ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. Справа № 918/223/23

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра Аутдор"

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: Шило С.М. (самопредставництво);

від відповідача: Заянчуковський С.О. (довіреність від 04.02.2019 року).

ВСТАНОВИВ:

Сарненська міська рада Сарненського району Рівненської області (далі - Позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра Аутдор" (далі - Відповідач) в якій просить стягнути 24 326,18 грн за договорами № 1 та № 2 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами від 19.02.2021 року, з яких 18 753,28 грн основного боргу та 5 572,90 грн пені.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.02.2021 року між Сарненською міською радою та ТОВ "Довіра Аутдор" укладено договір № 1 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами за адресою: м. Сарни, вул. Белгородська (поблизу будинку № 38а) та договір № 2 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами за адресою: м. Сарни, вул. Суворова (поблизу будинку № 7), згідно умов яких, розповсюджувач зовнішньої реклами зобов`язується проводити своєчасно та в повному обсязі оплату за тимчасове користування місцем розміщення рекламного засобу.

Позивач вказує, що станом на 28.02.2023 року користування місцями розміщення засобів зовнішньої реклами у ТОВ "Довіра Аутдор" наявна заборгованість в розмірі 18 753,28 грн.

Крім того, позивачем, у зв`язку з простроченням відповідачем грошових зобов`язань, нараховано 5 572,90 грн пені, обумовлену п. 3.9. Договору.

30.03.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача. При цьому, відповідач посилається на те, що 16.03.2023 року останнім сплачено суму основного боргу та вважає необґрунтованим стягнення пені, оскільки внаслідок військової агресії, визнаної обставинами непереборної сили, ТОВ "Довіра Аутдор" втратила можливість використовувати майно, отримане від позивача за відповідними договорами оренди.

04.04.2022 3 року до господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій не погоджується з твердженням відповідача, яке викладене у відзиві на позовну заяву, оскільки відповідно до умов договору, відповідач не повідомляв позивача про виникнення форс - мажорних обставин, а тому не може бути звільнений від сплати штрафних санкцій по даних договорах. Крім того, заборгованість - основна сума боргу виникла за період з травня 2021 року по лютий 2023 року включно, тобто ще до початку військової агресії росії проти України.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на "05" квітня 2023 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05.04.2023 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра Аутдор" про відкладення розгляду справи задоволено та розгляд справи відкладено на "12" квітня 2023 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.04.2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра Аутдор" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів - задоволено, постановлено судове засідання у справі призначене на "12" квітня 2023 р. об 12:00 год. провести в режимі відеоконференції та проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснити за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" (www.court.gov.ua).

Представник позивача в судовому засіданні 12.04.2023 року підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та з урахуванням відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.04.2023 року заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Довіра Аутдор" звернулося до Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області із заявою про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами за адресою: м. Сарни, вул. Белгородська (біля житлового будинку № 38А) строком на п`ять років.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Довіра Аутдор" звернулося до Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області із заявою про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами за адресою: м. Сарни, вул. Суворова (біля житлового будинку № 7) строком на п`ять років.

Рішенням Виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області № 107 від 19.02.2021 року "Про розгляд звернення ТОВ "Довіра Аутдор" щодо надання дозволу на розміщення засобів зовнішньої реклами" вирішено: погодити ТОВ "Довіра Аутдор" місце розміщення засобів зовнішньої реклами, а саме двох суцільних щитів, розміром 3х6 м, біля житлового будинку № 38а по вул. Белгородській та біля житлового буинку № 7 по вул. Суворова в м. Сарни; надати дозвіл терміном на 5 (п`ять) років ТОВ "Довіра Аутдор" на розміщення двох суцільних щитів, розміром 3х6 м, біля житлового будинку № 38а по вул. Белгородській та біля житлового буинку № 7 по вул. Суворова в м. Сарни

Виконавчим комітетом Сарненської міської ради Рівненської області 19.02.2021 року на підставі рішення виконавчого комітету Сарненської міської ради від 19.02.2021 року № 107 виданий дозвіл ТОВ "Довіра Аутдор" на розміщення зовнішньої реклами, адреса місця розташування рекламного засобу: м. Сарни, вул. Белгородська (біля житлового будинку № 38А), термін дії дозволу: з 19.02.2021 р. по 18.02.2026 року.

Виконавчим комітетом Сарненської міської ради Рівненської області 19.02.2021 року на підставі рішення виконавчого комітету Сарненської міської ради від 19.02.2021 року № 107 виданий дозвіл ТОВ "Довіра Аутдор" на розміщення зовнішньої реклами, адреса місця розташування рекламного засобу: м. Сарни, вул. Суворова (біля житлового будинку № 7), термін дії дозволу: з 19.02.2021 р. по 18.02.2026 року.

19.02.2021 року між Сарненською міською радою (Надавач місця для реклами) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Довіра Аутдор" (Розповсюджувач зовнішньої реклами) укладено Договір № 1 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами (далі - Договір № 1).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 1, у відповідності до умов цього договору та Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Сарни, надавач місця для реклами надає розповсюджувачу зовнішньої реклами у тимчасове користування місце для розміщення засобу зовнішньої реклами за адресою: м. Сарни, вул. Белгородська поблизу будинку № 38А, згідно з погодженим у встановленому порядку дозвільним документом на розміщення засобів зовнішньої реклами (далі - Рекламні засоби), а розповсюджувач зовнішньої реклами використовує надане місце за цільовим призначенням - для розміщення рекламних засобів, здійснює оплату за тимчасове користування місцем та звільняє місце після закінчення терміну дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами (далі - Дозвіл) та/або цього договору в частині наданого права користування місцем, на яке припинено дію дозволу та/або цього договору.

Згідно з п. 3.1. - п. 3.3. Договору № 1, плата за тимчасове користування місцем розміщення рекламного засобу встановлюється виконавчим комітетом Сарненської міської ради та визначається відповідно до Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Сарни і сплачується у повному обсязі до місцевого бюджету. За тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів зазначеними у пункті 1.1. цього договору з 19.02.2021 року до 18.02.2026 року включно розповсюджувач зовнішньої реклами згідно розрахунку який є додатком до цього договору (додаток № 1) сплачує до бюджету Сарненської міської територіальної громади кошти. Розповсюджувач зовнішньої реклами зобов`язується проводити оплату до 25 числа місяця наступного за місяцем за який проводиться оплата.

Нарахування плати здійснюється з дати прийняття рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами. Невикористання місця для розміщення рекламного засобу не звільняє розповсюджувача зовнішньої реклами від плати за тимчасове користування місцем для розміщення рекламного засобу (п. 3.5. Договору № 1).

Відповідно до п. 3.9. Договору № 1, за несвоєчасно проведену оплату розповсюджувач зовнішньої реклами сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

При надходженні коштів першочергово погашається пеня, а після цього основна сума заборгованості (п. 3.10. Договору № 1).

Згідно з п. 4.1. та п. 4.4. Договору № 1, сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання договірних зобов`язань, якщо таке невиконання пов`язане з дією форс - мажорних обставин. Сторона, яка посилається на дію форс - мажорних обставин, протягом 3-х робочих днів з моменту їх настання зобов`язана письмово інформувати іншу про обставини непереборної сили, які виникли після підписання цього договору, які не можна передбачити в момент укладання договору, запобігти їх виникненню, яких не можна уникнути, або ж попередити їх наслідки, і які не викликані з вини жодної із сторін і створюють неможливість виконання договору, його частини або конкретного зобов`язання. Належним доказом дії обставин непереборної сили буде довідка уповноваженого державного органу України. Обставинами непереборної сили є зовнішні і надзвичайні події, а саме: стихійні лиха (пожежі, повені, землетруси, епідемії, епізоотії, природні катаклізми та їх наслідки, воєнні дії, повстання, мобілізація, страйк, тощо).

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 18.02.2026 року включно, а в частині невиконаних зобов`язань сторін - до їх повного виконання (п. 6.1. Договору № 1).

Відповідно до додатку № 1 до договору № 1 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами від 19.02.2021 року "Розрахунок плати за тимчасове користування місцями розміщення засобів зовнішньої реклами в м. Сарни по вул. Белгородська (поблизу будинку № 38А) - 1 шт. (з 19.02.2021 року по 18.02.2026 року включно)", зазначено щомісячний розмір плати - 721,28 грн (за 1 (один) місяць). Всього з 19.02.2021 року по 18.02.2026 року включно щомісячна плата за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу становить: за період березень 2021 року - січень 2026 року по 721,28 грн в місяць, лютий 2021 року - 257,60 грн, лютий 2026 року - 463,68 грн. Всього з 19.02.2021 року по 18.02.2026 року включно плата по роках за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу становить: 2021 рік - 7470,40 грн, 2022 рік - 8655,36 грн, 2023 рік - 8655,36 грн, 2024 - 8655,36 грн, 2025 рік - 8655,36 грн, 2026 рік - 1184,96 грн. Всього з 19.02.2021 року по 18.02.2026 року включно плата за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу становить 43 276,80 грн.

19.02.2021 року між Сарненською міською радою (Надавач місця для реклами) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Довіра Аутдор" (Розповсюджувач зовнішньої реклами) укладено Договір № 2 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами (далі - Договір № 2).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 2, у відповідності до умов цього договору та Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Сарни, надавач місця для реклами надає розповсюджувачу зовнішньої реклами у тимчасове користування місце для розміщення засобу зовнішньої реклами за адресою: м. Сарни, вул. Суворова (поблизу будинку № 7), згідно з погодженим у встановленому порядку дозвільним документом на розміщення засобів зовнішньої реклами (далі - Рекламні засоби), а розповсюджувач зовнішньої реклами використовує надане місце за цільовим призначенням - для розміщення рекламних засобів, здійснює оплату за тимчасове користування місцем та звільняє місце після закінчення терміну дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами (далі - Дозвіл) та/або цього договору в частині наданого права користування місцем, на яке припинено дію дозволу та/або цього договору.

Згідно з п. 3.1. - п. 3.3. Договору № 2, плата за тимчасове користування місцем розміщення рекламного засобу встановлюється виконавчим комітетом Сарненської міської ради та визначається відповідно до Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Сарни і сплачується у повному обсязі до місцевого бюджету. За тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів зазначеними у пункті 1.1. цього договору з 19.02.2021 року до 18.02.2026 року включно розповсюджувач зовнішньої реклами згідно розрахунку який є додатком до цього договору (додаток № 1) сплачує до бюджету Сарненської міської територіальної громади кошти. Розповсюджувач зовнішньої реклами зобов`язується проводити оплату до 25 числа місяця наступного за місяцем за який проводиться оплата.

Нарахування плати здійснюється з дати прийняття рішення про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами. Невикористання місця для розміщення рекламного засобу не звільняє розповсюджувача зовнішньої реклами від плати за тимчасове користування місцем для розміщення рекламного засобу (п. 3.5. Договору № 2).

Відповідно до п. 3.9. Договору № 2, за несвоєчасно проведену оплату розповсюджувач зовнішньої реклами сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

При надходженні коштів першочергово погашається пеня, а після цього основна сума заборгованості (п. 3.10. Договору № 2).

Згідно з п. 4.1. та п. 4.4. Договору № 2, сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання договірних зобов`язань, якщо таке невиконання пов`язане з дією форс - мажорних обставин. Сторона, яка посилається на дію форс - мажорних обставин, протягом 3-х робочих днів з моменту їх настання зобов`язана письмово інформувати іншу про обставини непереборної сили, які виникли після підписання цього договору, які не можна передбачити в момент укладання договору, запобігти їх виникненню, яких не можна уникнути, або ж попередити їх наслідки, і які не викликані з вини жодної із сторін і створюють неможливість виконання договору, його частини або конкретного зобов`язання. Належним доказом дії обставин непереборної сили буде довідка уповноваженого державного органу України. Обставинами непереборної сили є зовнішні і надзвичайні події, а саме: стихійні лиха (пожежі, повені, землетруси, епідемії, епізоотії, природні катаклізми та їх наслідки, воєнні дії, повстання, мобілізація, страйк, тощо).

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 18.02.2026 року включно, а в частині невиконаних зобов`язань сторін - до їх повного виконання (п. 6.1. Договору № 2).

Відповідно до додатку № 1 до договору № 2 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами від 19.02.2021 року "Розрахунок плати за тимчасове користування місцями розміщення засобів зовнішньої реклами в м. Сарни по вул. Суворова (поблизу будинку № 7) - 1 шт. (з 19.02.2021 року по 18.02.2026 року включно)", зазначено щомісячний розмір плати - 721,28 грн (за 1 (один) місяць). Всього з 19.02.2021 року по 18.02.2026 року включно щомісячна плата за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу становить: за період березень 2021 року - січень 2026 року по 721,28 грн в місяць, лютий 2021 року - 257,60 грн, лютий 2026 року - 463,68 грн. Всього з 19.02.2021 року по 18.02.2026 року включно плата по роках за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу становить: 2021 рік - 7470,40 грн, 2022 рік - 8655,36 грн, 2023 рік - 8655,36 грн, 2024 - 8655,36 грн, 2025 рік - 8655,36 грн, 2026 рік - 1184,96 грн. Всього з 19.02.2021 року по 18.02.2026 року включно плата за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу становить 43 276,80 грн.

Позивачем було направлено цінним листом з описом вкладення у цінний лист на адресу відповідача претензію № 02/16-2156 від 30.11.2022 року в якій зазначено, що станом на 1.12.2022 року у ТОВ "Довіра Аутдор" наявна заборгованість по договорам перед Сарненською міською радою та просив розглянути претензію та сплатити грошові кошти.

Докази сплати позивачу відповідачем заборгованості за тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу станом на день подання позову в сумі 18 753,28 грн суду не подано.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі, відповідач здійснив перерахування грошових коштів на загальну суму 18 753,28 згідно платіжних доручень: № 165 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн , (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 02/2022, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), № 166 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн, (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 03/2022, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), № 167 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн, (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 04/2022, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), № 168 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн, (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 05/2022, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), № 169 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн, (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 06/2022, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), № 170 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн, (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 07/2022, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), № 171 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн, (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 08/2022, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), № 172 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн, (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 09/2022, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), № 173 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн, (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 10/2022, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), № 174 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн, (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 11/2022, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), № 175 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн, (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 12/2022, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), № 176 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн, (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 01/2023, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), № 177 від 16.03.2023 року на суму 1 442,56 грн, (призначення платежу - за тимчас. корист. місцем для розміщ. РК за 02/2023, зг. дог. № 1, 2 від 19.02.2021 р. без ПДВ)), копії яких наявні в матеріалах справи.

Факт перерахування коштів після порушення провадження у справі підтверджено представниками позивача та відповідача присутніми в судовому засіданні.

Враховуючи порушення відповідачем термінів виконання грошових зобов`язань за договором № 1 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами від 19.02.2021 року та договором № 2 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами від 19.02.2021 року, позивачем відповідно до п. 3.9 Договору нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за період з 01.05.2021 року по 28.02.2023 року 5 572,90 грн пені.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі укладених Договорів тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами в силу статті 11 Цивільного кодексу України, які за своєю правовою природою є договорами оренди, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору оренди.

Частиною 1 статті 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (ст. 144 Конституції України ).

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до п.п. 1 та 2 п. а) ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; встановлення порядку та здійснення контролю за використанням прибутків підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України), під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

За частиною першою статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч. 1 та ч. 4 ст. 286 ГК України).

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем регулюються Законом України "Про рекламу" та Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067.

Закон України "Про рекламу" визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

За змістом ст. 1 Закону України "Про рекламу", зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

За змістом ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зовнішня реклама на територіях, будинках та спорудах розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб).

Пунктами 2, 3, 24, 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами визначено, що місце розташування рекламного засобу - площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надаються розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою). Зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу. Плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою). При цьому площа місця розташування рекламного засобу визначається як сума площі горизонтальної проекції рекламного засобу на це місце та прилеглої ділянки завширшки 0,5 метра за периметром горизонтальної проекції цього засобу. Для неназемного та недахового рекламного засобу площа місця дорівнює площі вертикальної проекції цього засобу на уявну паралельну їй площину.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідачем, після відкриття провадження у справі (08.03.2023 року), сплачено заборгованість за тимчасове користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами на суму 18 753,28 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

За таких обставин, коли зібраними у справі доказами підтверджується сплата відповідачем заборгованості за тимчасове користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 18 753,28 грн основного боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, орушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також судом взято до уваги положення чинного законодавства що регулюють відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 1 та ч. 2 ст. 217 ГК України)

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті (ч. 1 - ч. 3 ст. 231 ГК України).

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України).

Частина 2 статті 218 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 617 ЦК України).

Умовами договорів (п. 3.9. Договору № 1 та № 2) сторони передбачили, що за несвоєчасно проведену оплату розповсюджувач зовнішньої реклами сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, судом визнано доведеним факт неналежного виконання відповідачем умов договору № 1 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами від 19.02.2021 року та договору № 2 тимчасового користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами від 19.02.2021 року в частині своєчасної оплати за тимчасове користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 18 753,28 грн.

Однак, враховуючи що відповідачем після відкриття провадження у справі добровільно сплачено наявний розмір заборгованості, суд дійшов висновку про відсутність в цій частині предмету спору та, відповідно, закриття провадження у справі в частині стягнення 18 753,28 грн заборгованості.

Проте враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, суд, перевіривши поданий розрахунок пені визнає правомірним її нарахування у визначеному позивачем розмірі - 5 572,90 грн.

Разом з тим, статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

З аналізу зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв`язку з порушенням зобов`язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

З огляду на зазначене та враховуючи, що з 24.02.2022 р. в Україні запроваджено воєнний стан, що призвело до порушення нормальної господарської діяльності підприємств та зважаючи, що відповідачем в добровільному порядку погашено існуючу заборгованість до прийняття рішення у справі, суд вважає за можливе скористатись правом, наданим ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України та зменшити заявлену до стягнення пеню до 3 000,00 грн.

При цьому твердження відповідача про наявність підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у зв`язку з існуванням форс-мажорних обставин, судом не приймається оскільки останнім у встановленому законом порядку не доведено, що таке порушення сталось внаслідок непереборної сили, на існування якої покликається відповідач.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Як встановлено судом, у зв`язку з тим, що спір у цій справі виник внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача ТОВ "Довіра Аутдор", яке вчасно не вчинило заходів до поновлення порушених прав і законних інтересів позивача (не сплатило за тимчасове користування місцем розміщення засобу зовнішньої реклами), а розмір пені зменшено за рішенням суду, тому, судові витрати по сплаті судового збору у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра Аутдор" (04080, м. Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, 23, ) на користь Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області (34500, Рівненська обл., м. Сарни, вул. Широка, 31, ) 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) пені та 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Провадження у справі в частині стягнення 18 753,28 грн заборгованості - закрити.

Позивач (стягувач): Сарненська міська рада Сарненського району Рівненської області (34500, Рівненська обл., м. Сарни, вул. Широка, 31, ).

Відповідач (боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "Довіра Аутдор" (04080, м. Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, 23, )

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 13 квітня 2023 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк