РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.04.2023Справа № 910/1526/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕННА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТИЦІЙНА РАДА"

про стягнення 4836256,79 грн

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін:

від позивача - Загороднюк О.В.,

від відповідача - не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТИЦІЙНА РАДА" (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕННА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ" (далі - позивач) заборгованості та санкцій за договором поставки №1203/1259 від 19.01.2022, разом у сумі, що дорівнює вказаній вище ціні позову, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань вчасно та в повному об`ємі поставити товар, який попередньо був оплачений позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання.

Позивачем 14.03.2023 та 15.03.2023 було подано дві ідентичні за змістом заяви про зменшення позовних вимог, у яких він повідомив суд, що відповідачем було погашено суму боргу у розмірі 700000 грн на підтвердження чого долучив платіжні доручення №177 від 08.03.2023 та №111 від 10.02.2023, а тому просить суд стягнути з відповідача 3611358 грн 50 коп. боргу, 344908 грн 68 коп. пені, 862271 грн. 70 коп. штрафу, 17717 грн 91 коп. 3% річних, а також 72543 грн 85 коп. судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог, у зв`язку із чим спір підлягає розгляду в межах сум зазначених у заяві про зменшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 29.03.2023 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 17.04.2023.

17.04.2023 відповідачем на електронну адресу суду подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яку він мотивує тим, що у зв`язку із введенням воєнного стану на території України працівники його підприємства не знаходяться на території міста Києва, а тому не можуть забезпечити участь у судовому засіданні.

Представниця позивача у судовому засіданні 17.04.2023 заперечила проти даного клопотання відповідача та просила суд розглядати спір по суті.

Суд зауважує, що відповідачем не було направлено своїх представників у підготовчі судові засідання 15.03.2023 та 29.03.2023 хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даного спору. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем до поданого ним клопотання не долучено жодного доказу про те, що усі його представники не мають можливості взяти участь у судовому засіданні з поважних причин, не надано доказів на підтвердження того, що працівники відповідача були переведені для виконання своїх обов`язків за межі міста Києва. Введення воєнного стану на території України та в тому числі міста Києва не є безумовною причиною для наявності підстав у відкладенні розгляду справи. Крім того, відповідач не навів жодних пояснень щодо необхідності у особистій присутності його представника у судовому засіданні з розгляду справи по суті, та неможливості подати свої письмові пояснення чи заперечення електронною чи звичайною поштою.

Суд зауважує, що відповідач так само як і позивач, мав право прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак відповідного клопотання ним не було подано.

Враховуючи наведені вище обставини у сукупності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи по суті на іншу дату.

Представниця позивача у судовому засіданні 17.04.2023 підтримала вимоги позову з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просила суд задовольнити позов повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

19.01.2022 між позивачем як покупцем та відповідачем як постачальником було укладено Договір поставки №1203/1259 (далі - Договір) за умовами якого відповідач зобов`язався поставити позивачу кабельно-провідникову продукцію (далі - Товар).

Відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 Договору Товар поставляється у строки, узгоджені сторонами у специфікаціях до Договору.

Загальна вартість Товару, відповідно до п. 5.2 Договору на момент його укладання становила 18117000 грн.

Умови оплати Товару визначаються у специфікаціях до Договору (п. 5.4 Договору).

19.01.2022 сторонами було укладено специфікацію № 1 до Договору відповідно до умов якої відповідач зобов`язався поставити позивачу провід АС 240/56, ГОСТ 839-80 у кількості 165,0 тон на загальну суму 18117000 грн. Товар поставляється покупцеві на умовах DDP за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, згідно з Інкотермс в редакції 2010 року.

Згідно з п. 5 Специфікації № 1 покупець зобов`язаний здійснити передоплату у розмірі 60% вартості Товару протягом 2 банківських днів з моменту підписання специфікації і отримання рахунку від постачальника.

Відповідно до п. 6 Специфікації № 1 термін поставки Товару до 18.03.2022.

Позивачем було здійснено передоплату на користь відповідача у сумі 10870200 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 8428 від 20.01.2022.

Відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 3924581,40 грн, що підтверджується видатковими накладними №Т-000000470 від 23.02.2022 на суму 1990344,60 грн, №Т-000000617 від 11.07.2022 на суму 1934236,80 грн.

12.09.2022 сторони уклали додаткову угоду № 1 до Договору у зв`язку зі зміною обставин, які існували на момент укладання Договору, якою зменшили обсяг поставки проводу АС 240/65, ТОС Т 839-80 до 75008,56 кг та його вартість зменшено до 8235939,90 грн. Строк поставки Товару було продовжено до 15.11.2022.

Специфікацією № 2 до Договору сторони погодили зобов`язання постачальника поставити покупцю дріт ОЦ 3.2.9850-72 1 групи, перемотаний дріт ОД 3.2.9850-72 1 групи та сердечник 1+6 перерізом 56 мм2. Загальна вартість Товару, що підлягала поставці за Специфікацією №2, складала 2634260,10 грн, строк поставки 17 календарних днів з моменту підписання Специфікації № 2.

Відповідач виконав свої зобов`язання, передбачені Специфікацією №2, що підтверджується видатковими накладними № Т-000000787 від 21.09.2022 на загальну суму 1012740,24 грн (поставка дроту ОД 3.2.9850-72 1 група), № Т-000000809 від 03.10.2022 на загальну суму 1130558,60 грн (поставка дроту ОД 3.2.9850-72 1 групи та перемотаного дроту ОД 3.2.9850-72 1 групи), № Т-000000809 від 03.10.2022 на загальну суму 490961,26 грн. (сердечник 1+6 перерізом 56 мм2).

Таким чином, відповідач поставив позивачу Товар на загальну суму 6558841,50 грн, однак, як зазначає позивач, йому не було поставлено частину проводу ЛС 240/65, ГОСТ 839-80 на загальну суму 4311358,50 грн, що була попередньо оплачена в повному обсязі 20.01.2022.

Відповідно до п. 3.11 Договору у випадку недопоставки товару, поставки некомплектного, неякісного товару або товару в тарі та упаковці, яка не відповідає вимогам цього Договору покупець має право вимагати від постачальника допоставки товару, доукомплектування товару, заміни неякісного товару на якісний або відмовитися від товару і його оплати, якщо товар ще не оплачений, або вимагати повернення сплаченої за нього суми, якщо товар оплачений. Постачальник зобов`язується виконати зазначені вимоги покупця протягом 15 календарних днів з моменту отримання повідомлення про порушення умов цього Договору, при цьому всі витрати, пов`язані з виконанням таких вимог, покладаються па Постачальника.

22.11.2022 позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 11/28 у якому просив останнього виконати умови Договору та поставити решту Товару до 30.11.2022 або повернути грошові кошти у сумі 4311358,50 грн.

01.12.2022 позивач звернувся до відповідача з претензією №1ШК-12/01 у якій повідомив про свою відмову від поставки з боку відповідача проводу АС 240/56, ГОСТ 839-80 у кількості 39265,56 кг та вимагав повернення сплаченої за нього суми у розмірі 4311358,50 грн, претензія була направлена засобами поштового зв`язку, що підтверджується відповідною накладною та чеком.

Відповіді на претензію позивач не отримав, що зумовило його звернутися до суду із даним позовом.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Подібне положення закріплено і у ч. 2 ст. 693 ЦК України, згідно з яким якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було непоставленого позивачу Товару за Договором на суму 4311358,50 грн, що останнім не заперечувалося.

Відповідачем було лише частково повернуто вартість Товару після відкриття провадження у даній справі у розмірі 700000 грн, однак станом на день ухвалення даного рішення матеріли справи не містять доказів повернення відповідачем решти суми - 3611358 грн 50 коп.

Таким чином, наявність у відповідача не погашеної заборгованості в сумі 3611358 грн 50 коп. за непоставлену по Договору продукцію позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

У зв`язку із невиконанням відповідачем вимоги позивача про повернення вартості непоставленого товару, останнім було нараховано на суму 4311358,50 грн штрафні та фінансові санкції, а саме: 344908 грн 68 коп. пені, 862271 грн. 70 коп. штрафу, 17717 грн 91 коп. 3% річних ( у період з 16.11.2022 по 01.12.2022).

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6.3.1.1 Договору за прострочення виконання зобов`язань за Договором, винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0.5% від ціни невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення.

Пунктом 6.3.2.2 передбачено, що у разі прострочення повернення або неповернення сплаченої за Товар грошової суми відповідно до п. 3.11 Договору постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від такої суми.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вищевказаних сум штрафних та фінансових санкцій, визнано його обґрунтованим та арифметично правильним, а відтак, заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 86 ГПК України).

Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Також, суд звертає увагу позивача, що відповідно до п. 1 ч. 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки позивачем було зменшено позовні вимоги на 700000 грн, то сплачена ним частина судового збору у сумі 10499,99 грн може бути повернута останньому на підставі його заяви. Враховуючи, що такої заяви подано не було, то суд в межах даного рішення це питання не вирішує.

Керуючись ст. 86, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТИЦІЙНА РАДА" (вул. Омеляновича-Павленка Михайла, 4/6, пов. 14, м. Київ; ідентифікаційний код 34614572) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕННА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ" (вул. Педагогічна, 2, оф. 1, м. Одеса; ідентифікаційний код 13877 (три мільйони шістсот одинадцять тисяч триста п`ятдесят вісім) грн 50 коп. боргу, 344908 (триста сорок чотири тисячі дев`ятсот вісім) грн 68 коп. пені, 862271 (вісімсот шістдесят дві тисячі двісті сімдесят одну) грн. 70 коп. штрафу, 17717 (сімнадцять тисяч сімсот сімнадцять) грн 91 коп. 3% річних, а також 72543 (сімдесят дві тисячі п`ятсот сорок три) грн 85 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст підписано 21.04.2023.

Суддя Р.Б. Сташків