номер провадження справи 9/2/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
11.04.2023 Справа № 908/2782/22
про стягнення грошових коштів,
Суддя Боєва О.С.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.03.2023 заяву ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІСА» передано на розгляд судді Боєвій О.С.
Ухвалою суду від 03.04.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІСА» прийнято до розгляду. Ухвалено розгляд заяви здійснювати без виклику учасників справи. Відповідачу запропоновано надати письмове пояснення (заперечення) щодо поданої позивачем заяви, з доказами направлення його копії позивачу. Зазначені документи необхідно надати до канцелярії суду або направити поштою (в тому числі електронною) з таким розрахунком, щоб вони були отримані судом не пізніше ніж у строк до 10.04.2023 включно.
07.04.2023 (в установлений судом строк) на електронну адресу суду від ПрАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ВАЖКОГО КРАНОБУДУВАННЯ» надійшло клопотання на підставі ч. 5 ст. 126 ГПК України, відповідно до якого відповідач просив врахувати його міркування, які викладені в цьому клопотанні під час вирішення питання щодо ухвалення/відмови в прийнятті додаткового рішення та підсумкового розподілу судових витрат між сторонами. В клопотанні відповідач зазначив про те, що вимога про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу міститься серед позовних вимог, судом у резолютивній частині рішення вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме з відповідача на користь позивача стягнуто суму 524,35 грн витрат зі сплати судового збору, в задоволенні іншої частини позову відмовлено. Таким чином, на думку відповідача, суд вже вирішив питання про розподіл всіх судових витрат в тому числі у витрат на правничу допомогу. Крім того, розмір вказаних позивачем витрат на правничу допомогу не може бути одного порядку із ціною позову і тим більше перевищувати ціну позову. Позивачем не наведено жодних доказів того, що справа має велике значення для нього чи викликала публічний інтерес, зокрема, не надано інформації щодо розміру активів позивача за даними останньої фінансової звітності та не здійснено співставлення цього розміру з ціною позову. Звернув увагу суду, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що він декілька раз у другому півріччі 2022 року робив спроби зв`язатися з позивачем як у режимі телефонного зв`язку, так і електронною поштою (з наданням у справу відповідних доказів), але усі такі спроби виявилися марними. Позивач, зі свого боку, майже рік не переймаючись зв`язатися з відповідачем щодо оплати товару, завважив, що найкращім засобом вирішити питання оплати буде звернення до суду. Ці твердження під час розгляду справи позивачем заперечені не були. Таким чином, на думку відповідача, такі дії позивача у будь-якому випадку мають бути підставою для того, щоб відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на відповідача на підставі п. 4 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Частинами 1-3 статті 244 ГПК України встановлено: суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
З положень статті 123 ГПК України слідує, що до складу судових витрат, крім судового збору, входять також витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з першою завою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2782/22 складено та підписано 20.03.2023.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа копію рішення у справі №908/2782/22 було доставлено до електронного кабінету представника позивача адвокату Шевченку І.В. - 21.03.2023.

Відповідно до поштового конверту позивач заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі надіслав до суду 24.03.2023, тобто у встановлений законом строк.

На підставі вказаних норм процесуального права, враховуючи викладення позивачем відповідної заяви у позові та надання ним доказів у встановлений законом строк, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі № 908/2782/22 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

11.04.2023 заяву розглянуто, за наслідками розгляду заяви прийнято додаткове рішення.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За змістом ч. 2 ст. 128 ГПК України розмір витрат, пов`язаних з вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою її до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд також враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), в якій вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

В постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІСА» про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2782/22 та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., суд дійшов до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Матеріали справи № 908/2782/22 свідчать, що представництво інтересів ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІСА» здійснювалось адвокатом Шевченком І.В. (який діяв на підставі ордеру серія ВЕ № 1076714, виданого 20.12.2022 на підставі Договору про надання професійної правової (правової) допомоги б/н від 12.12.2022, укладеного між Адвокатом Шевченко І.В. (Виконавець) та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІСА» (Клієнт).

За змістом п. 1.1.1. Договору про надання професійної правової (правової) допомоги б/н від 12.12.2022 Виконавець зобов`язується представляти інтереси Клієнта під час супроводу судового процесу в суді першої інстанції за позовом ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІСА» до ПрАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ВАЖКОГО КРАНОБУДУВАННЯ» про стягнення заборгованості за договором поставки № UA04-1726-01 від 24.11.2021.

