ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2023 р. Справа № 916/3701/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу №916/3701/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-А» (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, кімната 621; адреса для листування: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33 В; ел. пошта: ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ОПТ» (73000, м. Херсон, вул. Шенгелія, 3-А) про стягнення 8726,50грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що відповідно до умов договору поставки №24, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй-Опт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІК-А» 06.09.2017, позивач зобов`язався передати у власність відповідачу товар, а відповідач - приймати вказаний товар та оплачувати його на умовах даного договору. Згідно п.п. 1.2, 2.1., 2.2., 4.1., 4.2. Договору, поставка, здійснюється партіями на підставі заявок відповідача (в рамках Специфікації) у строк не пізніше 7 календарних днів з моменту отримання такої заявки на умовах DDP - склад покупця (Інкотермс 2010), право власності та ризик випадкової загибелі товару переходить до відповідача з моменту підписання видаткової накладної, а покупець зобов`язаний оплачувати реалізований ним товар щотижня, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, як це передбачено п.7.3., 7.4. Договору. Позивач також зазначає, що за видатковою накладною №11200 від 07.05.2021 поставив відповідачу товар на суму 4658,35 грн, яким претензій щодо якості та кількості товару не висловлено, однак, відповідачем оплату вартості отриманого товару не здійснено, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 4658,35 грн, на яку позивачем нараховано 2161,02 грн пені, 1490,86 грн інфляційних збитків, 224,74 грн відсотків за користування грошовими коштами.

Відповідач правом на подання заперечення щодо розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, відзиву на позов не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, суд враховує, що ухвалу суду від 08.03.2023 було надіслано відповідачу поштою на адресу, вказану позивачем у позові, однак конверт із ухвалою суду повернуто поштою до суду із поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, про обізнаність відповідача із даною справою свідчить заява відповідача від 28.03.2023 за вх.№10031/23 про надання доступу до ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді в системі «Електронний суд». Доступ відповідачу надано 30.03.2023.

Так, положення ч.1 ст.248 ГПК України визначають, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Наразі, воєнний стан продовжено на 90 діб з 19.02.2023 згідно Указу Президента України від 06.02.2023 №58/2023.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, враховуючи, вжиті судом заходи із забезпечення повідомлення відповідача про розгляд судом справи №916/3701/22 засобами поштового зв`язку, суд, зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, дійшов висновку в контексті гарантій ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року щодо розумного строку розгляду справи, про необхідність розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 08.03.2023 відкрито провадження у справі №916/3701/22, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

06.09.2017 між ТОВ «Строй-Опт» (Покупець) та ТОВ «ВІК-А» (Постачальник) було укладено договір поставки №24, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і сплати товар, на умовах, визначених цим Договором. Найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна та загальна вартість товару, строки поставки узгоджуються сторонами окремо. Підставою для бухгалтерського обліку господарської операції з поставки товару є первинний документ, а саме - видаткова накладна. Поставка товару здійснюється на підставі заявки Покупця (в рамках Специфікації), в якій повинно бути вказано: асортимент замовленого Покупцем товару, його кількість та необхідний асортимент поставки. Ціна товару визначається згідно Специфікації (видаткової накладної) Постачальника. Загальна вартість кожної партії товару вказується у видаткових накладних Постачальником. Покупець зобов`язаний оплачувати реалізований ним товар щотижня. Оплата товару здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений у розділі 12 даного Договору (п.п.1.1., 1.2., 2.1., 7.1., 7.3., 7.4. договору).

За умовами п.11.5. договору №24 від 06.09.2017 він діє до « 31 » грудня 2018. Договір підлягає автоматичній пролонгації на кожний наступний календарний рік у випадку, якщо жодна із Сторін не відмовиться письмово від пролонгації не менше ніж за 14 (чотирнадцять) днів до дати закінчення Договору.

Позивач на виконання умов договору №24 від 06.09.2017 за накладною №11200 від 07.05.2021 поставив відповідачу товар на суму 4658,35 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши викладені позивачем пояснення, його мотивовані оцінки кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, як встановлено судом, позивачем було поставлено відповідачу товар за договором №24 від 06.09.2017 по накладній №11200 від 07.05.2021, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач повернув позивачу товар або не реалізував його, тому вбачає правомірною та обґрунтованою позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача 4658,35 грн заборгованості за поставлений товар.

Також позивач, посилаючись на несвоєчасність оплати відповідачем поставленого товару, нарахував до стягнення з відповідача 2161,02 грн пені, 1490,86 грн інфляційних збитків, 224,74 грн відсотків за користування грошовими коштами.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, для застосування щодо зобов`язання відповідача сплатити вартість товару по накладній №11200 від 07.05.2021 положень норм законодавства щодо нарахування пені, втрат від інфляції, трьох процентів річних, суд має встановити дату, з якої виникло прострочення виконання відповідачем його грошового обов`язку.

У п.7.3. договору №24 від 06.09.2017 сторони визначили, що покупець зобов`язаний оплачувати реалізований ним товар щотижня. Станом на дату ухвалення вказаного рішення матеріали справи не містять доказів стосовно того, коли та в якій кількості, на яку вартість було реалізовано відповідачем отриманий від позивача товар, з огляду на що не вбачається за можливе визначити, від якої саме дати/дат почалось прострочення виконання відповідачем свого грошового обов`язку, позаяк відсутні підстави для нарахування на заборгованість пені, втрат від інфляції, відсотків річних згідно з визначеними позивачем періодами для їх нарахування. Враховуючи викладене, суд відмовляє у повній мірі у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 2161,02 грн пені, 1490,86 грн інфляційних збитків, 224,74 грн відсотків за користування грошовими коштами.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2481грн, які підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст.123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-А» (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, кімната 621; адреса для листування: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33 В; ел. пошта: ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ОПТ» (73000, м. Херсон, вул. Шенгелія, 3-А) про стягнення 8726,50грн заборгованості.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ОПТ» (73000, м. Херсон, вул. Шенгелія, 3-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІК-А» (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, кімната 621; адреса для листування: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33 В; ел. пошта: , ) 4 658 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят вісім) грн 35 коп. заборгованості, 1324 (одну тисячу триста двадцять чотири) грн 40 коп. судового збору.

3. Відмовити позивачу у задоволенні решти частини позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 квітня 2023 р.

Суддя І.А. Малярчук