ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"03" квітня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/1518/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловська Ю.М.
секретар судового засідання: Курко Ю.О.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
про стягнення 151194,26 грн.
ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №1578/22 від 11.07.2022) до відповідача - Тягинської сільської ради, в якій просить суд стягнути з останнього заборгованість в розмірі 151194,25 грн., а також судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №Е/599-21 від 10.12.2021 в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електричну енергію.
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.07.2022 було залишено без руху позовну заяву (вх. ГСОО №1578/22 від 11.07.2022) ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10-ти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.08.2022 було відкрито провадження у справі №916/1518/22 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.09.2022.
14.09.2022 до суду від ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" надійшла заява про розгляд справи за наявними матеріалами (вх. № 119517/22).
Ухвалою суду від 14.09.2022 відкладено розгляд справи №916/1518/22 на 12.10.2022.
Враховуючи вищевикладене господарський суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено можливості зупинення провадження господарським судом «до скасування воєнного стану в Україні».
Згідно із статтею 122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Розумність строків розгляду справи судом визначено як одну з основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України). Це узгоджується й з вимогами частини першої статті 6 Європейської конвенції з прав людини стосовно права кожного на розгляд його справи судом у продовж розумного строку.
Разом з тим, навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. Відповідний висновок, що ґрунтується на приписах чинного законодавства, неодноразово висловлювався Верховним Судом України (зокрема, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 922/3166/20), Радою суддів України (рішення №9 від 24.02.2022, №23 від 05.08.2022).
А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, господарський суд, з урахуванням того, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшов висновку про можливість розгляду господарської справи за відсутності представника відповідача.
У судовому засіданні 12.10.2022 суд ухвалою у протокольній формі відклав розгляд справи на 14.11.2022.
У судовому засіданні 14.11.2022 суд дійшов висновку, що спір по справі №916/1518/22 розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, в зв`язку з чим судом було оголошено перерву у розгляді справи до 07.12.2022.
Судове засідання, призначене на 07.12.2022 не відбулось у зв`язку з проведенням ГУДСНС України в Одеській області спільно з ГУНП в Одеській області оперативно-розшукових заходів з приводу анонімного повідомлення про закладення вибухового приладу в адміністративній будівлі.
Ухвалою суду від 23.12.2022 було призначено судове засідання по справі № 916/1518/22 на 30.01.2023.
06.01.2023 до суду від ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" надійшла заява про розгляд справи за наявними матеріалами (вх. № 532/23).
У судовому засіданні 14.11.2022 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про оголошення перерви у розгляді справи до 07.12.2022.
06.03.2023 до суду від ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів до суду та залучення наданих доказів до матеріалів справи (7082/23).
У судовому засіданні 06.03.2023 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про оголошення перерви у розгляді справи до 03.04.2023.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.
На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судовому 03.04.2023 засіданні судом було підписано вступну та резолютивну частини рішення.
3. Аргументи учасників справи.
3.1. Доводи ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ".
Позивач повідомив, що між ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" та Тягинською сільською радою існували договірні відносини на підставі Договору про постачання електричної енергії №Е/599-21 від 10.12.2021 зі строком дії до 31.12.2021 в частині постачання електричної енергії, а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
За твердженням позивача, у грудні 2021 року, ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" поставив електричну енергію в повному обсязі, виконавши свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до умов договору.
Позивач додає, що на виконання даного листа з метою проведення розрахунків з боку Відповідача, Позивачем було розділено розрахункові документи та направлено Відповідачу.
Як вказує позивач, відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії № РН-0005657 від 29.12.2021 з рахунком-фактурою № СФ-0014799 від 29.12.2021 з додатками, Позивач поставив електричну енергію у грудні 2021 року у кількості - 6,9310280 тис.кВт/год. на суму - 33 962,04 грн, що є визнаним та підписаним Відповідачем.
Водночас відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії № РН-0005658 від 29.12.2021 з рахунком-фактурою № СФ-0014800 від 29.12.2021 з додатками, Позивач поставив електричну енергію у грудні 2021 року у кількості - 11,0689720 тис.кВт/год. на суму - 54 237,96 грн.
Згідно з актом приймання-передачі електричної енергії № РН-0005849 від 11.01.2022 з рахунком-фактурою № СФ-0014991 від 11.01.2022 з додатками, Позивач поставив електричну енергію у грудні 2021 року у кількості - 19,787 тис.кВт/год. на суму - 96 956,30 грн., що так і залишається не сплаченою.
Таким чином, позивач зазначає, що загальний обсяг споживання електричної енергії Відповідачем з ресурсу Позивача у грудні 2021 року складає - 37,787 тис.кВт/год. на загальну суму - 185 156,30 грн, з яких - 33 962,04 грн. сплачено Відповідачем, а решта сума заборгованості - 151 194,26 грн так і залишається не сплаченою.
Також позивач повідомив, що він керується даними, які надаються йому оператором системи розподілу (АТ "Херсонобленерго"), для документального підтвердження яких позивач звернувся до АТ "Херсонобленерго" та отримав відповідь на запит, отриманий в електронному вигляді із завіренням електронним цифровим підписом.
Наразі позивач вказує, що з метою досудового врегулювання спору, позивач направляв на адресу відповідача претензію № 11/22 від 10.03.2022. Між тим, згідно тверджень позивача така претензія була проігнорована відповідачем.
На думку позивача, ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами договору від 10.12.2021 №Е/599-21 про постачання електроенергії та нормами закону, як енергопостачальник, в частині постачання в грудні 2021 року відповідачу електроенергії на умовах даного договору, підтверджується даними комерційного обліку Оператора системи розподілу - АТ " Херсонобленерго", а відповідач не оплатив спожиту електричну енергію у повному обсязі, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
Окрім того, у клопотанні (вх. № 7082/23) позивач повідомив, що ним при поданні позову допущено технічну помилку щодо суми, зарахованої як часткову оплату Відповідачем за грудень 2021 року. Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків між Позивачем та Відповідачем, Відповідачем було частково сплачено за спожиту електричну енергію у грудні 2021 року у сумі - 33 962, 04 грн, що було проведено 30.12.2021 року.
3.2. Доводи Тягинської сільської ради.
Відповідач своїм процесуальним правом, передбаченим ст.165 ГПК України, на подання відзиву по суті справи не скористався.
4. Обставини справи, встановлені судом:
10.12.2021 між Тягинською сільською радою (Споживач) та ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" (Постачальник) було укладено Договір №Е/599-21 про постачання електричної енергії споживачу, згідно п. 2.1. якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до п. 3.2 Договору, Споживач має право вільно змінювати Постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього Договору.
Пунктом 3.3. Договору передбачено, що Постачальник за цим Договором не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що визначена у комерційній пропозиції, що є додатком до цього договору.
Як передбачено п.5.1 Договору, Споживач розраховується з Постачальником за фактично поставлені обсяги електричної енергії протягом строку дії Договору.
Загальна сума Договору становить 154 879,20 грн, в т.ч. ПДВ (25 813,20 грн).
- ціна електричної енергії з урахування послуги постачальника - 3,7894033 грн без ПДВ за 1кВт*год;
- ПДВ - 20 (двадцять) % (відсотків).
У п. 5.2. Договору сторони погодили, що ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у актах-приймання передачі або рахунках на оплату електричної енергії за Договором, у тому числі у разі її зміни.
Згідно п. 5.7. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Відповідно до п. 5.9. Договору Споживач протягом трьох днів з дати одержання. примірників акту приймання-передачі електричної енергії, зобов`язується повернути Постачальнику примірник оригіналу акту приймання-передачі електричної енергії, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання. При відсутності письмової відмови та факту надсилання підписаного примірника акту приймання-передачі Постачальнику, акт приймання- передачі вважається затвердженим Споживачем. Вмотивованою відмовою від підписання Сторони визнають:
-фактичні обсяги споживання надані Постачальником не відповідають даним комерційного обліку;
- ціна за одиницю товару не відповідає умовам договору.
У п. 12.1. Договору визначено, що цей Договір набуває чинності, з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з 22.11.2021 по 31.12.2021, керуючись частиною 3 ст. 631. Цивільного кодексу України
Додатком №1 до Договору передбачено Заяву-приєднання Тягинської сільської ради до договору про постачання електричної енергії споживачу, додатками до якої є Опитувальний лист та Перелік точок комерційного обліку за об`єктами Споживача.
Та додатком №2 до Договору є Комерційна пропозиція Постачальника, погоджена Сторонами.
Положеннями розділу 5 комерційної пропозиції передбачено, що термін надання рахунку та/або акту приймання-передачі спожитої електричної енергії протягом 12 робочих днів після завершення місяця споживання. Оплата акту-приймання передачі електричної енергії та/або рахунку Постачальника має бути здійснена Споживачем протягом 5 робочих днів від дати його отримання Споживачем, але відповідно до вимог ПРРЕЕ, не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
На підставі звернення Споживача, можуть здійснюватися планові платежі, розраховані відповідно до прогнозованих обсягів споживання електроенергії згідно акту приймання-передачі та/або рахунку наданого постачальником з подальшим перерахунком згідно фактичного споживання.
Як вбачається судом із матеріалів справи, на виконання даного листа з метою проведення розрахунків з боку Відповідача, Позивачем було розділено розрахункові документи та направлено Відповідачу.
Відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії № РН-0005657 від 29.12.2021 з рахунком-фактурою № СФ-0014799 від 29.12.2021 року з додатками, Позивач поставив електричну енергію у грудні 2021 року у кількості - 6,9310280 тис.кВт/год. на суму - 33 962,04 грн, що є підписаними сторонами. Окрім того, за твердженнями позивача, надані послуги згідно зазначеного акту на суму 33 962,04 грн є оплаченими відповідачем.
Разом із тим, згідно акту № 176 прийому-передачі послуги з розподілу електричної енергії від 31.12.2021 АТ "Херсонобленерго" здійснив розподіл електричної енергії споживача ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" у розмірі 274645 кВт.год.
Однак згідно звіту АТ "Херсонобленерго" щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку споживачів постачальника ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ", у грудні 2021 року Тягинська сільська рада спожила 37,787 тис кВт/год. на загальну суму 185156,30 грн.
З огляду на вищевикладене, враховуючи лист Відповідача за № 05-04-1 від 29.12.2021, ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" сформував: акт приймання-передачі електричної енергії № РН-0005658 від 29.12.2021 з рахунком-фактурою № СФ-0014800 від 29.12.2021 щодо поставки електричної енергії у грудні 2021 року у кількості - 11,0689720 тис.кВт/год. на суму - 54 237,96 грн, а також акт приймання-передачі електричної енергії № РН-0005849 від 11.01.2022 з рахунком-фактурою № СФ-0014991 від 11.01.2022 щодо поставки електричної енергії у грудні 2021 року у кількості - 19,787 тис.кВт/год. на суму - 96 956,30 грн.
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" направив розрахункові документи та рахунки на оплату на електронну пошту, вказану та затверджену сторонами в умовах договору та заяві-приєднання, що є невід`ємною частиною даного договору.
Також з метою досудового врегулювання спору, позивач направляв на адресу відповідача претензію № 11/22 від 10.03.2022. Між тим, доказів відповіді Тягинської сільської ради на зазначену претензію матеріали справи не містять.
За твердженням позивача, відсутність оплати залишку заборгованості за спожиту електричну енергію за грудень 2021 року зі сторони відповідача стало підставою для звернення до суду із позовною заявою про стягнення з Тягинської сільської ради грошових коштів у розмірі 151194,26 грн.
5. Позиція суду.
Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.
Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України зарахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.1. ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.
Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Згідно зі ст. ст. 1, 26 Закону України "Про електроенергетику", постачання електричної енергії - господарська діяльність, пов`язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
За п.1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.
Пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ передбачено, що електрична енергія (активна) - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.
Відповідно до п.1.2.8 ПРРЕЕ, постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.
Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.
Згідно з п. 4.21 ПРРЕЕ, оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватися згідно із строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом.
Відповідно до п. 5.2.1 ПРРЕЕ, електропостачальник має право на своєчасне та в повному отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.
Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Згідно із ч.2 ст.26 Закону України "Про електроенергетику", споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.
Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії (п. 4.12 ПРРЕЕ).
Згідно з п. 11 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312, до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу (ОСР), який відповідно до статей 45, 46 Закону "Про ринок електричної енергії" надає споживачам послуги з розподілу електричної енергії.
З дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії оператор системи розподілу (ОСР) надає послуги комерційного обліку споживачам (абз. 3 п. 5 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312). При цьому послуги комерційного обліку на ринку електричної енергії надаються постачальником послуг комерційного обліку (п. 65 ч. 1 ст. 1 Закону "Про ринок електричної енергії").
Згідно п. 3.4.4 ПРРЕЕ, постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
На спростування позовних вимог, відповідачем не було надано жодних доказів.
Між тим, суд звертає увагу, що відповідно до умов договору про постачання електричної енергії №Е/599-21 від 10.12.2021, передбачених п.2.1 та 6.2, Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості спожитої електричної енергії.
Крім того, як передбачено п.4.27 ПРРЕЕ, у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.
Також, суд зазначає, що відповідно до загальних положень цивільного законодавства, передбачених ст.692 Цивільного кодексу України, покупець після прийняття товару зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо інший строк оплати не встановлений договором.
Отже, суд зауважує, що споживання відповідачем більшого обсягу електричної енергії, ніж передбачено договором, не звільняє його від обов`язку здійснити оплату спожитої електричної енергії.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем виконано свої договірні зобов`язання належним чином та надано відповідачу спожитий останнім обсяг електричної енергії, а відповідачем в свою чергу, в порушення умов договору про постачання електричної енергії №Е/599-21 від 10.12.2021 та ПРЕЕЕ, спожито електричну енергію за вищевказаним договором, у зв`язку із чим у відповідача виникла несплачена заборгованість у розмірі 151194,26 грн.
За приписами ч.3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, з огляду на те, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факт споживання електричної енергії за договором про постачання електричної енергії №Е/599-21 від 10.12.2021 в грудні 2021 в обсязі 37,787 тис. кВт/год., а також не надано суду доказів оплати заборгованості у розмірі 151194,26 грн., а також враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази дострокового розірвання або зміни строку дії вказаного договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" щодо стягнення з Тягинської сільської ради основної заборгованості в розмірі 151194,26 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 129, 130, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд
1.Позов задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 19 квітня 2023 року.

Суддя Ю.М. Невінгловська