Згідно п. 2.3.1. Клієнт зобов`язаний сплачувати Виконавцю гонорар в порядку і терміни, передбачені даним Договором.

Пунктом 4.1. Договору про надання професійної правової (правової) допомоги б/н від 12.12.2022 встановлено, що винагорода Виконавця за надання правової допомоги (гонорар) в обсязі, що визначений п. 1.1.1 Договору становить 10000,00 грн. Інші умови оплати можуть визначатися в додатковій угоді/додаткових угодах, що є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору про надання професійної правової (правової) допомоги б/н від 12.12.2022 гонорар підлягає сплаті протягом 30 банківських днів з моменту підписання Сторонами відповідного Акту приймання-передачі наданих послуг на підставі виставленого рахунку.

До позовної заяви в тому числі було додано копію Детального (попереднього) опису послуг наданих адвокатом у рамках договору про надання правничої допомоги, згідно з яким попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 10 000,00 грн. В Детальному (попередньому) описі послуг наданих адвокатом зазначений вид робіт послуг, а саме: надання професійної (правової) допомоги з комплексного правового супроводу судового процесу в суді першої інстанції за позовом ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІСА» до ПрАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ВАЖКОГО КРАНОБУДУВАННЯ» про стягнення заборгованості за договором поставки №UA04-1726-01 від 24.11.2021.

До заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, на підтвердження обсягу та вартості наданих адвокатом послуг, позивачем додана копія Акту приймання-передачі наданих послуг від 22.03.2023, підписаного між позивачем та Адвокатом Шевченко І.В. на загальну суму вартості виконаних робіт 10 000,00 грн. та Детальний опис послуг, наданих адвокатом (аналогічний, який було надано з позовними матеріалами).

Як слідує з матеріалів справи, окрім позову, що в т.ч. включає вивчення документів та аналіз правовідносин, що склались між сторонами, здійснення розрахунків заявлених до стягнення сум, адвокатом була складена відповідь на відзив та заява про зміну предмета позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн., які понесені позивачем, є доведеним, підтверджений належними доказами та є співмірним, враховуючи обсяг виконаних робіт (наданих послуг), складність справи № 908/2782/22, яка розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, та ціну позову. Необхідність понесення таких витрат стало наслідком звернення позивача до суду з метою захисту своїх законних прав та охоронюваних майнових інтересів, внаслідок їх порушення з боку відповідача.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що розмір цих витрат є неспіврозмірним та завищеним. Недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України судом не встановлено.

Крім того, відповідачем документально не доведено неспівмірність заявленого до стягнення розміру витрат на правничу допомогу обсягу наданим адвокатом послуг в рамках даної справи.

Доводи відповідача, що при ухваленні рішення від 20.03.2023 суд відмовив позивачу в задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є помилковими, оскільки витрати на послуги адвоката не включені в ціну позову, а у відповідності до положень ст. 123 ГПК України є судовими витратами. В рішенні судом було вирішено лише питання розподілу судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 3 ст. 130 ГПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Рішенням у даній справі № 908/2782/22 від 20.03.2023 вимоги позивача були задоволені судом частково, а саме: з відповідача на користь позивача було стягнуто суму 6307,63 грн інфляційних втрат, суму 737,89 грн 3% річних та суму 524,35 грн витрат зі сплати судового збору. В частині стягнення суми 26287,87 грн основного боргу провадження у справі було закрито за відсутністю предмета спору. В решті вимог про стягнення 3% річних судом відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

На підставі всього вищевикладеного, зважаючи на часткове задоволення позову, а також на те, що сума 26287,87 грн основного боргу була сплачена відповідачем після відкриття провадження у даній справі, що стало підставою для закриття провадженні у ній в частині вказаних вимог, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача суми 9999,04 грн витрат на професійну правничу допомогу - пропорційно розміру обґрунтовано заявлених та задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІСА» про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2782/22 та стягнення з Приватного акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ВАЖКОГО КРАНОБУДУВАННЯ» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ВАЖКОГО КРАНОБУДУВАННЯ, (69041, м. Запоріжжя, вул. Кияшка, буд. 16-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НІСА», (03151, місто Київ, вул. Молодогвардійська, буд.28-А) суму 9999 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 04 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 18.04.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва