ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023 року м. Дніпро Справа № 904/688/19 (904/9496/21)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 (суддя Камша Н.М.; повне рішення складено 11.11.2022) у справі № 904/9496/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер», м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд рум», м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК Істейт», м. Дніпро

про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна, розглянутій в межах справи № 904/688/19

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер», м. Дніпро,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер» в межах справи № 904/688/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову та заяви про залишення без розгляду частини позовних вимог, просив визнати недійсним договір від 28.07.2017, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд рум» придбало у позивачу майнові права, належні останньому на підставі договору спільної діяльності у будівництві № ФЗ-ИЗ/13 від 01.09.2013, а також скасувати рішення про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд рум» на незавершене будівництво підпірної стіни № 1 для будівництва житлового комплексу «Каміння» (3-й етап будівництва), що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :03:328:0217 по вул. Січеславська Набережна, у м. Дніпро.

Позов у даній справі обґрунтовано наявністю підстав для визнання правочину недійсним в силу положень статті 234 Цивільного кодексу України як фіктивного, оскільки його вчинено без наміру створення правових наслідків для сторін, а також на шкоду кредиторам для створення штучної заборгованості боржника (фраудаторний правочин).

Позивач вважає правочин фіктивним, оскільки матеріали справи не містять доказів його виконання покупцем, тобто здійснення оплати вартості предмету договору.

Також позивач вважає правочин з відступлення майнових прав за договором від 28.07.2017 фраудаторним, вчиненим на шкоду кредиторам, оскільки його укладено в момент існування невиконаних грошових зобов`язань боржника та за заниженою ціною, що суперечить загальним засадам цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності.

Також заявник зазначає, що майнові права, які є предметом спірного правочину, набуті скаржником на підставі договору ФЗ-ИЗ/13 від 01.04.2013 (договір генерального підряду), в той час як договір № ФЗ-ИЗ/13 від 01.09.2013 (про спільну діяльність), на який є посилання у спірному правочині, не існували, через відсутність доказів його укладення.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 в задоволенні позову у справі № 904/688/19 (904/9496/21) відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку щодо відсутності в діях сторін за спірним правочином умислу на введення в оману іншого учасника, що виключає можливість визнання такого правочину фіктивним.

Місцевий господарський суд зазначив, що на виконання умов договору купівлі-продажу майнових прав від 28.07.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер» передало визначене умовами договору майно (майнові права) Товариству з обмеженою відповідальністю «Трейд рум», а останнє сплатило продавцю обумовлену вартість майна шляхом проведення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог.

Місцевий господарський суд не застосував до правовідносин сторін положення статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, надавши оцінку доводам позивача щодо наявності ознак фраудаторності договору купівлі-продажу майнових прав від 28.07.2017, оскільки правовідносини між сторонами склалися до набрання цим Кодексом чинності.

Доводи позивача щодо продажу майнових прав за заниженою вартістю, обґрунтовані наданим позивачем висновком експерта, місцевий господарський суд відхилив, оскільки експертне дослідження проводилось щодо об`єкту незавершеного будівництва, в той час як предметом спірного правочину є майнові права, а такі об`єкти цивільних прав не є ідентичними.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 у справі № 904/688/19 (904/9496/21) скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Скаржник зазначає, що майнові права, які є предметом спірного договору, належать скаржнику на підставі дозволу на проведення будівельних робіт, договору оренди земельної ділянки від 07.09.2009 та договору підряду № ФЗ-ИЗ/13 від 01.04.2013, в той час як у спірному договорі джерелом виникнення у позивача майнових прав зазначено договір № ФЗ-ИЗ/13 від 01.09.2013 (про спільну діяльність), доказів укладення якого матеріали не містять.

Скаржник звертає увагу, що спірний правочин вчинено в момент існування у скаржника невиконаних грошових зобов`язань, що свідчить про фраудаторність спірного правочину, оскільки його вчинено з метою штучного формування заборгованості, тобто на шкоду кредиторам.

Також на підтвердження наявності ознак фраудаторності спірного правочину, позивачем надано експертний висновок, відповідно до якого вартість об`єкту незавершеного будівництва, майнові права на яке є предметом спірного договору, значно перевищує ціну, визначену його сторонами.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд рум» і Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК Істейт» у відзиві заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а оскаржене рішення місцевого господарського суду без змін.

Відповідач та третя особа зазначили, що позивачем не доведено, що сторони спірного правочину не мали на меті досягти визначених цим договором правових наслідків, оскільки покупець майнових прав здійснив розрахунок з продавцем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що виключає підстави його визнання фіктивним.

Відповідач і третя особа не погоджуються з доводами позивача щодо визнання спірного правочину недійсним з підстав його фраудаторності, оскільки Кодекс України з процедур банкрутства, положення статті 42 якого передбачають такі підстави визнання угод боржника у справі про банкрутство недійсними, набрав чинності 21.10.2019, в той час як спірний договір укладений 28.07.2017, тому положення Кодексу на дані правовідносини не поширюються.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 у справі № 904/9496/21.

У судовому засіданні 12.04.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 123/22 від 31.10.2007 погоджено Товариству з обмеженою відповідальністю «Вентер» місце розташування житлового комплексу «Каміння» (3-й етап будівництва) по вул. Набережній Леніна, в районі буд. № 39, у м. Дніпрі.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 54/47 від 10.06.2009 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та вирішено передати в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Вентер» земельну ділянку для проектування та будівництва житлового комплексу «Каміння» (3-й етап будівництва) по вул. Набережній В.І. Леніна, буд. №39, у м. Дніпрі.

Дніпропетровська міська рада уклала 07.09.2009 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вентер» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:328:0217, яка знаходиться по вул. Набережній Леніна, у районі будинку № 39, у м. Дніпрі.

Строк дії договору оренди земельної ділянки (з урахуванням внесених змін від 14.02.2014) встановлено до 09.09.2019.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер» (замовник) 01.04.2013 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тауер дівелопмент» (керуюча компанія) договір № ФЗ-ИЗ/13 «Про надання послуг керуючої компанії і генерального підряду у будівництві», за умовами пункту 2.1 якого керуюча компанія зобов`язалася за завданням замовника на умовах, в порядку і визначений договором строк, виконати роботи по будівництву об`єкту житлового комплексу «Каміння» (3-й етап будівництва) по вул. Набережній Леніна, в районі буд. № 39, у м. Дніпропетровськ (Дніпро).

Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 20.08.2013 видано дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ81, на об`єкт будівництва «Першочергові заходи по захисту території (підпірна стіна № 1) для будівництва житлового комплексу «Каміння», де замовником будівництва Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер», а генеральним підрядником Товариство з обмеженою відповідальністю «Тауер дівелопмент».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тауер дівелопмент»» (генеральний підрядник) уклало ряд договорів підряду на будівництво підпірної стіни № 1 для будівництва житлового комплексу «Каміння». Відповідно до наявних в матеріалах справи актів будівельно-монтажних робіт загальна вартість робіт будівництва становить 686328,59 грн.

Згідно з банківськими виписками по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер», останнє сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Тауер дівелопмент» за будівельні роботи по договору № ФЗ-ИЗ/13 від 01.04.2013 у 2013-2014 роках грошові кошти у загальній сумі 16477933,25 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер» (продавець) уклало 28.07.2017 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд рум» (покупець) договорі купівлі-продажу, відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах цього договору продавець передає у власність покупця, а покупець приймає майнові права, які виникли у продавця з договору № ФЗ-ИЗ/13 спільної діяльності з будівництва підпірної стіни № 1 житлового комплексу «Каміння» (3-й етап будівництва), укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Вентер» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тауер дівелопмент». Ціна за договором від 28.07.2017 становить 240000,00 грн (пункт 3.1).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перспектива інвестмент» (первісний кредитор) уклало 28.07.2017 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд рум» (новий кредитор) договір відступлення права вимоги, відповідно до пункту 1.1 якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору на підставі договору № 01/03-10 від 01.03.2010, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Вентер». За цим договором до нового кредитора переходить право на стягнення основного боргу в сумі 240000,00 грн за основним договором (п. 1.3 договору про відступлення).

Пунктом 1.4 договору про відступлення права вимоги передбачено, що разом з підписанням цього договору первісний кредитор передає новому кредитору документи, що підтверджують право вимоги до боржника.

Відповідно до пункту 2.1 договору право вимоги, що відступається за цим договором, оцінене сторонами в сумі 240000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд рум» надало суду копію заяви від 28.07.2017 про зарахування зустрічних однорідних вимог, адресовану Товариству з обмеженою відповідальністю «Вентер», якою повідомляється про зарахування зустрічних однорідних вимог за наступними договорами:

- договір про відступлення права вимоги від 28.07.2017, де Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер» є боржником, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд рум» кредитором;

- договір купівлі-продажу майнових прав від 28.07.2017, де Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер» є кредитором, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд рум» боржником.

Розмір зустрічних однорідних вимог, який зараховується, складає 240 тис. грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер» у листі від 03.08.2017 зазначило, що заяву 28.07.17 про зарахування однорідних вимог від товариство отримало.

На замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд рум» 09.08.2017 виготовлений технічний паспорт на незавершене будівництво підпірної стіни № 1 для будівництва житлового комплексу «Каміння», що міститься в реєстраційній справі № 101.

Відповідно до опису об`єкту незавершеного будівництва підпірної стіни № 1 для будівництва житлового комплексу «Каміння» (3-й етап будівництва) по вул. Січеславська Набережна, в районі буд. № 39, у м. Дніпрі під час обстеження 09.08.2017 об`єкту встановлено наявність таких конструктивних елементів:

- фундаменту (залізобетон, відсоток готовності 5%);

- стіни (залізобетон, відсоток готовності 5%);

- перегородки (залізобетон, відсоток готовності 5%);

- підлога (бетонна, відсоток готовності 5%).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2019 відкрито провадження у справі № 904/688/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер».

Право власності на спірний об`єкт незавершеного будівництва зареєстровано 12.02.2020 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд рум» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 35517115, під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд рум» (продавець) уклало 17.02.2020 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток істейт» (покупець) договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2 якого продавець передає у власність покупця обєкт незавершеного будівництва, а покупець приймає цей обєкт і зобовязується сплатити за нього обумовлену грошову суму. Предметом договору є незавершене будівництво, обєкт незавершеного будівництва підпірної стіни № 1 для будівництва житлового комплексу «Каміння» (3-й етап будівництва), 5% госовності, що знаходиться по вул. Січеславська Набережна, в районі будинку № 39, у м. Дніпрі.

Продаж зазначеного об`єкта незавершеного будівництва за домовленістю сторін вчиняється за 240000,00 грн (пункт 2.1 договору).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток істейт» (продавець) уклало 18.06.2020 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ГК істейт» (покупець) договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва підпірної стіни № 1 для будівництва житлового комплексу «Каміння» (3-й етап будівництва), 5% готовності; продаж зазначеного об`єкта незавершеного будівництва здійснено за 739074,00 грн.

На момент вирішення спору у суді спірний об`єкт перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК Істейт».

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2020 у справі № 904/688/19 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вентер» визнане банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура.

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом спору у даній справі є об`єкт незавершеного будівництва підпірної стіни № 1 для будівництва житлового комплексу «Каміння» (3-й етап будівництва), 5% готовності, що знаходиться по вул. Січеславська Набережна, в районі будинку № 39, у м. Дніпрі.

Предметом позову є матеріально-правова вимога про визнання договору купівлі-продажу майнових прав на вищезазначений об`єкт недобудови недійсності.

Підставою позову є те, що внаслідок укладення спірного договору він позбавлений права власності на спірний об`єкт недобудови, результатом чого є неможливість отримати погашення своїх вимог кредиторів боржника у справі про банкрутство за рахунок отриманих від продажу даного майна грошових коштів.

Враховуючи предмет та підстави позову, апеляційний господарський суд доходить висновків щодо правомірності відмови місцевим господарським судом у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки, сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18).

Поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі Doran v. Ireland). Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі Kudla v. Poland).

Кредитор (кредитори) та арбітражний керуючий є тими зацікавленими особами у справі про банкрутство, які мають право звертатися з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України чи інших законів, у межах справи про банкрутство і таке звернення є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість відновлення порушених прав кредиторів та боржника.

Подання заяв про визнання недійсними правочинів боржника в разі встановлення наявності ознак фраудаторності правочинів боржника, вчинених у підозрілий період, спрямоване на повернення майна боржника у справі про банкрутство.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 зазначено, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Власник майна з дотриманням вимог статей 387, 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Апеляційний господарський суд зазначає, що у разі відсутності майна у відповідача, позивач не позбавлений права задовольнити вимоги в інший спосіб, зокрема шляхом стягнення вартості майна.

Оскаржуваний договір від 28.07.2017 укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вентер» (провадець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд рум» (покупць).

Водночас на дату звернення з позовом у даній справі право власності на спірне майно зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ГК Істейт».

Таким чином, апеляційний господарський суд доходить висновку, що у даному випадку визнання недійсним договору від 28.07.2017 купівлі-продажу майнових прав на спірне майно не є належним способом захисту, оскільки не відновить порушеного права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер» на спірне майно і, як наслідок, прав кредиторів на задоволення своїх грошових вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок цього майна.

Крім того апеляційний господарський суд зазначає, що відповідачем за віндикаційним позовом є особа, яка є останнім набувачем спірного майна.

Апеляційний господарський суд відхиляє посилання скаржника на застосування наслідків недійсності правочину реституцію, оскільки реституція обмежена можливістю застосування за суб`єктним складом, тому що повернення майна за реституційним позовом допустиме лише від сторони недійсного правочину іншій стороні такого недійсного правочину. Якщо ж остання вже здійснила подальше відчуження спірної речі, то єдиним ефективним способом захисту прав її власника залишається віндикація витребування речі в натурі з чужого незаконного володіння (пункт 84.4 постанови Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 910/8482/18 (910/4866/21).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18).

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Таким чином, позовні вимоги про визнання недійсними договору купівлі-продажу від 28.07.2017 у спірних правовідносинах не є ефективним способом захисту інтересу та права позивача.

При цьому, посилання скаржника на те, що предмет спірного договору не може бути витребуваний, оскільки є невідємною частиною іншого майна, суд вважає помилковими, оскільки вказана обставина підлягає зясуванню в рамках позову про витребування майна, а у разі відсутності можливості його витребування, позивач не позбавлений права стягнення вартості цього майна, що в подальшому має призвести до збільшення ліквідаційної маси боржника, для задоволення вимог кредиторів, що є кінцевою метою провадження у справі про банкрутство.

Апеляційний господарський суд не надає оцінки доводам скаржника щодо наявності ознак фраудаторності спірного правочину, оскільки позивач обрав неправильний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.01.2021, прийнятій за результатами розгляду справи № 916/1415/19).

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентер» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 у справі № 904/688/19 (904/9496/21) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 у справі № 904/688/19 (904/9496/21) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.04.2023

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко