021;

- копію листа Вищого антикорупційного суду № 03.14-26/75/2020 від 05.11.2020;

- копію реєстраційного посвідчення № 0015078 від 30.11.2009;

- копію інформаційної довідки № 455 від 11.02.2021;

- копію договору іпотеки б/н від 12.11.2010;

- копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом;

- копію витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі;

- копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності;

- копію інформаційної довідки № 055- від 22.06.2020;

- роздруківки з сайту Єдиного реєстру судових рішень;

- роздруківку резолютивної частини ухвали Вищого антикорупційного суду від 02.06.2021 у справі № 757/870/18-к про відмову у скасуванні арешту майна з Єдиного реєстру судових рішень.

Необхідно вказати, що вказані відзиви ОСОБА_2 на апеляційну скаргу є аналогічними один одному за змістом, прохальною частиною та додатками до них, тобто фактично подано один і той самий відзив на апеляційну скаргу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

У відповідності до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Андрієнка В.В., суддів: Буравльова С.І., Шапрана В.В.

05.12.2022 від суддів Північного апеляційного господарського суду Андрієнка В.В., Буравльова С.І. та Шапрана В.В. надійшла заява про самовідвід.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) заяву суддів Андрієнка В.В., Буравльова С.І. та Шапрана В.В. про самовідвід від розгляду справи № 910/3401/21 (761/22523/21) задоволено; справу № 910/3401/21 (761/22523/21) передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/512/22 від 09.12.2022 у зв`язку із задоволенням заяви суддів Північного апеляційного господарського суду Андрієнка В.В., Буравльова С.І. та Шапрана В.В. про самовідвід від розгляду даної справи, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/3401/21 (761/22523/21).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2022 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/3401/21 (761/22523/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яке перебуває у спільній сумісній власності; у межах справи № 910/3401/21 за заявою ОСОБА_2 про неплатоспроможність. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) до надходження матеріалів справи № 910/3401/21 (761/22523/21) до Північного апеляційного господарського суду.

18.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/3401/21 (761/22523/21).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21), зокрема, клопотання ОСОБА_1 задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21); відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) призначено на 29.03.2023; встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 20.03.2023; попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, можуть бути залишені без розгляду у відповідності до ч. 2 ст. 207 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) задоволено заяву ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи; відкладено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) на 12.04.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) залишено без розгляду відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) з доданими до нього додатками.

Явка представників учасників справи

12.04.2023 у судове засідання з`явилися ОСОБА_2 (особисто) та його представник, а також представники ОСОБА_1 .

Позиції учасників справи

Представники ОСОБА_1 у судовому засіданні 12.04.2023 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з підстав викладених у ній, а оскаржувану ухвалу суду - скасувати та прийняти нове судове рішення, яким вжити заходи забезпечення.

У судовому засіданні 12.04.2023 ОСОБА_2 та його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 у справі № 910/3401/21 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) із відповідними правовими наслідками.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2022 у справі № 761/22523/21 передано цивільну справу № 761/22523/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яке перебуває у спільній сумісній власності, для розгляду у межах справи № 910/3401/21 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2022 у справі № 910/3401/21 прийнято суддею Омельченком Л.В. справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, яке перебуває у спільній сумісній власності, до свого провадження у межах справи № 910/3401/21 про неплатоспроможність ОСОБА_2 ; підготовче засідання у справі призначено на 10.10.2022.

В подальшому, 22.08.2022 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1) заборони відповідачу - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), або будь-яким особам, в тому числі керуючому реалізацією майна боржника арбітражному керуючому Кравченку Р.М. чи іншим арбітражним керуючим, залученим у справі №910/3401/21 про неплатоспроможність боржника, здійснювати дії, направлені на опис, вилучення та/або реалізацію наступного майна:

- легкового автомобіля BMW X6 35d 3.0 xDrive 306HP (E71), державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 ;

- машиномісця НОМЕР_4 в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_1 ;

- квартири, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житлового двоповерхового будинку у республіці Чорногорія, за адресою TOMBA BB BAR CRNA GORA (Montenegro).

2) Заборони особам, уповноваженим на виконання реєстраційних дій, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (нотаріусам, органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування), особам органів МВС, уповноваженим на виконання реєстраційних дій щодо транспортних засобів, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно наступного майна:

- легкового автомобіля BMW X6 35d 3.0 xDrive 306HP (E71), державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 ;

- машиномісця НОМЕР_4 в підземному автопаркінгу по АДРЕСА_2;

- квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житлового двоповерхового будинку у республіці Чорногорія, за адресою TOMBA BB BAR CRNA GORA (Montenegro).

3) Накладення арешту на грошові кошти в сумі 44 600 доларів США та 29 520 євро, що вилучені Національним антикорупційним бюро України.

На обгрунтування вищевказаної заяви позивач зазначає, що арбітражним керуючим - керуючим реалізацією майна боржника Кравченком Р.М. вчиняються дії на виявлення і опису майна, що є передумовою його подальшого продажу, право спільної сумісної власності на яке належить також Позивачці у цій справі - ОСОБА_1 .

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову.

Відповідно до положень статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Аналізуючи практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Отже, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Таким чином, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20.

Згідно із статтею 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Приписами ч.ч. 1, 3 ст. 138 ГПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Отже, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п.п. 2, 4, 9 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

В силу ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Положеннями ст. 13 Конвенції визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Слід зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2018 у справі №910/1040/18 зауважено про те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення балансу між інтересами сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна (сумою грошових коштів), на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя.

На обгрунтування підстав для забезпечення позову заявник вказує свої припущення щодо можливих дій щодо майна не відповідача по справі, а вчинення керуючим реалізацією майна боржника арбітражним керуючим Кравченком Р.М., якого призначено у справі № 910/3401/21 про неплатоспроможність ОСОБА_2 , дій направлених на виявлення, опис майна та проведення інвентаризації майна.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

Водночас, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Таким чином, звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 мала б довести належними та достатніми доказами про наявні дії відповідача, які б були спрямовані на зміну правового статусу вказаного майна, або суб`єктивних причин (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна тощо).

Разом з тим, подана ОСОБА_1 заява ґрунтується лише на припущеннях щодо можливих дій арбітражного керуючого Кравченка Р.М. під час виконання ним обов`язків керуючого реалізацією майна у справі № 910/3401/21 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

При цьому, вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку призведе до фактичного втручання в діяльність арбітражного керуючого та унеможливить виконання покладених на нього обов`язків передбачених КУзПБ в частині виявлення, опису та подальшої реалізації майна боржника з метою погашення вимог кредиторів.

Крім того, майно, яке є часткою боржника у спільній власності, може бути включено до ліквідаційної маси із виділенням частки боржника із спільного майна за правилами, передбаченими цивільним законодавством (ч. 3 ст. 131 КУзПБ).

Отже, реалізація майна буде здійснена лише після виділу частки майна боржника, а відтак, дії арбітражного керуючого жодним чином не порушують права позивача, що свідчить про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, про які просить ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд належним чином оцінивши матеріали справи дійшов правильного висновку про відмову у забезпеченні позову.

Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21), а отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2022 у справі № 910/3401/21 (761/22523/21) залишити без змін.

3. Справу № 910/3401/21 (761/22523/21) повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 24.04.2023 (у зв?язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці).

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Поляков

Б.М. Грек