ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Справа № 918/740/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Мельников О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, від імені якого діє Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року по справі № 918/740/22 (суддя - Марач В.В.)

час та місце ухвалення додаткового рішення: 13 лютого 2023 року; м. Рівне, вул. Набережна, 26-А; повний текст додаткового рішення складено 13 лютого 2023 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом

від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

про розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин

за зустрічним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту"

про стягнення 234 525 грн 63 коп.

за участю представників сторін:

від Позивача - Захарченко М.О.;

від Відповідача - Жеброва І.Г..

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 11 січня 2023 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Класика Комфорту" (надалі Позивач) до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (надалі Відповідач) про розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин. Розірвано Договір № 53-122-01-22-11685 від 10 січня 2022 року, укладений між Позивачем та Відповідачем, у зв`язку з істотною зміною обставин. У задоволенні зустрічного позову Відповідача до Позивача про стягнення 234525 грн 63 коп. відмовлено. Покладено на Відповідача судові витрати в розмірі 2481 грн 00 коп. (том 1, а.с. 7-14).

13 січня 2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду першої інстанції від представника Позивача надійшло клопотання про винесення додаткового рішення у справі №918/740/22 щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 47 400 гривень. В обґрунтування вимог заяви представником Позивача подано: копію договору про правову допомогу № 29/10-19 від 29 жовтня 2019 року; копії витягів з актів приймання- передачі наданих послуг від 16 вересня 2022 року, від 7 листопада 2022 року, від 22 грудня 2022 року, від 12 січня 2023 року; платіжні доручення №8748 від 4 жовтня 2022 року, №2361 від 7 грудня 2022 року, №9183 від 27 грудня 2022 року (том 1, а.с. 19-27).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16 січня 2023 року прийнято до розгляду заяву Позивача про розподіл судових витрат та про ухвалення додаткового рішення у справі №918/740/22, даною ухвалою призначено судове засідання (том 2, а.с. 30).

26 квітня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання Відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, відповідно до якого, Відповідач зазначив, що розмір витрат, заявлених на правову допомогу при розгляді даної справи не є обгрунтованим, виправданим та розумним, виходячи із змісту усіх процесуальних документів Позивача, що містяться у матеріалах справи. Просив зменшити витрати на правничу допомогу до розміру, який відповідає вимогам частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України та підтверджується належними доказами.

Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року клопотання представника Позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 23700 грн витрат на професійну правничу допомогу (том 2, а.с. 41-44).

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції додатковим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу (том 2, а.с. 50-52), в якій з підстав, висвітлених в ній, просить скасувати додаткове рішення суду та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір витрат на правничу допомогу виходячи із доказів, долучених на підтвердження понесених витрат.

Зокрема, мотивуючи апеляційну скаргу, Відповідач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката визначається в тому числі на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною-стороною. Апелянт ввказує, що додатки до клопотання представника Позивача не містять такого документу, як запит Позивач про надання правової допомоги саме по договору № 53-122- 01-22-1 від 10 січня 2022 року, що є предметом спору у справі № 918/740/22. Також, як зазначає Відповідач, відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 договору про правову допомогу, - за надання правової допомоги за цим договором замовник сплачує виконавцю гонорар; представники сторін узгоджують розмір та порядок оплати гонорару, фіксують його в додаткових угодах до цього договору та акті приймання-передачі наданих юридичних послуг. В свою чергу, додатки до клопотання представника Позивача не містять у собі жодних додаткових угод про узгодження сторонами договору розміру гонорару. На переконання Відповідача, судом першої інстанції було залишено поза увагою необгрунтоване твердження Позивача про те, що вартість узгоджених та понесених витрат становить саме 47 400 гри та стосується надання правової допомоги саме по договору № 53-122-01-22-11685 від 10 січня 2022 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року (том 2, а.с. 65).

24 березня 2023 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив від Позивача на апеляційну скаргу Відповідача (том 2, а.с. 68-74), в котрому Позивач просив залишити апеляційну скаргу Відповідача без задоволення, а додаткове рішення без змін. Позивач вказав, що Письмова форма запиту Замовника (Позивача) не є обов`язковою та не відповідає суті пункту 1.6 Договору про надання правової допомоги № 29/10-19 від 29 жовтня 2019 року. Позивач акцентує увагу на тому, що пунктом 1.6 Договору передбачено, що конкретний перелік послуг та дій, які Виконавець вчиняє на виконання Договору, Сторони визначають в акті приймання-передачі наданих юридичних послуг, які є невід`ємною частиною Договору. Так, у вересні 2022 року Позивач звернувся до Адвокатського об`єднання «БАРГЕН» із усним запитом про надання правової допомоги по Договору №53- 122-01-22-11685 від 10 січня 2022 року. На підтвердження виконання Договору, згідно із пунктом 1.6 Договору, сформовано акти приймання-передачі наданих юридичних послуг. Позивач вказує, що у клопотанні про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу представник Позивача зазначав, що відповідно до пункту 5 Додаткової угоди, всі інші послуги, надані за Договором, Позивач оплачує з розрахунку 1800 грн за одну годину ефективної роботи адвокатів Адвокатського об`єднання «БАРГЕН». Позивач наголосив, що апеляційна скарга не містить жодного належного обґрунтування чи доказів, заявленої Відповідачем завищеності, необґрунтованості, нерозумності чи невиправданості розміру витрат на професійну правничу допомогу (том 2, а.с. 68-73).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27 березня 2023 року проведення підготовчих дій було закінчено та призначено розгляд апеляційної скарги на 12 квітня 2023 року об 14:40 год..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 3 квітня 2023 року клопотання Відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Забезпечено представнику Відповідача участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 5 квітня 2023 року клопотання Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Забезпечено представнику Позивача участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

В судовому засіданні від 12 квітня 2023 року, представник Відповідача підтримав доводи поданої апеляційної скарги та просив скасувати додаткове рішення суду та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір судових витрат, відповідно до поданих Позивачем доказів. Представник Відповідача вказав, що додатки до клопотання представника Позивача не містять такого документу, як запит Замовника про надання правової допомоги саме по договору № 53-122- 01-22-1 від 10 січня 2022 року, що є предметом спору у справі № 918/740/22, також наголосив, що відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 договору про правову допомогу, за надання правової допомоги за цим договором замовник сплачує виконавцю гонорар; представники сторін узгоджують розмір та порядок оплати гонорару, фіксують його в додаткових угодах до цього договору та акті приймання-передачі наданих юридичних послуг. В свою чергу, як зауважив представник Відповідача, додатки до клопотання представника Позивача не містять у собі жодних додаткових угод про узгодження сторонами договору розміру гонорару. Дане на переконання представника Відповідача свідчить про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою необгрунтоване твердження Позивача про те, що вартість узгоджених та понесених витрат становить саме 47 400 гри та стосується надання правової допомоги саме по договору № 53-122-01-22-11685 від 10 січня 2022 року.

В судовому засіданні від 12 квітня 2023 року, представник Позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги Відповідача, та просив залишити додаткове рішення без змін. Представник Позивача вказав, що письмова форма запиту Замовника (Позивача) не є обов`язковою та не відповідає суті пункту 1.6 Договору про надання правової допомоги № 29/10-19 від 29 жовтня 2019 року, яким передбачено, що конкретний перелік послуг та дій, які Виконавець вчиняє на виконання Договору, Сторони визначають в акті приймання-передачі наданих юридичних послуг, які є невід`ємною частиною Договору. Представник Позивача наголосив, що у вересні 2022 року Позивач звернувся до Адвокатського об`єднання «БАРГЕН» із усним запитом про надання правової допомоги по Договору № 53- 122-01-22-11685 від 10 січня 2022 року. На підтвердження виконання Договору, згідно із пунктом 1.6 Договору, сформовано акти приймання-передачі наданих юридичних послуг. У клопотанні про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу представник Позивача вказав, що відповідно до пункту 5 Додаткової угоди, всі інші послуги, надані за Договором, Позивач оплачує з розрахунку 1800 грн за одну годину ефективної роботи адвокатів Адвокатського об`єднання «БАРГЕН». Представник Позивача вказав. що апеляційна скарга не містить жодного належного обґрунтування чи доказів, заявленої Відповідачем завищеності, необґрунтованості, нерозумності чи невиправданості розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги, відзиви на апеляційну скаргу стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Відповідача слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Рівненської області без змін.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд констатує, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Водночас, згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України: учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

В силу дії пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (а саме: - подання (заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи); зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

З положеннь частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України вбачається що, судові витрати складаються з: судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального України: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, в силу дії, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В силу дії статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому, як вже вказано вище, на адресу Господарського суду Рівненської області надійшло клопотання від представника Позивача, в якому представник Позивача просив винести додаткове рішення у справі № 918/740/22 та стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 47 400 гривень.

В обґрунтування вимог заяви представником Позивача подано суду: копію договору про правову допомогу № 29/10-19 від 29 жовтня 2019 року; копії витягів з актів приймання- передачі наданих послуг від 16 вересня 2022 року, від 7 листопада 2022 року, від 22 грудня 2022 року, від 12 січня 2023 року; платіжні доручення №8748 від 4 жовтня 2022 року, №2361 від 7 грудня 2022 року, №9183 від 27 грудня 2022 року (том 1, а.с. 19-27).

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається дотримання представником Позивача вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме щодо подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції протягом п`яти днів, після заявлення про такі судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, 29 жовтня 2019 року між Позивачем (надалі Замовник) та Адвокатським об`єднанням «Барген» (надалі Виконавець) укладено договір про правову допомогу №29/10-19.

Відповідно до пункту 1.2 Договору про правову допомогу №29/10-19, правова допомога за цим Договором включає вчинення Виконавцем всіх необхідних юридично значимих дій та надання юридичних послуг, які необхідні для захисту інтересів Замовника. До таких послуг належить, зокрема: представництво інтересів Замовника в судах усіх інстанцій та юрисдикцій, перед підприємствами, установами та організаціями, а також перед будь-якими правоохоронними органами та державними органами; підготовка та подання будь-яких документів від імені Замовника, зокрема, позовних заяв, скарг, клопотань, відзивів, заперечень, апеляційних та касаційних скарг.

29 жовтня 2019 року підписано Додаткову угоду до договору про правову допомогу №29/10-19, відповідно до пункту 5 якої, всі інші послуги, надані за договором про надання правової допомоги №20/08-19 від 20 серпня 2019 року, Позивач оплачує з розрахунку 1800 грн за одну годину ефективної роботи адвокатів Виконавця.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вказані у пункті 1 детального опису та вартості наданих послуг, Акті приймання-передачі послуг №22 від 16 вересня 2022 року види правової допомоги (а саме: проведення аналізу судової практики щодо розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин на підставі статті 652 Цивільного кодексу України; зібрання доказів, підготовлення і направлення до суду позову) мають включатися у послуги саме по підготовці позову, і не можуть бути підставою для здійснення окремої оплати цих послуг за рахунок Відповідача.

Аналогічна позиція наведена в Додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного господарського суду від 14 липня 2021 року в справі № 916/1914/20 (сама по собі послуга "складання відзиву на касаційну скаргу (5 годин)" охоплює вчинення відповідних дій, тому не вбачає підстав для здійснення окремої оплати таких робіт та послуг як "складання відзиву на касаційну скаргу та участь у судовому засіданні", окремо включили також інші види послуг, зокрема: "надання юридичних консультацій щодо звернення до суду - 1 094,50 грн (1 година), вивчення, дослідження та аналіз документів - 1094,50 грн (1 година), аналіз нормативно - правових актів, судової практики для підготовки правової позиції - 2 189,00 грн (2 години); підготовка до судового засідання - 1000,00 грн (1 година); опрацювання законодавчої бази та судової практики - 2000,00 грн (2 години), формування правової позиції, консультування - 1000,00 грн (1 година) за рахунок сторони).

Крім того судова колегія зазначає, що при підготовці відзиву на зустрічний позов (вид правової допомоги вказаний у пункті 3 детального опису та вартості наданих послуг, Акті приймання-передачі послуг №23 від 7 листопада 2022 року) адвокат використав деякі тези з позовної заяви (вид правової допомоги вказаний у пункті 1 детального опису та вартості наданих послуг, Акті приймання-передачі послуг №22 від 16 вересня 2022 року). А відтак є підстави стверджувати, що адвокат при підготовці відзиву на зустрічний позов затратив не стільки часу, як він вказав у поданих доказах на підтвердження понесених Позивачем витрат.

Також слід зазначити, що не обгрунтованим є вид правової допомоги, зазначений у пункті 5 детального опису та вартості наданих послуг, Акті приймання-передачі послуг №12/01 від 12 січня 2023 року, а саме щодо підготовки до судового засідання.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги .

Отже, достатньо підставою для визначення суми гонорару є його фіксований розмір та умови виплати у договорі про надання правової допомоги.

Окрім того, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачає такої обов`язкової умови сплати гонорару як складення сторонами акту виконаних робіт. Тому достатніми доказами надання правничої допомоги є наданий договір в котрому міститься фіксована сума гонорару та зазначення характеру послуг, котрі надаються адвокатом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з наведеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Відповідна, правова позиція висвітлена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

При обрахуванні витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню, а господарським судом також враховано, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 11 січня 2023 року позов Позивача до Відповідача про розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин задоволено. Розірвано Договір № 53-122-01-22-11685 від 10 січня 2022 року, укладений між Позивачем та Відповідачем, у зв`язку з істотною зміною обставин. У задоволенні зустрічного позову Відповідача до Позивача про стягнення 234525 грн 63 коп. відмовлено.

Окрім того у постанові від 3 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, разом із тим, у частині 5 наведеної норми визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат; розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

Згідно із частиною 5 статтею 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу дії частини 6 статті 126 ГПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегією суду враховується, що в матеріалах справи міститься клопотання Відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, котре обгрунтоване неспівмірністю заявлених судових витрат із наданою правничою допомогою. Також, Відповідачем наведено заперечення щодо детального опису робіт, зокрема щодо деякого виду робіт, які на переконання Відповідача є технічними роботами та штучним завищенням витраченого часу та в цілому щодо оплати за надані послуги. Відтак, апеляційним господарським судом враховується позиція Відповідача щодо неспівмірності заявлених судових витрат та бажання зменшення таких витрат.

Дослідивши опис наданих послуг вказаних Детальному описі виконаних робіт (том 2, а.с. 19-20), приймаючи до уваги заперечення Відповідача щодо співмірності заявлених судових витрат, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами.

Апеляційний господарський суд, посилаючись на правову позицію, викладену в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, вказує про відсутність підстав для розподілення судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (тобто в силу дії пункту 3 частини четвертої статті 129 ГПК України), оскільки вказані вище обставини свідчать, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а відтак, колегія суддів зазначає, що заява представника Позивача про відшкодування витрат, підлягає частковому задоволенню в сумі 23700 грн.

За частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Дане повністю нівелює доводи апеляційної скарги Відповідача щодо відсутності в матеріалах справи доказів щодо того, що оплата у розмірі 47400 грн за платіжним дорученням здійснювалася саме по договору про надання правничої допомоги, адже для обгрунтування та стягнення судових витрат є доведення їх дійснісності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову.

З огляду на усе вищеописане у даній судовій постанові, надавши оцінку доказам та доводам сторін щодо розподілу таких витрат, керуючись зокрема такими критеріями, як обґрунтованість, пропорційнійсть, співмірність та розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, беручи до уваги доведення адвокатом Гевко А.В. обставин надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції (зазначеної в попередньому (орієнтованому) розрахунку судових витрат) враховуючи заперечення Відповідача щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, колегія суддів прийшла до висновку, що місцевий господарським судом правильно було розподілено судові витрати шляхом покладення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції в розмірі 23700 грн на Відповідача. Відтак Північно-західний апеляційний господарський суд залишає додаткове судове рішення без змін, а апеляційну скаргу Позивача та апеляційну скаргу Відповідача без задоволення.

Апеляційний господарський суд з огляду на все вищевстановлене в даній постанові, ще раз констатує, що доводи апеляційної скарги Відповідача є безпідставними, та спростовані судом апеляційної інстанції всім вищеописаним у цьому судовому рішенні. При цьому доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують законність та обгрунтованість оспореного додаткового рішення, а довои щодо завищення суми витрат, визначеної місцевим господарським судом в оспореному додатковому рішенні носять по суті абстрактний характер і жодним чином не спростовують обгрунтування судом першої інстанції обгрунтованості задоволеної судом суми таких витрат.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга Відповідача та апеляційна скарга Позивача, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно колегія суду залишає без змін оспорюване додаткове рішення, а подану Відповідачем апеляційну скаргу без задоволення.

керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом від імені якого діє Відокремлений підрозділ Рівненська атомна електрична станція на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року в справі №918/740/22 - залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 13 лютого 2023 року в справі №918/740/22 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу № 918/740/22 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови виготовлено 17 квітня 2023 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Грязнов В.В.