УХВАЛА

м. Київ

10.04.2023Справа № 910/3214/21

За позовомАкціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»
до Антимонопольного комітету України
провизнання частково недійсним рішення від 15.12.2020 №780-р
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:
від позивача:Кобець І.В., Невмержицький В.П.
від відповідача:Данилов К.О.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Господарського суду міста Києва Марченко О.В. перебувала справа №910/3214/21 за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до Антимонопольного комітету України про визнання частково недійсним рішення від 15.12.2020 №780-р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2021, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2022, позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» задоволено частково.

Постановою Верховного Суду від 06.09.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2022 скасовано, справу №910/3214/21 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2022 справу №910/3214/21 передано на розгляд судді Босому В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено у справі підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 21.11.2022 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Судове засідання з розгляду справи по суті неодноразово відкладалося з метою надання учасникам справи можливості скористатися правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України.

Так, протокольною ухвалою суду від 20.03.2023 було відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 10.04.2023.

Представники позивача в судовому засіданні 10.04.2023 подали заяву про відвід судді Босого В.П. від розгляду даної справи, яку підтримали та просили задовольнити.

Вказана заява мотивована тим, що в судовому засіданні суддею було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотань представників позивача про ознайомлення з матеріалами справи та оголошенні перерви в судовому засіданні у зв`язку зі зміною уповноважених представників Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго».

Також у поданій заяві представники позивача вказали, що в провадженні судді Босого В.П. перебувала справа №910/3215/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» до Антимонопольного комітету України про визнання частково недійсним рішення від 15.12.2020 №780-р, за наслідками розгляду якої було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Проте, скасування Верховним Судом такого рішення та направлення справи на новий розгляд викликає у представників позивача сумнів у можливості неупередженого розгляду даної справи, оскільки існує «тягар» скасування рішення у справі №910/3215/21, предметом якого є оскарження одного і того ж рішення АМК України.

За змістом ч. 1, 2 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. 2. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заяву про відвід судді Босого В.П. подано в судовому засіданні 10.04.2023, питання про відвід вирішується безпосередньо суддею, що розглядає дану справу.

Розглянувши матеріали вищевказаної заяви, суд дійшов висновку про на наступне.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Відповідно до статті 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства, зокрема, є законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак (стаття 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Зі змісту поданої заяви про відвід судді Босого В.П. вбачається, що вона мотивована незгодою позивача з процесуальними рішеннями та діями судді в межах справи Господарського суду міста Києва №910/3214/21, зокрема відмовою в задоволенні клопотань представників позивача про ознайомлення з матеріалами справи та оголошенні перерви в судовому засіданні.

Згідно з положеннями Господарського процесуального кодексу України правомірність, повнота та об`єктивність прийнятого судового рішення, вірне застосування норм матеріального чи процесуального права, оцінювання доказів, є предметом дослідження у відповідному апеляційному господарському суді або касаційному господарському суді, та не є підставою для відводу судді.

Щодо тверджень представників позивача стосовно сумніву щодо можливості неупередженого розгляду суддею даної справи у зв`язку з розглядом справи №910/3215/21 та винесенням рішення щодо перегляду одного і того ж рішення Антимонопольного комітету України суд відзначає наступне.

Запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях ст.ст. 35-40 Господарського процесуального кодексу України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) господарського судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з чим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було визначено в ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 у справі №11/1987/134/188 "Hauschildt v. Denmark", пункт 48).

Тобто заявлений учасником відвід складу суду від розгляду справи має ґрунтуватися не на особистих переконаннях заявника щодо обставин спірних правовідносин, а саме на оцінці особистих переконань конкретного судді у конкретній справі та його фактичної поведінки при вирішенні такої справи.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2022 справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено у справі підготовче засідання.

Вказана ухвала була отримана представником позивача 28.09.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №954.

Відтак, саме з цього моменту позивач у даній справі був обізнаний із складом суду, що на новому розгляді буде розглядати дану справу.

В першому підготовчому засіданні 12.10.2022 судом з`ясовано думку представників позивача та відповідача щодо наявності відводів та існування сумнівів у неупередженому розгляді даної справи саме суддею Босим В.П., і всі представники як позивача, так і відповідача повідомили про відсутність відводів з вказаних мотивів та висловили довіру складу суду.

Більш того, в кожних наступних засіданнях як під час підготовчого провадження, так і на стадії розгляду справи по суті з відкриттям судових засідань головуючим ставилося питання щодо наявності у сторін відводів, проте жодного разу сторонами не ставилося під сумнів об`єктивний розгляд справи суддею Босим В.П., при тому, що представники як позивача, так і відповідача були обізнані з обставинами розгляду справи Господарського суду міста Києва №910/3215/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.03.2020 у справі №9901/575/19 сформулювала висновок про те, що закон дозволяє в кожному конкретному випадку визначати (оцінювати), чи є певні обставини, на які робиться посилання для відводу, такими, що своїм зовнішнім вираженням демонструють, що і в судді, незалежно від його суб`єктивного сприйняття, і в зацікавленої та/чи сторонньої особи можуть викликати обґрунтовані побоювання чи припущення, що суддя не обов`язково, але принаймні візуально так може здаватися, діятиме тенденційно й небезсторонньо в розгляді справи.

З огляду на викладене, а також враховуючи поведінку представників позивача за весь час розгляду даної справи, суд приходить до висновку про те, що сумніви представників позивача в неупередженості судді, які виникли тільки в судовому засіданні 10.04.2023, є нічим не підтверджені та необґрунтовані.

Частиною 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обумовлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, розглянувши заяву представника Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про відвід судді Босого В.П. від розгляду справи №910/3214/21, суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявниками доводи в її обґрунтування не можуть бути, в розумінні процесуального законодавства, підставою для відводу судді.

На підставі викладеного та керуючись статями 35-36, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про відвід судді Босого В.П. від розгляду справи №910/3214/21 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 17.04.2023.

Суддя В.П. Босий