РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/351/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Чернігівська міська рада,

, вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Публічне акціонерне товариство Укрнафта,

, пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053

Предмет спору: про стягнення 147 460,54 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Чернігівська міська рада звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Укрнафта, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі 147 460,54 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 07.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Також ухвалою від 07.03.2023 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №752 ухвала суду була отримана відповідачем 13.03.2023.

Отже останнім днем для подання відповідачем відзиву на позов є 28.03.2023.

15.03.2023 від відповідача через систему Електронний суд надійшла заява-заперечення проти розгляду справи, в якій останній просить суд постановити ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.03.2023 відмовлено Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» у задоволенні заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, оскільки ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа є малозначною в силу Закону та підлягає розгляду виключно за правилами спрощеного позовного провадження.

22.03.2023, в установлений судом строк, від відповідача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дане клопотання розцінюється судом як відзив на позов у розумінні ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. Додано квитанцію про доставку відзиву на позов одержувачу Чернігівській міській раді в його електронний кабінет користувача ЄСІТС 22.03.2023 о 16:21.

28.03.2023 позивачем подано відповідь на клопотання відповідача, в якій просить суд задовольнити позов в повному обсязі, яка розцінюється судом як відповідь на відзив у розумінні ст. 166 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 31.03.2023 відповідь на відзив № 56/06-03 від 28.03.2023 Чернігівської міської ради залишено без розгляду в зв`язку з пропущенням позивачем строку на її подання.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач користувався земельною ділянкою площею 0,3593 га (кадастровий номер :01:010:0129), яка знаходиться за адресою: вул. Глібова, 98, м. Чернігів, у період з 29.08.2019 по 01.08.2021 за відсутності правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку. Посилаючись на норми ст. 1212 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що відповідач, користуючись земельною ділянкою без достатньої на те правової підстави, зберіг у себе кошти, які мав би сплатити за користування нею, а тому просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі 147 460,54 грн за період з 29.08.2019 по 01.08.2021.

Відповідач у відзиві на позов повідомив, що договір оренди земельної ділянки не був пролонгований, оскільки рішення Чернігівської міської ради про встановлення місцевих податків та зборів було предметом скарги відповідача до Чернігівського територіального відділення Антимонопольного комітету України. За результатами розгляду скарги ЧТВ Антимонопольного комітету України встановлено факт створення позивачем по відношенню до відповідача дискримінаційних умов діяльності у порівнянні з конкурентами шляхом встановлення необґрунтованих та завищених ставок для визначення розміру орендної плати за користування землею. Таким чином, посилання позивача на рішення міської ради від 30.01.2015 «Про плату за землю» (зі змінами) є безпідставним. Позивачем не доведено, що зазначені кошти відповідач набув та зберіг у себе за рахунок позивача без достатньої правової підстави. Вважає, що у спірних правовідносинах позивач має право звернутися до суду з позовом до відповідача щодо відшкодування шкоди, завданої позивачеві внаслідок фактичного неправомірного використання останнім земельної ділянки на підставі ст. 1166 ЦК України. Зазначає, що на підставі ст. 1212 ЦК України у спірних правовідносинах позивач має право лише просити повернути земельну ділянку, яку відповідач зберіг у своєму користуванні без достатньої правової підстави.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

20.06.2006 на підставі договору купівлі-продажу № 2262 від 04.04.2006 здійснено державну реєстрацію права власності за Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта» на об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: вул. Глібова, 98, м. Чернігів, Чернігівська область, що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.10).

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0129 площею 0,3593 га зареєстровано 14.10.2014 за територіальною громадою міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради (а.с. 8).

09.10.2014 між Чернігівською міською радою (далі Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (далі Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 2398 (далі Договір № 1) (а.с. 14-15).

Відповідно до п. 1 Договору № 1 орендодавець надає, а орендар приймає в короткострокове платне користування земельну ділянку в місті Чернігові для експлуатації автозаправної станції по вул. Глібова, 98.

Згідно п. 2 Договору № 1 в оренду передається земельна ділянка (кадастровий номер :01:010:0129) площею 0,3593 га.

Нормативна грошова оцінки земельної ділянки становить 2 020 631,34 грн (562,38 грн за 1 кв. м).

Пунктом 6 Договору № 1 визначено, що договір укладено терміном до 26.09.2019. Після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий термін. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 календарних днів до закінчення терміну дії договору повідомити письмово орендодавця про намір подовжити його дію.

Відповідно до п. 7 Договору № 1 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 6,0 відсотків від нормативної грошової оцінки землі, що становить 121 237,88 грн (33,7428 грн за 1 кв. м) на рік.

Згідно із п. 10 Договору № 1 розмір орендної плати переглядається не більше 1 разу на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законодавчими актами України.

Орендодавець згідно п. 24 Договору № 1 має право вимагати від орендаря збільшення розмірів орендної плати у разі збільшення відповідно до законодавства України розміру земельного податку та інших мотивів, визначених у п. 10 цього договору.

Відповідно до п. 28 Договору № 1 сторони домовились, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Додатком № 1 до Договору № 1 є кадастровий план земельної ділянки (кадастровий номер :01:010:0129) (а.с. 16).

Актом прийому передачі земельної ділянки, переданої в короткострокову оренду (Додаток № 2 до Договору № 1) (а.с. 17), позивачем передано відповідачу спірну земельну ділянку в короткострокову оренду, терміном дії договору до 26.09.2019, для експлуатації автозаправної станції.

Відповідно до витягу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2 554 335,56 грн. Дата формування витягу 10.06.2019 (а.с. 11).

Листом № 01/01/12/01/03/29-86 від 20.06.2019 відповідач звернувся до позивача з проханням про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки № 2398 на новий термін 5 років (а.с. 13).

Позивач надав відповідь № 1849/19вих/02.08/ від 02.07.2019, в якому повідомив, що лист про поновлення договору оренди за дорученням розглянуто управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради. На чергову сесію міської ради, пленарне засідання якої відбудеться в кінці серпня 2019 року, буде винесено питання про поновлення договору оренди земельної ділянки (а.с. 24).

Згідно витягу з рішення Чернігівської міської ради № 44/VII-23 від 29.08.2019 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок юридичним та фізичним особам» вирішено у зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки, Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» поновити договір оренди спірної земельної ділянки, строком до 29 серпня 2024 року для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для експлуатації автозаправної станції). Встановити розмір орендної плати на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки (а.с. 25).

Відповідач направив позивачу лист № 01/01/12/01/03/29-115 від 30.09.2019 про необхідність укладення додаткової угоди з урахуванням протоколу розбіжностей, в якому в тому числі, зазначив про незгоду з розміром орендної плати на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки землі (а.с. 26-27).

Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради листом № 2337/19/вих/02.08/6034/10/вх03 від 11.10.2019 повідомило, що в протоколах розбіжностей до додаткових угод до договору оренди № 2398, крім іншого відповідачем запропоновано встановити розмір орендної плати на рівні 6 відсотків нормативної грошової оцінки, що суперечить прийнятому рішенню Чернігівської міської ради. Отже, підстав для укладення протоколів розбіжностей до додаткових угод до договору оренди № 2398 немає (а.с. 35).

Листом № 218/ІН/2-08/2020 від 13.03.2020 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомило позивача, що в разі відмови від укладення договорів оренди, питання завдання збитків у вигляді несплаченої орендної плати, буде винесено на розгляд комісії з визначення розміру збитків позивачу (а.с. 36).

Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради звернулося з листом № 698/ІН/2-08/2020 від 14.08.2020 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про надання інформації про нормативну грошову оцінку 1 кв. м спірної земельної ділянки станом на 2017 2020 роки з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) (а.с. 48).

Також Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради звернулося з листом № 701/ІН/2-08/2020 від 14.08.2020 до ГУ ДПС у Чернігівській області про надання інформації про нараховані податкові зобов`язання згідно податкових декларацій за період з 2017 по 2020 рік ПАТ «Укрнафта» по орендній платі за спірну земельну ділянку (а.с. 50).

Відділом у м. Чернігові Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надано відповідь № 18-25-0.36-128/109-20 від 28.08.2020, в якій повідомлено, що нормативна грошова оцінка 1 кв. м земельної ділянки становить станом на 01.01.2017, якщо присвоєно код КВЦПЗ 03.07 1108,10 грн, станом на 01.01.2017, якщо не присвоєно код КВПЦЗ 806,48 грн. Нормативна грошова оцінка 1 кв. м земельною ділянки становить станом на 01.01.2018 01.01.2020, якщо присвоєно код КВЦПЗ 710,92 грн, станом на 01.01.2018-01.01.2020 710,92 грн (а.с. 49).

Головне управління ДПС у Чернігівській області листом № 10788/10/25-01-04-03-07 від 11.09.2020 надало відповідь, що ПАТ «Укрнафта» відповідно до поданих декларацій з плати за землю, задекларувало наступні податкові зобов`язання за земельну ділянку площею 0,3593 га (кадастровий номер :01:010:0129), яка знаходиться у м. Чернігові: податкова декларація з плати за землю за 2017 рік - сума орендної плати 230013,24 грн; податкова декларація з плати за землю за 2018 рік сума орендної плати 230013,24 грн; податкова декларація з плати за землю за 2019 рік сума орендної плати 230 013,24 грн; податкова декларація з плати за землю за 2020 рік сума орендної плати 230 013,24 грн (а.с. 51).

Листом № 328/ІН/2-08/2021 від 31.03.2021 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомило відповідача про несплату коштів за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів за період з 29.08.2019 по 31.12.2020, в якому наведено детальний розрахунок визначених коштів, та просило у найкоротші строки сплатити 102 626,36 грн (а.с. 40).

Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради звернулося з листом № 746/ІН/2-08/2021 від 26.07.2021 до ГУ ДПС у Чернігівській області про надання інформації про нараховані податкові зобов`язання згідно податкових декларацій за 2021 рік ПАТ «Укрнафта» по орендній платі за спірну земельну ділянку (а.с. 52).

Головне управління ДПС у Чернігівській області листом № 2827//5/25-01-04-01-05 від 03.08.2021 надало відповідь, що ПАТ «Укрнафта» відповідно до поданої декларації з плати за землю за 2021 рік, задекларувало наступні податкові зобов`язання за спірну земельну ділянку: податкова декларація з плати за землю за 2021 рік сума орендної плати 230 013,24 грн.

02.08.2021 між Чернігівською міською радою (далі Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (далі Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 2398 (далі Договір № 2), відповідно до п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для експлуатації автозаправної станції) з кадастровим номером :01:010:0129, яка розташована в м. Чернігові, по вул. Глібова, 98 (з розробленням) без розроблення проекту її відведення, на підставі п. 13 рішення Чернігівської міської ради від 29.08.2019 № 44/VII-23 (а.с. 44-45).

Пунктом 5 Договору № 2 визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становить 2 554 335,56 грн (710,92 грн за 1 кв. м).

Договір укладено до 29.08.2024 року (п. 8 Договору).

Згідно п. 9 Договору № 2 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 12,0 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що становить 306 520,27 грн (85,3104 грн за 1 кв. м) на рік.

28.09.2021 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради направило відповідачу лист № 1058/ІН/2-08/2021 від 28.09.2021 з проханням сплатити кошти за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 147 460,54 грн за період з 29.08.2019 по 01.08.2021, в якому наведено детальний розрахунок (а.с. 42).

Листом № 4/ІН-2-08 від 05.01.2023 Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради просило повернути кошти в сумі 147 460,54 грн за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів за період з 29.08.2019 по 01.08.2021, в якому наведено детальний розрахунок (а.с. 54-55).

Відповідач у листі № 01/01/07-86 від 06.02.2023 повідомив, що у період дії договору оренди земельної ділянки з 09.10.2014 по 26.09.2019 жодних змін сторонами внесено не було. За відсутності будь-яких заперечень з боку позивача, відповідач продовжуючи користуватись земельною ділянкою, задекларував та сплачував у спірний період розмір орендної плати, встановлений попереднім договором оренди землі 6 % від діючої нормативної грошової оцінки. Таким чином будь-яка заборгованість у відповідача у період з 29.08.2019 по 01.08.2021 у відповідача відсутня.

