ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"17" квітня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/673/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши cправу
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Амадеус Марин"
Ухвалою від 20.02.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків 10 днів з моменту отримання ухвали.
28.02.2023, у встановлений строк, позивач поштою надіслав до суду докази усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою від 06.03.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено Відповідачу строк, відповідно до ст. 251,252 ГПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання суду (з доказами надіслання іншим учасникам справи) відзиву на позов з документальним обґрунтуванням викладених обставин, заяви з процесуальних питань (за наявності), належним чином засвідчені копій статутних та реєстраційних документів. Роз`яснено Відповідачу, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання заяв по суті справи у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд 07.03.2023 направив ухвалу про відкриття провадження на електронну пошту позивача, зазначену в позовній заяві.
Відповідач отримав ухвалу суду 21.03.2023 відповідно до поштового повідомлення. Відзиву на позов відповідач не надав.
Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, справа може бути розглянута за наявними у ній документами.
Дослідивши матеріали справи, суд
30.06.2020 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця (перевізник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Амадеус Марин" (замовник, відповідач) укладено договір № 36554196/2020-0001 про надання послуг, предметом якого (п. 1.1) є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.
Зазначений договір укладено шляхом підписання електронним підписом відповідача заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (а.с. 46).
06.01.2021 відповідачем направлено позивачу з електронним підписом повідомлення про зміну інформації щодо себе (а.с. 48).
Згідно з п. 1.4 договору передбачено, що надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.
Підпунктами 2.1.4 - 2.1.6 пункту 2.1 Договору встановлено, що Замовник зобов`язується: оплачувати Перевізнику послуги, пов`язані з організацією перевезень та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України з причин, що не залежать від Перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками.
Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.
Поряд з цим, статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що всі умови договору - істотні, звичайні та випадкові - з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обов`язків тягне наслідки, передбачені главою 51 ЦК України.
Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до положень статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.
Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтрансу України № 113 від 25.02.1999 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станції відправлення та призначення за «Відомістю плати за користування вагонами (контейнерами) форми ГУ-46 (додаток 1), яка складається на підставі «Пам`яток про користування вагонами (контейнерами)» форми ГУ-45 (додаток 2), «Актів про затримку вагонів» форми ГУ-23а (додаток 3), «Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
Пунктом 4 Правил користування вагонами (контейнерами) визначено, що Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження і містять розрахунки платежів за користування вагонами, за маневрову роботу та за подавання й забирання вагонів.
Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами визначено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
У пункті 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, зазначається, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства.
Відповідно до вимог п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085 усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника.
У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, який списується з особового рахунку платника.
Відповідно до ст. 71 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04. 1998 (зі змінами і доповненнями), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами. Якщо підприємство не має свого локомотива, подача і забирання вагонів та маневрова робота провадяться локомотивом залізниці за плату згідно з тарифом. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів). Експлуатація залізничних під`їзних колій, які мають свої локомотиви, повинна здійснюватися на основі єдиного технологічного процесу роботи під`їзної колії і станції примикання.
Згідно з частинами 5 і 6 ст. 76 Статуту залізниць, договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії та договір про подачу та забирання вагонів розробляється з урахуванням єдиного технологічного процесу роботи під`їзної колії із станцією примикання. Порядок розроблення та форма договорів встановлюються Правилами.
02 листопада 2018 року терміном на 5-ть років до 02 листопада 2023 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" та Приватним акціонерним товариством «Вінницький олійножировий комбінат» укладений договір № 288 «Про експлуатацію залізничної під`їзної колії при станції Вінниця регіональної філії «Південно-Західна залізниця», за умовами п. 1 якого, згідно з Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить Власнику колії та є продовженням колії № 13 станції Вінниця регіональної філії «Південно-Західна залізниця» і яка обслуговується власником локомотивом залізниці.
Межею під`їзної колії є маневровий світлофор М-10.
На вказаній під`їзній колії, відповідно Заявки (угоди) від 24 вересня 2021 року проводить навантажувальні роботи Відповідач.
По станції Вінниця ТОВ «Амадеус Марин» в період з 20 по 22 грудня 2021 року проводило навантаження 20 вагонів, які надалі слідували по груповим відправкам № 33831983, № 33833054 Вінниця - Миколаїв- вантажний, № 33833104 Вінниця-Чорноморська (експ. Для ТИС).
В очікуванні локомотива під`їзної колії ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» вагони знаходились на колії станції (коліях загального користування), що засвідчено актами загальної форми ГУ-23:
№ 7660 від 20.12.2021 та № 1142 від 22.12.2021 на вагони №№ 77221646, 77258580,77259513,59895086;
№ 7660 від 20.12.2021 та № 7701 від 21.12.2021 на вагони №№ 58510645, 59880526, 59880583, 59894717, 95204905;
№ 7661 від 20.12.2021 та № 7743 від 22.01.2021 на вагони №№ 75058594, 77225613,77258614, 77258747,77259414;
№ 7661 від 20.12.2021 та № 7762 від 22.01.2021 на вагони №№ 77214468, 77214484, 77221141, 77222123, 77223477,77256626.
Подібно, одержувач вагонів в період з 20 по 23 грудня 2021 року по станції Вінниця проводив навантаження 12 вагонів, які надалі слідували по груповим відправкам №№ 33868225, 33868449 Вінниця- Ксенієво, № 33874496 Вінниця-Чорноморська (експ. для ТИС). В очікуванні локомотива під`їзної колії ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» вагони знаходились на коліях станції (коліях загального користування), що засвідчено актами загальної форми ГУ-236 № 7660 від 20.12.2021 та № 7674 від 20.12.2021 на вагони № 75056499;
№ 7678 від 20.12.2021 та № 7816 від 23.12.2021 на вагони №№ 77221653,77223550, 75024091, 77213635, 77241909, 59894881, 59895144, 59895458, 95009338, 95074571,750811620;
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про транспорт», підприємства транспорту мають право вимагати від пасажирів, відправників і одержувачів вантажів виконання вимог цього Закону, кодексів (статутів) окремих видів транспорту, та інших нормативних актів України, що регулюють діяльність транспорту. Спеціальне правове регулювання транспортної діяльності більш детально визначається в транспортних статутах та кодексах, одним з яких є Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), і яким визначені обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Тобто, відповідними статтями Статуту чітко визначені причини, згідно яких може бути покладена відповідальність на сторону в разі доведення її вини.
Щодо обставин наявності або відсутності вини вантажоодержувача, то відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Пунктом 3 статті 13 ГПК України передбачено: «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень» та пунктом 1 статті 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а у статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Враховуючи викладене, заявлений позивачем позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1, 9 ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі сплаченого судового збору покладаються на відповідача.
На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 квітня 2023 р.

Суддя В.В. Литвинова