ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" березня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2492/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю РИСОІЛ УКРАЇНА (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, буд. 28, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ (11700, Житомирська обл., місто Новоград-Волинський, вул. Шевченка, буд. 13, )

про стягнення 3566714,75 грн., -

за участю учасників справи:

від позивача: адвокат Козолуп М.С.

від відповідача: адвокат Рудаченко А.О.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю РИСОІЛ УКРАЇНА звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ про стягнення 3566714,75 грн., з яких: 1941716 грн. неустойки та 1624998,75 грн. штрафу.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю РИСОІЛ УКРАЇНА обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №Р21-661 від 20.06.2022.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 25.10.2022 о 16:00.

У підготовчому засіданні 25.10.2022 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 183 ГПК України про відкладення підготовчого засідання на 09.11.2022 о 09:20. У підготовчому засіданні 09.11.2022 судом оголошено перерву до 30.11.2022 о 13:45.

30.11.2022 за вх.№27036/22 до суду від позивача надійшли додаткові документи, а саме: лист ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ від 07.11.2022 до позивача та лист-відповідь позивача від 25.11.2022 на вказаний лист, які залучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 30.11.2022 відкладено підготовче засідання на 14.12.2022 о 13:45. Підготовче засідання 14.12.2022 о 13:45 не відбулось у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні Господарського суду Одеської області та зміщенням графіку проведення судових засідань. Ухвалою суду від 22.12.2022 підготовче засідання призначено на 25.01.2023 об 11:45. У підготовчому засіданні 25.01.2023 судом у протокольній формі призначено справу до розгляду по суті на 17.02.2023 о 13:45. У судовому засіданні 17.02.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення судового засідання на 01.03.2023 о 10:50.

01.03.2023 за вх.№6549/23 до суду від відповідача надійшла заява про намір подати докази понесення витрат на правову допомогу.

01.03.2023 за вх.№6552/23 до суду від відповідача надійшла заява про зменшення розміру штрафних санкцій, яка прийнята судом до розгляду та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданій заяві відповідач просить суд застосувати ст. 233 ГК України та зменшити розмір штрафних санкцій до 392338,62 грн., з огляду на наступне:

- відповідач вказує, що відповідно до умов п.2.1 договору поставки кількість товару, що постачається за договором, складає 1250 метричних тон (допустиме відхилення кількості товару +/- 5% від кількості товару у фізичній вазі за вибором покупця); свої зобов`язання за договором поставки №Р21-661 від 20.06.2022 ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ виконало частково, поставивши у власність ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА 1053,36 метричних тон і кукурудзи 3 класу; зазначені поставки товару були здійснені відповідачем із пропуском строку, визначеного п.3.1 договору, однак вказані порушенні зобов`язань були допущені ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ через об`єктивні обставини;

- відповідач зазначає, що допустима похибка щодо загального обсягу поставленого товару складає +/- 5%, що становить 62,5 метричних тон, а тому, в даному випадку, мінімально допустимий загальний обсяг товару за договором має складати 1187,50 метричних тон; свої зобов`язання за договором поставки №Р21-661 від 20.06.2022 ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ виконало частково, поставивши у власність ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА 1053,36 метричних тон кукурудзи 3 класу, отже, у цьому випадку різниця між кількістю фактично поставленого та договірним обсягом товару складає 134,14 метричних тони, а не 196,64 метричних тони, як заявляє позивач; за таких обставин, на думку відповідача, наведений позивачем розрахунок неустойки, заявлений до стягнення, є невірним;

- відповідач звертає увагу на те, що після допущення порушення зобов`язань за договором поставки №Р21-661 від 20.06.2022 відповідач вживав заходи для виконання умов договору, зокрема направляв на адресу позивача лист, в якому визнано факт порушення і неналежного виконання зобов`язання, а також пропонував прийняти залишок непоставленої продукції, однак у відповідь від позивача був отриманий лист, зі змісту якого стало зрозуміло, що позивач не має наміру щодо мирного врегулювання ситуації, а умови, запропоновані відповідачу, були для нього неприйнятними; так, по-перше, ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА запропонувало укласти угоду про врегулювання до договору поставки №Р21-661 від 20.06.2022 року, згідно якої ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ мало визнати за собою зобов`язання поставити і передати у власність покупця ще 206,47 метричних тон товару, тобто загальна кількість товару за договором зростала з 1250 до 1259,83 метричних тон; по-друге, відповідач мав підписати аналогічні угоди про врегулювання до договорів поставки №Р21-670 від 29.06.2022 та №Р21-677 від 13.07.2022, які ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ взагалі не укладав, тобто ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА намагався змусити відповідача визнати свої зобов`язання за неіснуючими договорами та покласти на нього додаткову відповідальність. Зазначене свідчить, що така позиція позивача, на відміну від позиції відповідача, була спрямована не на вирішення спірної ситуації, а на власне збагачення за рахунок відповідача;

- відповідач зауважує, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження наявності будь-яких збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної поставки товару за договором №Р21-661 від 20.06.2022, з огляду на наведене сума штрафних санкцій, заявлених до стягнення позивачем, є несправедливою і такою, що не відповідає обставинам справи;

- відповідач наголошує, що часткове невиконання зобов`язань за договором №Р21-661 від 20.06.2022 у вигляді непоставлення покупцю 196,64 метричних тон кукурудзи 3 класу стало наслідком протиправної поведінки перевізника товару (ТОВ Симфонія комфорту), однак перевізник, не виконавши свої зобов`язання із перевезення вантажу, протиправно заволодів зерном кукурудзи в зазначеній кількості, призначеним для доставки позивачу, та вивіз його у невідомому напрямку; місцезнаходження вищевказаного вантажу залишається невідомим, а ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ до правоохоронних органів подано заяву про вчинення злочину посадовими особами перевізника; отже, як вбачається з викладеного, відповідач не мав наміру порушувати зобов`язання за договором поставки №Р21-661 від 20.06.2022 у вигляді нездійснення поставки частини товару, а таке порушення сталося внаслідок злочинних дій третіх осіб;

- відповідач також просить суд прийняти до увагу факт військової агресії російської федерації проти України та введення в Україні воєнного стану, що є для відповідача обставиною, яка спричинила порушення зобов`язання за договором №Р21-661 від 20.06.2022;

- відповідач зазначає, що за неналежне виконання зобов`язань відповідачем умовами договору була передбачена відповідальність у вигляді штрафу розмірі 20% від загальної вартості договору та розділом 4 договору передбачено, що його орієнтовна загальна вартість складає 8124993,75 грн. (разом з ПДВ), водночас сума заявлених до стягнення з відповідача штрафних санкцій становить 3566714,75 грн., тобто майже половину від орієнтовної вартості усього договору. За таких обставин, на думку відповідача, заявлений позивачем розмір штрафних санкцій є очевидно завищеним та несправедливим та з огляду на викладене, на переконання відповідача, розмір штрафних санкцій, заявлених позивачем до стягнення, має бути зменшений відповідно до ст. 233 ГК України;

- відповідач наголошує, що відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов`язання поставити покупцю 1250 метричних тон товару, однак з урахуванням встановленого договором допустимого відхилення кількості товару на +/- 5% обсяг товару складає лише 1187,50 метричних тон, водночас на момент подання позову відповідачем на користь позивача було поставлено 1053,36 метричних тони товару, що становить майже 89% від загального обсягу товару, що підлягав поставці на користь позивача згідно з умовами договору №Р21-661 від 20.06.2022, тобто розмір невиконаних зобов`язань у відсотковому відношенні становить лише 11% від узятих на себе за умовами договору. За таких обставин розмір штрафних санкцій, нарахованих позивачем і заявлений ним до стягнення, неспівставний з тими наслідками, що настали в результаті порушення умов договору відповідачем шляхом нездійснення поставки частини продукції, адже у даному випадку з боку позивача відсутні будь-які збитки, в розумінні цивільного законодавства України;

- відповідач вказує, що зменшення штрафних санкцій є правом суду, яке випливає безпосередньо з положень норм чинного законодавства та здійснюється судом за наявності конкретних об`єктивних обставин. Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії;

- підсумовуючи викладене, відповідач зазначає, що з огляду на принцип справедливості, добросовісності і розумності, існують виняткові обставини, які є підставою для зменшення нарахованих позивачем штрафних санкцій до 392338,62 грн., у випадку зменшення штрафних санкцій до зазначеного розміру позивач не понесе значних негативних наслідків у своїй господарській діяльності, а їх розмір є справедливою компенсацією за несвоєчасне виконання зобов`язання відповідачем.

У судовому засіданні 01.03.2023 судом оголошено перерву до 15.03.2023 об 11:40.

14.03.2023 за вх.№8118/23 до суду від позивача надійшли заперечення проти заяви про зменшення розміру штрафних санкцій та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих запереченнях позивач вказує:

- позивач зазначає, що аналізуючи зміст поданої відповідачем заяви вбачається, що ця заява є фактично відзивом на позовну заяву, де представник відповідача заперечує проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову, та обґрунтовуючи свою позицію долученими доказами, проте відповідачу було відомо про наявність цього спору, попередній представник відповідача приймав участь у засіданнях по справі, однак у встановлені судом строки відповідач не надав відзив на позовну заяву, розуміючи правові наслідки цього. Тому на глибоке переконання позивача заява відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій з додатками має бути повернута відповідачу;

- щодо тверджень відповідача про неправильність розрахунку неустойки, позивач наголошує на тому, що цей висновок прямо суперечить положенням п.2.1 договору. Так, відповідно до п.2.1 договору кількість товару, що постачається за договором, складає 1250 метричних тон (допустиме відхилення кількості товару +/- 5% від кількості товару у фізичній вазі за вибором покупця), тобто застосування або незастосування плюсового чи мінусового опціону (похибки щодо загальної кількості товару, який має бути поставлений), залежить виключно від позивача, як передбачено сторонами при укладанні договору. Окрім того, кількість непоставленого товару складає саме 196,64 мт (1250-1053,36 = 196,64) як вказано у позові, а не 134,14 мт, як зазначає відповідач у власній заяві;

- позивач вказує, що відповідач зауважує на те, що ним вживалися заходи для виконання умов договору, зокрема був надісланий лист, в якому був визнаний факт неналежного виконання договору з пропозицією прийняти залишок непоставленої продукції; у відповідь на цей лист позивач нібито намагався покласти на відповідача додаткову відповідальність у вигляді укладення угоди про врегулювання до договору на поставку 206,47 мт товару, а не 196,64 мт, що не був поставлений за договором, а також укладення угоди про врегулювання за іншими договорами поставки №Р21-670 від 29.06.2022 і №Р21-677 від 13.07.2022, які на думку відповідача не існували. Проте, фактично між сторонами було укладено три договори поставки: №Р21-661 від 20.06.2022 (невиконання якого є підставою позову), №Р21-670 від 29.06.2022 на поставку кукурудзи 3 класу у кількості 2000 мт, а також №Р21-677 від 13.07.2022 на поставку насіння соняшнику у кількості 1000 мт; примірники договору поставки №Р21-661 від 20.06.2022 з підписом директора і печаткою ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ були отримані менеджером ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА відправленням через ТОВ НОВА ПОШТА; договори поставки №Р21-670 від 29.06.2022 і №Р21-677 від 13.07.2022 були укладені у спрощеній формі шляхом отримання позивачем кольорових скан-копій примірників цих договорів з підписом директора і печаткою ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ; в подальшому відповідач несвоєчасно поставив позивачу товар обсягом 1053,36 мт і не поставив 196,64 мт товару за договором №Р21-661 від 20.06.2022, а також повністю не поставив обумовлену кількість товару за договорами №Р21-670 від 29.06.2022 і №Р21-677 від 13.07.2022;

- позивач зауважує, що у зв`язку з наведеним 25.08.2022 і 26.08.2022 позивач направив відповідачу: претензію №2508-1 від 25.08.2022 про сплату штрафних санкцій на загальну суму 3563853,75 грн. у зв`язку з невиконанням договору №Р21-661 від 20.06.2022; претензію №2608-2 від 26.08.2022 про сплату штрафних санкцій на загальну суму 7100000 грн. у зв`язку з невиконанням договору №Р21-670 від 29.06.2022; претензію №2608-1 від 26.08.2022 про сплату штрафних санкцій на загальну суму 3889999,68 грн. у зв`язку з невиконанням договору №Р21-677 від 13.07.2022. Так, 01.09.2022 менеджер ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА отримав від представника ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ на електронну пошту лист б/н без дати, за змістом якого відповідач визнав факт укладення вказаних вище договорів та вказав про бажання виконати свої зобов`язання за договорами за умови перегляду ціни товару, строків і місця поставки товару; в подальшому 14.10.2022 TOB РИСОІЛ УКРАЇНА отримало поштовим відправленням від ОСОБА_1 : лист ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ б/н без дати, за змістом якого відповідач визнає факт порушення зобов`язань за договором №Р21-661 від 20.06.2022 і просить підтвердити готовність до прийняття залишку непоставленої продукції; лист ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ б/н без дати, за змістом якого відповідач вже не визнає факт укладення договорів №Р21-670 від 29.06.2022 і №Р21-677 від 13.07.2022; по результатам проведених переговорів позивач не отримав пропозицій, які б відповідали принципу збалансованості сторін і в більшій мірі покривали б понесені позивачем витрати, про що повідомлено відповідача листом ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА №2511 від 25.11.2022. Отже, на думку позивача, ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА жодним чином не ухилявся від проведення переговорів з ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ щодо поставки товару і компенсації понесених збитків через неналежне виконання договорів поставки з вини відповідача; відповідач протягом всього часу переговорів не був позбавлений можливості виконати умови договорів №Р21-661 від 20.06.2022, №Р21-670 від 29.06.2022 і №Р21-677 від 13.07.2022, однак не зробив цього, посилаючись на виникнення форс-мажорних обставин, про що далі; окрім того, намір укласти угоди про врегулювання до договорів поставки однозначно свідчить про бажання позивача мирно врегулювати спір, який виник через неналежне виконання відповідачем укладених договорів, змусити відповідача поставити товар на обумовлених договорами поставки умовах, а також суперечить тезі про намір позивача збагатитися за рахунок відповідача;

- позивач зазначає, що непоставка відповідачем обумовленого договором обсягу товару призвела до необхідності позивачу купувати аналогічний товар за ринковою ціною на момент укладення нової угоди; окрім того, позивач звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення неустойки і штрафу, які передбачені умовами договору поставки №Р21-661 від 20.06.2022, що за своєю правовою природою є оперативно-господарськими санкціями та для застосування штрафних санкцій до ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ не потрібно доводити наявність збитків у ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА;

- позивач наголошує, що відповідачем не надано доказів подання заяви про вчинення злочину зі сторони перевізника (ТОВ Симфонія комфорту), а також доказів відкриття відповідного кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій щодо зниклого товару, окрім того договір перевезення №45/2 був укладений ще 01.06.2022, тобто до укладення договору №Р21-661 від 20.06.2022, а будь-яких доказів, які б підтверджували, що на залученні цього перевізника наполягало саме ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА, відповідачем не було надано;

- позивач звертає увагу на те, що відповідачем не доведено вплив форс-мажорних обставин саме на виконання зобов`язань у взаємовідносинах із позивачем, а також не надано доказів причинно-наслідкового зв`язку між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань, які виникли у червні 2022 року;

- щодо тверджень відповідача про те, що невиконана частина зобов`язання за договором становить 11% від мінімально передбаченого обсягу, то розмір штрафних санкцій має бути зменшений до 11% від ціни позову, а саме до 392338,62 грн., позивач вказує, що ціну позову 3566714,75 грн складає неустойка за несвоєчасну поставку 1053,36 мт товару на суму 1941716 грн і штраф за не поставку 196,64 мт товару на суму 1624998,75 грн; отже, за логікою відповідача, оскільки строк поставки складає 10 календарних днів (з 20.06.2022 по 30.06.2022), то прострочення поставки товару на 36 днів (з 01.07.2022 по 05.08.2022) становить 360% від передбаченого договором строку поставки; при цьому, відповідачем було не поставлено позивачу 196,64 мт товару, що становить 15,7% від загального обсягу товару; також згідно п.6.7 договору штраф за не поставку товару, який стягується з відповідача, був розрахований у сумі 20% від загальної вартості договору, тому висновок про непропорційність невиконаної частини зобов`язання до заявленого розміру штрафних санкцій є хибним;

- позивач вказує, що розмір заявлених штрафних санкцій у сумі 3566714,75 грн. становить лише 43,9% від загальної суми договору, яка складає 8124993,75 грн. (п.4.2 договору) та цей розмір не є надмірним та непропорційним, або таким, що створює непосильний майновий тягар для відповідача, за відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження складного фінансового становища відповідача; згідно фінансової звітності відповідача станом на 2022 рік у відповідача наявні оборотні і необоротні активи на загальну суму 166339500 грн, тому стягнення 3566714,75 грн. штрафних санкцій не призведе банкрутства або тяжкого фінансового становища для відповідача та у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які підтверджують існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, а обов`язок щодо доведення існування цих обставин покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

15.03.2023 за вх.№8295/23 до суду від відповідача надійшли додаткові документи, а саме: проект мирової угоди, який залучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 15.03.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні 15.03.2023 представник відповідача просив суд зменшити розмір штрафних санкцій з урахуванням поданої заяви.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Справа №916/2492/22 розглядалась судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України та оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом та оголошеним загальнодержавним карантином, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України, з урахуванням поданої відповідачем заяви про зменшення розміру штрафних санкцій та наданих заперечень позивача.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 15.03.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Між тим, повний текст рішення складено 13.04.2023 у зв`язку з наслідками введенням в м. Одесі екстрених відключень електроенергії через масовані атаки країни-агресора, обстріл об`єктів критичної інфраструктури, тривалу відсутність електроенергії у суді, нестабільність в роботі системи діловодства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

20.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ (продавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю РИСОІЛ УКРАЇНА (покупець, позивач) укладений договір поставки №Р21-661, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити кукурудзу 3 класу, надалі іменований товар, (зерно насипом українського походження, врожаю 2021 року) на умовах поставки в місці (DAP) Рів.А.Холдінг ТОВ (Одеська обл., місто Ізмаїл, вул. Локомотивна, будинок 3), (надалі - термінал) згідно з Інкотермс 2010.

Відповідно до п.2.1 договору кількість товару, що постачається за договором, складає 1250 метричних тон (допустиме відхилення кількості товару +/-5% від кількості товару у фізичній вазі за вибором покупця).

Згідно з п.п. 3.1-3.3 договору продавець зобов`язаний поставити товар у термін по 30.06.2022 включно. Поставка товару здійснюється продавцем автотранспортом та/або залізничним транспортом. Датою поставки вважається дата приймання товару терміналом, що відображається в електронних реєстрах термінала про приймання товару, які видаються наступного робочого дня після дня приймання товару.

Відповідно до п.3.6 договору покупець має право відмовитись від прийняття товару та/або в односторонньому порядку розірвати договір у випадках, зокрема, порушення продавцем терміну поставки товару, зазначеного в п.3.1 договору.

За п.п. 4.1, 4.2 договору ціна товару за одну метричну тонну у фізичній вазі складає 5701,75 грн. (п`ять тисяч сімсот одна гривня 75 копійок) без ПДВ, крім того ПДВ 798,25 грн. (сімсот дев`яносто вісім гривень 25 копійок), разом з ПДВ 6500 грн. (шість тисяч п`ятсот гривень). Орієнтовна загальна вартість товару складає 7127187,50 грн. (сім мільйонів сто двадцять сім тисяч сто вісімдесят сім гривень 50 копійок) без ПДВ, окрім того ПДВ 997806,25 грн. (дев`ятсот дев`яносто сім тисяч вісімсот шість гривень 25 копійок) разом з ПДВ 8124993,75 грн. (вісім мільйонів сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто три гривні 75 копійок) (допустиме відхилення загальної вартості товару +/- 5,0%).

У відповідності до п.5.2.2 договору остаточний розрахунок за поставлений продавцем товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця протягом 5 (п`яти) банківських днів за днем приймання покупцем товару за якістю і кількістю на терміналі та надання покупцю: оригіналу рахунку-фактури продавця, на суму розраховану згідно з фактичною кількістю товару, прийнятого на терміналі, з вирахуванням суми попередньої оплати; оригіналу рахунка-фактури продавця на завантажену кількість товару; залізничної накладної в електронному вигляді, з усіма необхідними реквізитами прибуття/видачі вантажу та ЕЦП відповідальних осіб, складеної згідно з вимогами чинного законодавства; оригіналу видаткової накладної, складеної на паперовому носії з дотриманням вимог до обов`язкових реквізитів, які мають містити первинні документи згідно зі статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні; реєстрації податкових накладних на повну вартість поставленого товару в Єдиному реєстрі податкових накладних, з дотриманням вимог чинного податкового законодавства України.

Згідно з п.п. 6.1-6.8 договору сторона, яка порушила умови договору, відшкодовує іншій стороні завдані своїми діями чи бездіяльністю збитки в повному обсязі в порядку, передбаченому чинним законодавством. За порушення терміну поставки товару продавець зобов`язаний виплатити покупцю неустойку у розмірі 50,00 (п`ятдесят) гривень за кожну метричну тонну не поставленого товару за кожен день прострочення. У випадку порушення продавцем п.1.2 договору, продавець зобов`язаний відшкодувати покупцю повну вартість оплаченого товару, а також всі збитки, понесені покупцем, протягом 3 банківських днів з моменту виставлення письмової вимоги покупця. У випадку зміни одержувача та/або станції призначення вантажу відповідно до залізничної накладної на товар без дотримання порядку, зазначеного в п.3.7 договору, продавець зобов`язаний сплатити покупцеві штраф в розмірі 25% від вартості непоставленого товару. Сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань. У разі, якщо покупцем отримано податкове повідомлення-рішення на підставі акта перевірки покупця стосовно правовідносин між покупцем та продавцем, в тому числі по всьому ланцюгу контрагентів продавця, покупець має право в односторонньому порядку вирахувати суму, зазначену в такому податковому повідомленні-рішенні (з урахуванням штрафу та пені), з сум, що підлягають оплаті продавцю за будь-яким договором між покупцем та продавцем, а якщо розрахунки між сторонами вже здійснені - продавець зобов`язаний компенсувати покупцю таку суму (з урахуванням штрафу та пені) протягом 7 (семи) календарних днів з моменту направлення покупцем відповідної письмової вимоги продавцю. У разі повної або часткової непоставки товару протягом 5 робочих днів після настання терміну, передбаченого п.3.1 договору, продавець зобов`язаний сплатити покупцю додатково штраф у розмірі 20% від загальної вартості договору протягом 5 банківських днів з моменту виставлення письмової вимоги покупця. У разі відсутності реєстрації/порушення строків реєстрації податкової накладної, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, наслідком чого є втрата покупцем права на включення суми податку на додану вартість до податкового кредиту, продавець зобов`язується протягом 7 (семи) робочих днів з дати отримання ним відповідної письмової вимоги покупця відшкодувати покупцю суму податку на додану вартість від господарських операцій, щодо яких податкові накладні були складені та/або зареєстровані продавцем з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п.п. 7.2, 7.3 договору у випадку настання форс-мажорних обставин, строк виконання зобов`язань за договором відкладається на час, протягом якого діяли форс-мажорні обставини. Сторона, для якої виконання зобов`язань за договором стало неможливим внаслідок настання обставин непереборної сили, зобов`язана негайно, але не пізніше 5 (п`яти) днів з початку їхньої дії, письмово повідомити іншу сторону про початок, можливу тривалість та передбачуваний час припинення цих обставин. Несвоєчасне повідомлення позбавляє сторону права посилатися на обставини непереборної сили. Факт настання форс-мажорних обставин має бути в подальшому підтверджено Торгово-промисловою палатою України або відповідними регіональними торгово-промисловими палатами.

За п.8.1 договору договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом дванадцяти місяців, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з договору.

Згідно з п.п. 8.3, 8.4 договору всі додатки, зміни, додаткові угоди до договору повинні бути укладені в письмовій формі, скріплені печаткою і підписом сторін. Договір або додаткові угоди до договору, оформлені у вигляді додатків і підписані, надіслані сторонами за допомогою факсимільного зв`язку та/або електронною поштою, мають юридичну силу до моменту обміну оригіналами. Оригіналами сторони повинні обмінятись не пізніше 10 (десяти) робочих днів після їх підписання. Сторони погодили, що направлення кореспонденції буде здійснюватися за адресами, зазначеними у розділі 9 Реквізити сторін та/або за вказаними контактами.

У Додатку №1 до договору №Р21-661 сторони дійшли згоди, що перерахування 86% вартості поставленого товару на поточний рахунок продавця в строк, встановлений п.5.1.1 договору, здійснюється покупцем за умови надання продавцем документів, вказаних п.5.1.1 договору, а також наступних документів: звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2021 року форми 4-сг з відміткою про прийняття органами статистики або квитанцією про прийняття звіту в електронній формі (засвідчена копія); звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур на 01 червня 2022 року форми 37-сг з відміткою про прийняття органами статистики або квитанцією про прийняття звіту в електронній формі (засвідчена копія) або звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 01 грудня 2021 року форми 29-сг з відміткою про прийняття органами статистики або квитанцією про прийняття звіту в електронній формі (засвідчена копія); довідка про наявність земельних угідь у власності чи оренді із зазначенням площ земельних угідь, виданою сільською (селищною, міською) радою або відділом Держгеокадастру (засвідчена копія) або витяг про реєстрацію речових прав на земельні ділянки державної реєстраційної служби (засвідчена копія) або податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік з відміткою про прийняття органами ДФС України або квитанцією про прийняття декларації в електронній формі (засвідчена копія).

В матеріалах справи наявні видаткові накладні за договором поставки №Р21-661, а саме: видаткова накладна №1 від 04.07.2022 на суму 1087969,17 грн.; видаткова накладна №2 від 12.07.2022 на суму 805739,38 грн.; видаткова накладна №34 від 13.07.2022 на суму 909349,31 грн.; видаткова накладна №35 від 23.07.2022 на суму 200069,85 грн.; видаткова накладна №38 від 23.07.2022 на суму 226589,83 грн.; видаткова накладна №37 від 24.07.2022 на суму 403909,70 грн.; видаткова накладна №21 від 01.08.2022 на суму 684839,47 грн.; видаткова накладна №22 від 02.08.2022 на суму 203839,84 грн.; видаткова накладна №24 від 06.08.2022 на суму 188759,85 грн.; видаткова накладна №23 від 05.08.2022 на суму 2135768,36 грн. Також в матеріалах справи наявні податкові накладні та квитанції про їх реєстрацію. Матеріали справи містять товарно-транспортні накладні.

В матеріалах справи наявні платіжні доручення про сплату ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА на користь ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ грошових коштів за договором поставки №Р21-661, а саме: платіжне доручення №868 від 08.07.2022 на суму 935653,49 грн.; платіжне доручення №899 від 15.07.2022 на суму 692935,87 грн.; платіжне доручення №404 від 18.07.2022 на суму 120040,41 грн.; платіжне доручення №452 від 04.08.2022 на суму 764264,20 грн.; платіжне доручення №711 від 19.07.2022 на суму 662000 грн.; платіжне доручення №750 від 27.07.2022 на суму 172060,07 грн.; платіжне доручення №756 від 28.07.2022 на суму 542229,60 грн.; платіжне доручення №60 від 08.08.2022 на суму 836760,79 грн.; платіжне доручення №500 від 09.08.2022 на суму 1000000 грн.; платіжне доручення №501 від 09.08.2022 на суму 162333,47 грн.

25.08.2022 за вих.№2508-1 позивач пред`явив претензію відповідачу на суму 3563853,75 грн., в якій вказав, що станом на дату пред`явлення цієї претензії продавець не виконав свої зобов`язання щодо поставки товару в повному обсязі, оскільки в межах договірного строку поставки ним не було поставлено товар в кількості 259,14 метричних тон, як передбачено п.2.1 договору; до чого ж, продавцем товар у кількості 1053,36 метричних тонн було поставлено поза межами терміну, встановленого п.3.1 договору, чим порушено терміни поставки товару, зокрема, товар у вказаній кількості було поставлено в період з 04.07.2022 по 05.08.2022; вимагав сплату заявлених штрафних санкцій передбачених договором, не пізніше 4 робочих днів з дня пред`явлення претензії.

В матеріалах справи наявний лист-відповідь (без дати та номеру) ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ на претензію позивача за вих.№2508-1 від 25.08.2022. У вказаному листі відповідач вказав, зокрема, що:

- свої зобов`язання за договором поставки №Р21-661 від 20.06.2022 ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ виконало частково, поставивши у власність ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА 1053,36 метричних тон кукурудзи 3 класу;

- різниця між фактично поставленою кількістю товару та погодженою договором кількістю складає 196,4 метричних тон, а не 259,14 метричних тон, як ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА зазначає у своїй претензії;

- допустима похибка щодо загального обсягу поставленого товару складає +/- 5%, що становить 62,5 метричних тон, а тому, в даному випадку, мінімально допустимий загальний обсяг товару за договором має складати 1187,50 метричних тон, таким чином, у цьому випадку різниця між кількістю фактично поставленого та договірним обсягу товару складає 134,14 метричних тон;

- введення воєнного стану зумовило значне ускладнення ведення господарської діяльності для ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ, зокрема, щодо забезпечення здійснення поставок зернових власного виробництва на умовах DАР до інших регіонів України та це є форс-мажорною для ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ обставиною, про існування якої в порядку п.п. 7,1, 7,2 договору повідомляє ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА, як свого контрагента;

- готова до відвантаження партія товару, яка мала бути направлена до ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА в межах договору №Р21-661, була неправомірно привласнена третіми особам, про що зараз здійснюється ініціювання кримінальних проваджень;

- зі свого боку ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ готове якнайскоріше виконати своє зобов`язання щодо поставки залишку кукурудзи за договором поставки №Р21-661 та просить ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА підтвердити готовність до прийняття залишку недопоставленої продукції в порядку виконання умов договору поставки №Р21-661 від 20.06.2022;

- повідомляє про свою незгоду із здійсненими нарахуваннями збитків та штрафних санкцій, які висловлені у претензії; розмір збитків не є підтвердженим будь-якими документами, а їх наявність не визнає; щодо розміру штрафних санкцій та неустойки, то вони, враховуючи обставини виконання договору, введення в країні воєнного стану, є надмірними по відношенню до збитків ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА, їх розмір не відповідає обставинам порушеного зобов`язання та його наслідкам для кредитора, а нарахування цих санкцій може призвести до повної неплатоспроможності ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ, яке і так перебуває на межі платоспроможності через обставини та процеси, включаючи інфляцію, що відбуваються в аграрному секторі та в Україні в цілому.

В матеріалах справи наявний лист-відповідь (без дати та номеру) ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ на претензію позивача за вих.№2608-1 від 25.08.2022 за вих.№2608-2 від 26.08.2022. У вказаному листі відповідач вказав, зокрема, що договори №Р21-670 та №Р-21-677 ніколи не укладались; жоден із відповідних проектів договорів не підписувався уповноваженою особою ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ та в розпорядженні останнього відсутні оригінали таких договорів, обмін ними не здійснювався; в електронному вигляді відповідні договори так само не укладались, електронний підпис на примірниках таких документів директором ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ ніколи не проставлявся; ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ ніколи не здійснювало будь-яких дій щодо виконання умов договорів поставки №Р21-670 та №Р-21-677.

В матеріалах справи наявний лист (без дати та номеру) ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ, який адресований позивачу, наступного змісту:

- 20.06.2022, 29.06.2022 та 13.07.2022 року між ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ та ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА були укладені договори поставки №Р21-661, № Р21-670 та №Р-21-677;

- ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ не змогло у повному обсязі виконати умови укладених договорів, проте, цим обставинам є цілком очевидне пояснення - в Україні йде війна, що офіційно визнано як Державою Україна, так і Торгово-промисловою палатою України;

- ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ не тільки не відмовляється, а й бажає виконати свої зобов`язання за договорами, з огляду на непередбачувані (форс-мажорні) обставини та у свою чергу просить лише піти підприємству назустріч та переглянути деякі умови договорів, а саме ціну товару, строки поставки та місце поставки товару, про що підписати відповідні додаткові угоди.

05.09.2022 позивач направив відповідачу лист, в якому зазначено, що ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА готове сприяти вирішенню ситуації і з цією метою пропонує укласти угоди про врегулювання договорів №Р21-661 від 20.06.2022, №Р21-670 від 29.06.2022, №Р21-677 від 13.07.2022, які додаються до вказаного листа.

07.11.2022 за вих.№0711/2022 ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ направив позивачу лист наступного змісту:

- ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ в рамках правовідносин за договором поставки №Р21-661 від 20.06.2022 пропонує укласти мирову угоду з приводу судового спору, який є в провадженні Господарського суду Одеської області (справа №916/2492/22);

- на виконання угоди пропонуємо внести зміни до договору поставки №Р21-661 від 20.06.2022 щодо внесення змін до п.3.1 договору, а саме: продовжити термін поставки товару до 31 грудня 2022 з вартістю постачання 6500 грн. за тонну вантажну й на виконання умов договору пропонує прийняти за даною ціною кукурудзу 3 класу 2021 року врожаю;

- щодо факторів, які можуть впливати на поставки товару, просимо врахувати можливу зміну курсу долару США, тому подальші поставки в рамках співробітництва пропонуємо узгоджувати строки поставки та ціни на кожні 500 тон;

- введення воєнного стану зумовило значне ускладнення ведення господарської діяльності, як для нашого підприємства, так й інших сільгоспвиробників, зокрема щодо забезпечення здійснення поставок зернових власного виробництва на умовах DAP до інших регіонів України; з метою уникнення будь-яких штрафних санкцій, готові зробити знижки на подальші поставки продукції.

25.11.2022 ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА надав відповідь на лист ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ 07.11.2022 за вих.№0711/2022 наступного змісту:

- до моменту подання позову представники ТОВ РИСОІЛ УКРАЇНА неодноразово намагалися провести переговори з представниками відповідача щодо належного виконання умов договору поставки, а після відкриття судового провадження - багаторазово приймали участь у переговорах з адвокатом Нестеренко В.В.; позиція позивача у цих переговорах була направлена на мирне врегулювання спору і покриття збитків компанії, які виникли у зв`язку з необхідністю придбання непоставленого обсягу товару у інших постачальників за збільшеною ціною задля належного виконання договірних зобов`язань перед нашими контрагентами;

- по результатам проведених безрезультатних переговорів не отримано від ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ пропозицій, які б відповідали принципу збалансованості інтересів сторін, і в більшій мірі покривали б наші витрати, які були понесені через неналежне виконання умов договору поставки №Р21-661 від 20.06.2022; ініціювання переговорів без надання конкретних пропозицій щодо мирного врегулювання спору, як виявилось, було формальним та по суті є зловживанням процесуальними правами і направлено на затягування розгляду справи №916/2492/22;

- переважна більшість компаній на ринку понесла негативні наслідки у вигляді призупинення господарської діяльності і ускладнення фінансового становища через введення воєнного стану в Україні, проте договір поставки №Р21-661 від 20.06.2022 був укладений через чотири місяці після оголошення воєнного стану; зобов`язання з поставки товару за договором виникло вже після початку військової агресії, а тому посилання на введення воєнного стану в Україні не може бути підставою для невиконання зобов`язань за договором; отже обставини, які зазначені у листі №0711/2022 від 07.11.2022, жодним чином не звільняють ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ від належного виконання договірних зобов`язань за договором поставки №Р21-661 від 20.06.2022.

В матеріалах справи також наявні:

- договір перевезення №45/2 від 01.06.2022, укладений між ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ та ТОВ Симфонія комфорту;

- лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1;

- фінансова звітність малого підприємства ТОВ АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ;

- договори поставки №Р21-670 від 29.06.2022, №Р21-677 від 13.07.2022 (скан-копії).

Несплата відповідачем заявлених до стягнення штрафних санкцій за договором поставки №Р21-661 від 20.06.2022 стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003).

В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України Про судоустрій і статус суддів є принцип верховенства права.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з п.п. 5,6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Реалізовуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ч.1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.

У відповідності до ч.1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Відповідно до ч.1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно з п.п. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це становлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За ч.ч. 1, 2 ст. 232 ГК України якщо за невиконання або неналежне виконання зобов`язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями. Законом або договором можуть бути передбачені випадки, коли: допускається стягнення тільки штрафних санкцій; збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції; за вибором кредитора можуть бути стягнуті або збитки, або штрафні санкції.

Згідно з ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає про таке.

При зменшенні розміру штрафних санкцій суд бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. При цьому як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Суд відзначає, що за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності та стягується в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

При цьому, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №920/437/19 зазанчено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінює надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №904/4685/18).

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).

Господарський суд зазначає, що предметом спору у даній справі є стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №Р21-661 від 20.06.2022.

Господарський суд не приймає до уваги доводи сторін та надані на їх підтвердження документи стосовно укладання/не укладання договорів №Р21-670 та №Р-21-677, оскільки вказані обставини не входять до предмету доказування у даній справі, а отже судом не оцінюються.

Вирішуючи питання щодо доцільності зменшення розміру штрафних санкцій у цій справі, суд враховує, що сума заявлених позивачем до стягнення з відповідача штрафних санкцій є досить значною у порівнянні зі ступенем виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Також господарський суд вказує, що виходячи з наявних матеріалів справи, відповідачем не заперечується факт часткового виконання договору та поставлення позивачу 1053,36 метричних тон кукурудзи, що також підтверджується позивачем. Разом з тим, господарський суд вважає, що умовами укладеного між сторонами договору передбачене допустиме відхилення кількості товару +/- 5% від кількості товару у фізичній вазі за вибором покупця, що на переконання суду має враховуватись при обчисленні загальної кількості товару, яка мала бути поставлена відповідачем за договором та за непоставку якої відповідач має нести відповідальність.

Господарський суд не приймає до уваги посилання відповідача на факт військової агресії російської федерації проти України та введення в Україні воєнного стану як на підставу невиконання умов договору, що звільнило б його від відповідальності, оскільки в даному випадку договір №Р21-661 від 20.06.2022 був укладений сторонами вже під час дій воєнного стану, разом з тим, господарський суд оцінює факт тривання в Україні повномасштабної війни як фактор, який впливає на виконання господарських зобов`язань.

Господарський суд зазначає, що судом було прийнято до розгляду заяву відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, про що постановлялась ухвала у протокольній формі, а тому доводи позивача про необхідність повернення відповідачу заяви про зменшення розміру штрафних санкцій є необґрунтованими та до уваги суду не приймаються.

Спірні правовідносини виникли під час дії в Україні воєнного стану, в цей же час матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач або інші особи зазнали збитків у зв`язку із простроченням виконання відповідачем зобов`язання у спірних відносинах.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, умови укладеного договору, листування сторін та подальші позиції сторін та інші обставини, встановлені під час розгляду справи, господарський суд дійшов висновку, що під час виконання умов договору відповідачем дійсно було допущено порушення в частині строків та кількості поставленого товару, однак, приймаючи до уваги ступінь та пропорційність виконання відповідачем своїх зобов`язань, обставини їх невиконання, дії обох сторін, господарський суд приймає до уваги обґрунтування відповідача в частині розміру невиконаного ним зобов`язання та зроблені відповідачем розрахунки, враховуючи також не надання позивачем доказів завдання йому збитків саме внаслідок дії відповідача у визначених у цій справі правовідносинах, дослідивши інтереси сторін, які заслуговують на увагу, виходячи із принципу збалансованості інтересів, господарський суд, застосуючи надане право, передбачене ст. 233 ГК України, дійшов висновку про доведеність та наявність підстав для зменшення розміру заявлених позивачем штрафних санкцій та визначення справедливої суми, необхідної до сплати відповідачем за допущене неналежне виконання договору поставки №Р21-661 від 20.06.2022 у даній ситуації, у розмірі 392338,62 грн.

Іншого сторонами не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи докази вищевикладених висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю РИСОІЛ УКРАЇНА та стягнення з відповідача 392338,62 грн. штрафних санкцій, в решті позову судом відмовляється.

Відповідно до ч.9 ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю РИСОІЛ УКРАЇНА задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АГРАРНЕ МАЙБУТНЄ (11700, Житомирська обл., місто Новоград-Волинський, вул. Шевченка, буд. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю РИСОІЛ УКРАЇНА (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, буд. 28, ) 392338 /триста дев`яносто дві тисячі триста тридцять вісім/ грн. 62 коп. штрафних санкцій та 53500 /п`ятдесят три тисячі п`ятсот/ грн. 72 коп. судового збору.

3.В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 13 квітня 2023 р.

Суддя Ю.С. Бездоля