25.06.2019 Чернігівська міська рада прийняла рішення №43/VII-7, у якому вирішила внести зміни до рішення міської ради від 30.01.2015 Про місцеві податки та встановити розмір орендної плати для земель громадської забудови (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для будівництва та експлуатації автозаправних станцій) 12% нормативної грошової оцінки. Це рішення набирає чинності з 01.07.2019 (а.с. 65).

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею (ч. 1 ст. 2 Земельного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

За приписами ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції на момент дії договору) сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Частиною першою статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права є предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 04.12.2019 у справі 917/1739/17.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою площею 0,3593 га, на якій ці об`єкти розміщені.

Як встановив суд, відповідач на підставі договору купівлі-продажу № 2262 від 04.04.2006 набув у власність об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: вул. Глібова, 98, м. Чернігів, Чернігівська область.

09.10.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди спірної земельної ділянки зі строком дії до 26.09.2019 для експлуатації автозаправної станції.

Відповідно до умов даного Договору орендна плата була визначена у розмірі 6,0% нормативної грошової оцінки землі.

Чернігівською міською радою від 29.08.2019 за клопотанням відповідача було прийнято рішення про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для експлуатації автозаправної станції) та встановлено розмір орендної плати на рівні 12% нормативної грошової оцінки.

Однак між сторонами не було досягнуто згоди щодо розміру орендної плати. Додаткових угод щодо зміни умов договору, зокрема щодо зміни розміру орендної плати, в письмовій формі між сторонами не укладено.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на момент дії Договору №1) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Поновлення договору оренди ані в добровільному, ані в судовому порядку відповідно до наведених вище правових норм не відбулось.

Отже, договір оренди земельної ділянки № 2398 від 09.10.2014 припинив свою дію 26.09.2019.

Новий договір оренди спірної земельної ділянки між сторонами було укладено тільки 02.08.2021, в якому визначено орендну плату в розмірі 12 % нормативної грошової оцінки землі.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини 1 статті 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 3 квітня 2019 року у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 37-38)). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42)).

З урахуванням наведених приписів у разі наявності в особи права власності саме на об`єкт нерухомості відсутність підстав для поновлення договору оренди землі за частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV не може бути перешкодою для реалізації такою особою права користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування її об`єкта, а також для оформлення відповідних договірних відносин щодо цієї ділянки.

Такий правовий висновок викладений у постанові ВП ВС від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19.

Не вважається порушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розміщене це нерухоме майно.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 Цивільного кодексу України, випливає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14, від 04.06.2019 у справі №914/1925/18.

Отже, у спірних правовідносинах виникли кондикційні зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 646/4738/19 зазначено: Якщо тлумачити приписи статті 1212 ЦК України телеологічно, тобто згідно з їхніми цілями, то до випадків безпідставного набуття та збереження майна належить також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона відповідно до закону мала віддати (перерахувати) іншій особі згідно з покладеним на неї за законом обов`язком (зменшення обов`язку).

Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, провадження № 12-12 гс 21, від 9 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20, провадження № 12-48 гс 21.

У випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі № 905/1680/20.

Щодо визначення розміру орендної плати.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України). Подібне положення міститься й у статті 21 Закону України «Про оренду землі».

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

Тобто законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

25.06.2019 Чернігівська міська рада прийняла рішення №43/VII-7, у якому вирішила внести зміни до рішення міської ради від 30.01.2015 Про місцеві податки та встановити розмір орендної плати для земель громадської забудови (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для будівництва та експлуатації автозаправних станцій) 12% нормативної грошової оцінки.

У статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно із частиною першою статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За змістом пункту 34, 35 частини першої статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Оскільки спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності, Чернігівська міська рада, яка представляє її власника, наділена відповідними повноваженнями щодо визначення розміру орендної плати за передачу в оренду майна, що перебуває у її володінні.

Отже, належним розміром орендної плати для земель громадської забудови (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для будівництва та експлуатації автозаправних станцій) є 12% нормативної грошової оцінки (в сумі 306 520,27 грн в рік).

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Разом з тим, за змістом статей 632, 651 ЦК України та статті 30 Закону України Про оренду землі зміна умов договору, в тому числі у частині розміру орендної плати, здійснюється за взаємною згодою сторін, а за відсутності такої згоди договір може бути змінено за рішенням суду лише у випадках, передбачених за умовами договору або в силу закону.

Тобто визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності вирішується за згодою сторін договору оренди земельної ділянки із закріпленням такого розміру орендної плати в договорі оренди.

Згідно із п. 10 Договору № 1 сторони визначили, що розмір орендної плати переглядається не більше 1 разу на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до пункту 28 Договору оренди зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку.

З огляду на те, що за змістом пункту 288.5 статті 288 ПК України та статті 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то з урахуванням умов договору оренди, укладеного сторонами спору, підставою для перегляду розміру (ставки) орендної плати має бути саме законодавча зміна граничного (мінімального чи максимального) розміру такої плати або зміна розміру земельного податку, а не рішення органів місцевого самоврядування.

Такий висновок підтверджується і такими вимогами законів.

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України (стаття 75 Конституції України).

Виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України).

До переліку повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, визначеного у статті 12 ЗК України, не належить законодавче встановлення або зміна граничного (мінімального та максимального) розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, оскільки такі повноваження з огляду на положення статті 288 ПК України належать Верховній Раді України - єдиному органу законодавчої влади в Україні.

Тобто орган місцевого самоврядування має діяти відповідно до закону при вирішенні питань регулювання земельних відносин, у тому числі і щодо встановлення ставки земельного податку, мінімальний та максимальний розмір якого встановлюється у ПК України. А порядок зміни умов договору врегульовано як у законах України, так і в конкретному договорі, укладеному між сторонами спору.

У даному випадку рішення Чернігівської міської ради від 25.06.2019 №43/VII-7 про встановлення ставки орендної плати для земель громадської забудови (для будівництва та експлуатації автозаправних станцій) у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не підпадає під розуміння законодавчої зміни розмірів орендної плати, як це обумовлено п. 10 Договору.

Договором № 1 не передбачено такої підстави для внесення змін до договору щодо розміру (ставки) орендної плати, як прийняття відповідного рішення орендодавцем, який є органом місцевого самоврядування.

Рішення органу місцевого самоврядування, у даному випадку міської ради, не може вважатися законодавчою підставою для внесення змін до договору оренди землі в частині зміни розміру (ставки) орендної плати, оскільки орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями встановлювати граничні (мінімальний та максимальний) розмір орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, бо такі ставки встановлюються, з урахуванням правової природи орендної плати як загальнодержавного податку, у ПК України.

Такі рішення міської ради можуть бути підставою для внесення змін до договору оренди землі, якщо сторони договору оренди безпосередньо в самому договорі передбачили таку підставу для зміни розміру орендної плати, що узгоджується з принципом свободи договору.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №635/4233/19.

Разом з тим, після закінчення терміну дії такого договору, при його поновлені або укладенні нового договору, нові ставки орендної плати, встановлені органом місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень, підлягають обов`язковому застосуванню, що по суті було здійснено сторонами з 02.08.2021, хоча мало бути здійснено з 27.09.2019.

З урахуванням наведених висновків, суд відхиляє посилання відповідача на рекомендації адміністративної колегії Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.05.2019 «Щодо припинення дій, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції» № 75/27-рк/к, оскільки: по-перше, ЧОТВ АМК України дійшло висновку про створення Чернігівською міською радою дискримінаційних умов діяльності відповідача порівняно з конкурентами, договори з якими були укладені у 2017-2018 році та були чинними на момент розгляду заяви відповідача ЧОТВ АМК України, тобто надання іншим суб`єктам господарювання в оренду земельної ділянки зі ставкою у розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки землі відбулось значно раніше за прийняття рішення Чернігівською міською радою про поновлення договору оренди та до збільшення органом місцевого самоврядування відсоткової ставки за оренду спірної категорії земель до 12% ); по-друге, не є рішенням уповноваженого органу у розумінні Законів України «Про Антимонопольний комітет України» та «Про захист економічної конкуренції», отже не є обов`язковим для виконання Чернігівською міською радою, а носить лише рекомендаційний характер.

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі № 920/739/17).

Відповідно до частини другої статті 20 та частини третьої статті 23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з розрахунком сума безпідставно збережених коштів відповідачем у розмірі орендної плати за використання спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів за період з 29.08.2019 по 01.08.2021 становить 147 460,54 грн з урахуванням задекларованих відповідачем коштів.

Однак, як вбачається з листа ГУ ДПС у Чернігівській області № 10788/25-01-04-03-07 від 11.09.2020 задекларовані відповідачем суми податкових зобов`язань за спірну земельну ділянку за 2017-2020 роки становлять 230 013,24 грн у рік, тобто у більшому розмірі, ніж 6 % відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Як вже зазначалось судом, порядок і строки декларування та сплати орендної плати за землі комунальної власності регулюється Податковим кодексом України, у т. ч. статтями 269-289 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Повернення надміру сплачених грошових зобов`язань регулюється статтею 43 цього Кодексу.

Згідно пунктів 43.1, 43.3, 43.5, 43.6 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.

Заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем виникнення такої переплати або отримання права на таке відшкодування (п. 102.5 статті 102 Податкового кодексу України).

Таким чином, передбачено спеціальний порядок повернення надміру сплаченої орендної плати за землю і суд не може втручатися в дискреційні повноваження учасників податкових взаємовідносин в питаннях щодо повернення або заліку, у тому числі з урахуванням зазначених строків, надміру сплаченої орендної плати, навіть шляхом зменшення заявленої до стягнення спірної суми.

При цьому, відповідач не позбавлений буде можливості за наявності відповідних підстав захистити свої майнові інтереси в частині переплаченої суми у встановленому Податковим кодексом України порядку.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 533-IX від 17.03.2020 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX підрозділ 10 розділу Перехідних положень Податкового кодексу України доповнено пунктом 524 «Не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності».

Отже, враховуючи п. 524 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України не підлягає нарахуванню орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності, що перебувають у власності або користуванні за період з 01 березня по 31 березня 2020 року.

Таким чином, нарахування відповідачу орендної плати за період з 01.03.2020 по 31.03.2020 є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням встановленої нормативно-грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 2 554 335,56 грн та ставки орендної плати у розмірі 12% відповідачу має бути донараховано орендну плату (як різницю між належним розміром орендної плати та самостійно задекларованим і сплаченим) за період з 27.09.2019 по 29.02.2020 та з 01.04.2020 по 01.08.2021.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

За перерахунком суду сума безпідставно збережених коштів внаслідок використання відповідачем спірної земельної ділянки без правовстановлюючих за період з 27.09.2019 по 01.08.2021 без урахування березня місяця 2020 року становить 134 937,52 грн.

Враховуючи викладене вище, відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що у спірний період (з 27.09.2019 по 01.08.2021) без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України.

З огляду на виснований вище судом принцип незмінюваності орендної плати під час дії договору та дату закінчення терміну дії договору оренди саме 26.09.2019, суд також не погоджується з нарахуванням позивачем спірної суми з 29.08.2019.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених грошових коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 134937,52 грн 27.09.2019 по 29.02.2020 та з 01.04.2020 по 01.08.2021.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в частині задоволених позовних вимог, становить 2456,06 грн.

Керуючись ст. 14, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Укрнафта (, пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053) на користь Чернігівської міської ради (вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000, одержувач виконком міської ради, р/р UA0023318, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, , код класифікації доходів 24062200) 134 937,52 грн безпідставно збережених грошових коштів у розмірі орендної плати.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Укрнафта (, пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053) на користь Чернігівської міської ради (вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000, одержувач виконком міської ради, р/р UA0023318, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, ) 2456,06 грн витрат зі сплати судового збору.

4. У решті позову відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун