ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2023 р. Справа№ 910/5105/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляціну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 у справі №910/5105/22 (суддя Бойко Р.В., м. Київ)

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 6 611,49 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 6 611,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" стверджує, що відповідачем було неналежно виконано свої зобов`язання із своєчасної доставки вантажу за залізничною накладною №0402387, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність правових підстав для застосування до Акціонерного товариства "Українська залізниця" штрафних санкцій у виді штрафу, передбаченого ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, у розмірі 6 611,49 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 у справі №910/5105/22 позов Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" суму штрафу у розмірі 330,57 грн та судовий збір у розмірі 2 481 грн. 00 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано посиланням на статті 45, 47 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, відповідно до яких нормативний строк доставки складає 9 діб, водночас, фактичний строк доставки відповідачем вантажу за накладною №0402387

становив 10 діб, у зв`язку з чим відповідачем допущено прострочення доставки на 1 добу. При цьому судом враховано те, що АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" як стратегічне підприємство після початку збройної агресії Російської Федерації проти України виконує безкоштовні евакуаційні рейси для громадян, перевезення військових та гуманітарних вантажів, тоді як інфраструктура підприємства зазнає постійних обстрілів та ракетних ударів з боку російської федерації, а тому господарський суд, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін, вважав справедливою, доцільною, обґрунтованою та такою, що цілком відповідає принципу верховенства права, необхідність зменшення розміру нарахованої у даній справі штрафу до 5% до суми 330,57 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 у справі №910/5105/22 в частині зменшення розміру неустойки до 5% та відмовити у задоволенні частини позовних вимог та постановити нове рішення, яким задовольнити поданий позов у повному обсязі та стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" 6 611,49 грн суму неустойки за порушення строку доставки вантажу. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на неправильне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального права.

Так, скаржник стверджує, що:

- задовольняючи клопотання відповідача, місцевий господарський суд не врахував того, що застосування положень ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України поставлено в залежність від документального доведення іншою стороною наявності існування обставин, які дають підстави для зменшення неустойки;

- всі висновки суду про скорочення перевезень, значні втрати відповідача, зменшення доходу відповідача є голослівними та не підтверджені жодними доказами;

- зменшення розміру неустойки до 5 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання;

- порушення залізницею строків доставки вантажу було до введення воєнного стану в Україні, а тому посилання суду на таку обставину є недоречним.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач аперечуючи проти доводів апелянта, відповідач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом (в оскаржуваній позивачем частині) на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з дотриманням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Так, відповідач зазначає, що підставою для зменшення суми неустойки стало наявність у відповідача як стратегічно важливого підприємства залізничного транспорту збитків у зв`язку з військовою агресією проти України через, що відповідач зобов`язаний здійснювати безкоштовні евакуаційні рейси, забезпечувати перевезення для потреб Збройних Сил України, зменшилась кількості комерційних перевезень, а також відповідачу було завдано значних пошкоджень залізничній інфраструктурі. Вказані факти є загальновідомими та підтверджуються органами державної влади, місцевого самоврядування, безліччю публікацій у національних та міжнародних засобах масової інформації, а тому в силу ч. 3 ст. 75 ГПК України не підлягають додатковому документальному підтвердженню.

Відповідач також звертає увагу на те, що позивачем не доведено наявності у нього збитків у зв`язку з порушенням залізницею строків перевезення вантажу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2022 апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" у справі №910/5105/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Апеляційна скарга Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 у справі №910/5105/22, вирішено відкласти розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи.

31.10.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/5105/22.

У зв`язку із перебуванням судді Тарасенко К.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці з 21.10.2022 по 04.11.2022, вирішити питання щодо подальшого руху апеляційної скарги у встановлені законом процесуальні строки у визначеному складі суду неможливо.

Головуючий суддя (суддя-доповідач) Разіна Т.І. з 07.11.2022 по 11.11.2022 перебувала у відрядженні (Національна школа суддів України).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/5105/22; розгляд апеляційної скарги Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 у справі №910/5105/22 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлення із електронною копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 про відкриття провадження у справі, засвідченою електронно-цифровими підписами суддів, було надіслане судом на електронні адреси учасників справи, зазначені в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 процесуальних строків на подачу заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним господарським судом

Як убачається із матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 12.02.2018 року між Підприємством з іноземними інвестиціями "Амік Україна", як замовником, та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", як перевізником, було укладено Договір про надання послуг №08906/ЦТЛ-2018/18/158 (надалі - Договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Конвенції про міжнародні залізничні перевезення відповідно.

Пунктом 12.1 Договору визначено, що Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником Договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії Договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей Договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії Договору.

Із залізничної накладної СМГС від 11.10.2021 (відправлення №0402387), вбачається, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснило перевезення вантажу, на виконання вимог Договору, у вагонах №57934309 та №57660821 зі станції "Бугяняй" Литовської залізниці до станції призначення "Скнилів" Львівської залізниці, одержувачем якого є Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна".

Відповідно до §2 ст. 24 УМВС строк доставки вантажу розраховується: одна доба на кожні розпочаті 200 км. У відповідності до §2 ст. 24 УМВС строк доставки вантажу не повинен перевищувати 3 доби.

Згідно із § 3 ст. 24 УМВС, який подовжує строк доставки вантажу на 1 добу на операції, пов`язані з відправлення вантажу та на 2 доби згідно з актом загальної форми (що підтверджується написом у графі 32 Накладної), загальний строк доставки вантажу за Накладною не повинен перевищувати 5 діб у відповідності до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

З відомостей які містяться у накладній за відправленням №0402387, строк доставки вантажу, обчислений відповідно до наведених вище норм ст. 24 УМВС, становить 9 діб, а саме: початок перебігу терміну - з 0.00 год. 25.09.2021; термін доставки з урахуванням нормативної швидкості (загальна відстань - 1 021 км; 200 км/1 доба) - 6 діб, збільшення терміну доставки на операції, пов`язані з відправленням вантажу - 1 доба, час затримки на шляху слідування - 2 доби.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що фактичний термін доставки вантажу становить 10 діб, тобто, відповідач прострочив доставку вантажу на 1 добу.

Позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, на підставі УМВС та Статуту залізниць України, нарахував до стягнення з відповідача штрафні санкції в сумі 6 611,49 грн у розмірі 18% провізної плати, яку повинен сплатити відповідач, як регулююча залізниця.

29.11.2021 Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" звернулось до Акціонерного товариства "Українська залізниця" з претензією №2378 про сплату штрафу за прострочення доставки вантажу у розмірі 6 611,49 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаною залізничною накладною, визначені ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, у зв`язку із чим просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 6 611,49 грн на підставі ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

У свою чергу Акціонерним товариством "Українська залізниця" не заперечується, що доставка вантажу відбулась із затримкою на 1 добу.

Заперечення відповідача фактично зводяться до того, що позивачем неправильно застосовано норми УМВС та формули для розрахунку неустойки, а саме - неправильно у знаменнику відношення зазначено кількість діб фактичного (загального) терміну доставки, а не нормативного терміну доставки, що є правильним у відповідності до норм УМВС.

Таким чином, відповідач зазначає, що враховуючи перевищення терміну доставки на 1 добу, то відношення терміну доставки (9 діб) до загального терміну доставки (10 діб) складає 0,1, а отже відсоток провізної плати, який визначається як розмір неустойки за прострочення доставки становить 6%, у зв`язку з чим неустойка за прострочення доставки вантажу становить 2 263,83 грн.

Крім того, у відзиві відповідачем було викладено клопотання про зменшення розміру неустойки до 0, з огляду на введення в Україні воєнного стану, а також з урахуванням складного матеріального становища Акціонерного товариства "Українська залізниця".

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, однак вважав можливим зменшити розмір штрафу до 5%, у зв`язку із чим задовольнив позовні вимоги частково та стягнув з відповідача на користь позивача 330,57 грн штрафу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 у справі №910/5105/22 оскаржується відповідачем виключно в частині зменшення розміру штрафу до 5% та відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог, а тому враховуючи вимоги ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача (в оскаржуваній ним частині) не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального права в частині задоволених позовних вимог, апеляційний господарський суд встановив, що правовідносини між сторонами виникли на підставі накладної №0402387, внаслідок чого між сторонами винили права та обов`язки з перевезення вантажу залізничним транспортом у міжнародному сполученні, а предметом розгляду даної справи є матеріально-правова вимога про застосування наслідків порушення термінів доставки вантажу.

Матеріалами справи підтверджується, що термін доставки вантажу був перевищений на 1 добу, внаслідок чого у відповідача, як регулюючої залізниці, згідно положень УМВС, виник обов`язок виплатити позивачу повну суму неустойки у розмірі 18% перевізної плати, що становить 6 611,49 грн, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог щодо стягнення вказаної неустойки.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідач просив суд зменшити розмір неустойки до 0 грн.

Обґрунтовуючи зменшення розміру неустойки, відповідач зазначає, що указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Починаючи з 24.02.2022 Російська Федерація здійснює обстріл всієї території України майже кожен день, завдаючи руйнуваня та знищуючи об`єкти інфраструктури, у тому числі Акціонерного товариства «Українська залізниця». Загальна кількість зруйнованого та пошкодженого майна відповідача станом на 15.07.2022 становить 4 243 од. залишковою вартістю 5 070 529 тис. грн.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення неустойки (зокрема, штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013, за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії. Крім цього, наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Чинним законодавством України не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Тому, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №911/867/19 та 25.02.2020 у справі №904/2542/19).

Зменшення неустойки (зокрема, штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу) до її розумного розміру.

У п.п. 8.22 - 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

З огляду на зазначене вище, місцевим господарським судом у цьому зв`язку обґрунтовано взято до уваги той факт, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації Укрзалізниця зазнає значних збитків, зокрема, докладаючи всіх зусиль для збереження життів людей та зміцнення обороноздатності країни, відповідач несе значні витрати для виконання таких завдань при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності. Стягнення з відповідача значних сум штрафів, на переконання колегії, загрожує зривом плану пасажирських та вантажних перевезень, ремонту рухомого складу та колій на залізницях України, що в свою чергу може призвести до негативних наслідків для держави в умовах воєнного стану. В той час, як підставно зауважено місцевим господарським судом, позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання йому збитків внаслідок порушення строків доставки вантажу на підставі залізничної накладної №№0402387 а відтак, правомірним є висновок про зменшення розміру неустойки до 5 %.

Також місцевий суд не виключав можливість, що позивач може виконувати стратегічні завдання для захисту людей та зміцнення обороноздатності країни, однак в матеріалах справи не міститься доказів, а суду не відомі загальновідомі обставини, які б свідчили про аналогічний чи більший негативний вплив військової агресії на діяльність позивача, ніж на діяльність відповідача, про що зазначено вище.

В контексті наведеного аргументація апеляційної скарги про те, що зменшення неустойки до 5 % нівелює мету її існування як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання та призведе до порушення балансу інтересів сторін є необґрунтованим.

Твердження апелянта про бездоказовість доводів відповідача для зменшення суми неустойки не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вищеперелічені факти є загальновідомими, а відтак в силу приписів ч. 3 ст. 75 ГПК України не потребують додаткового доказування.

Суд враховує, що порушення відповідачем зобов`язань мало місце до початку військової агресії, проте наведене не нівелює права суду за наявності наведених обставин станом на дату розгляду спору зменшити розмір неустойки, оскільки у даному випадку мова йде не про звільнення від сплати неустойки у зв`язку з відсутністю вини відповідача, а про зменшення її розміру відповідно до статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України за наявності винятковості випадку, що встановлено у даній справі судовими інстанціями.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 у справі №910/5105/22 (в оскаржуваній відповідачем частині), та, відповідно, апеляційна скарга Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 у справі №910/5105/22 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна"

залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2022су справі №910/5105/22 залишити без змін.

3. Справу №910/5105/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова