РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.03.2023Справа № 910/15255/21

За позовомАкціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз»
доАкціонерного товариства «Укртрансгаз»
провизнання недійсним одностороннього правочину
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Медяний О.Ю.
від відповідача:Швед А.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні судді Господарського суду міста Києва Ярмак О.М. перебувала справа №910/15255/21 за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (надалі - АТ «ОГС «Дніпрогаз») до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (надалі - АТ «Укртрансгаз») про визнання недійсним одностороннього правочину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач заявою №1001ВИХ-2163 від 17.08.2021 вчинив односторонній правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 267 289,77 грн. своїх зобов`язань за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 та зобов`язань позивача за актом від 31.07.2019 №07-2019- на суму 7 535 645,01 грн.

Проте, позивач вважає, що вчинений відповідачем односторонній правочин про зарахування зустрічних позовних вимог не відповідає вимогам, які ставляться до таких правочинів, визначених у ст. 601-602 Цивільного кодексу України, зокрема в частині безспірності та неможливості зарахування зустрічних вимог за актом від 31.07.2019 №07-2019- за наслідком спливу спеціального шестимісячного строку позовної давності відповідно до ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України, у зв`язку з чим просить суд визнати вказаний правочин недійсним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.2022, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2022, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 01.11.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2022 скасовано, справу №910/15255/21 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2022 справу №910/15255/21 передано на розгляд судді Босому В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено підготовче засідання.

У наданих суду письмових поясненнях позивач підтримав свої позовні вимоги та вказав, що оскаржуваний правочин є недійсним з урахуванням відсутності однієї з найголовніших вимог до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме безспірності, яка є беззаперечною умовою, що виключає можливість для зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідач у поданих суду письмових поясненнях проти задоволення позовних вимог заперечує повністю з огляду на те, що оскаржуваний у даній справі правочин відповідає вимогам ст. 601 Цивільного кодексу України та актуальній практиці Верховного Суду, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Протокольною ухвалою суду від 30.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.02.2023.

Представник позивача взяв участь в судовому засіданні 27.02.2023 в режимі відеоконференції, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечувала.

У судовому засіданні 20.03.2023 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Дніпрогаз», в подальшому перейменоване в АТ «ОГС «Дніпрогаз», (замовник) та Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз», в подальшому перейменоване в АТ «Укртрансгаз» (оператор) укладено договір транспортування природного газу №, що відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2493 (надалі - «Договір»), відповідно до умов якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Відповідно до пункту 2.2 Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

У пункті 2.3 Договору визначені послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором, а саме:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Згідно з пунктом 2.5 Договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

За змістом пункту 2.6 Договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Відповідно до пункту 4.1 Договору замовник, зокрема, зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; здійснити додаткову оплату позивачу у разі перевищення потужності, в порядку, визначеному кодексом та цим договором.

У пункті 5.2 Договору визначено, що якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП), визначених у кодексі та нормативно-правових актів і відповідних стандартах, на які кодекс містить посилання.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що за порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему оператора або передається з неї оператором, стягується додаткова плата, визначена умовами цього договору.

Згідно з пунктом 9.1 Договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до 20-го числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Пунктом 10.1 Договору встановлено, що сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається/відбирається до/з газотранспортної системи, визначені Кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої сторони додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу. Відповідальною стороною за якість газу у точках виходу є Оператор перед замовником, який є оператором газорозподільної системи або прямим споживачем.

Відповідно до пункту 10.7 Договору сторона, яка допустила порушення щодо якості газу, зобов`язана сплатити додаткову плату у строк до 15 числа місяця, наступного за газовим місяцем, на підставі рахунка-фактури, який надсилається на електронну адресу іншою стороною до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем.

За умовами пункту 11.4 Договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до кодексу та розділу ІХ цього договору.

Пунктом 11.5 Договору сторони передбачили, що оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Як вбачається з матеріалів справи, за передачу АТ «Укртрансгаз» в грудні 2018 - листопаді 2019 року природного газу у газорозподільну мережу АТ «ОГС «Дніпрогаз» неналежної якості, останній виставив відповідачу рахунки (акти) на оплату додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу №12-1/18, 12-2/18, 1-1/19, 3-1/19, 4-1/19, 5-1/19, 06-1/19, 06-2/19, 07-1/19, 07-2/19, 08-1/19, 09-1/19, 09-2/19,10-1/19, 10-2/19, 11-1/19, 11-2/19 по Договору.

Згідно з актом врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць липень 2019 року від 31.07.2019 №07-2019- за щодобовий небаланс позивача відповідачем нараховано до сплати позивачу 7 535 645,01 грн.

26.08.2021 на адресу АТ «ОГС «Дніпрогаз» надійшла заява АТ «Укртрансгаз» про зарахування зустрічних однорідних вимог №1001ВИХ-21-6173 від 17.08.2021, відповідно до якої АТ «Укртрансгаз» вчинив односторонній правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме заявив про припинення зобов`язання АТ «Укртрансгаз» перед АТ «ОГС «Дніпрогаз» в сумі 267 289,77 грн., що виникло на підставі Договору та рахунків № 12-1/18, 12-2/18, 1-1/19, 3-1/19, 4-1/19, 5-1/19, 06-1/19, 06-2/19, 07-1/19, 07-2/19, 8-1/19, 09-1/19, 09-2/19, 10-1/19, 10-2/19, 11-1/19, 11-2/19 шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань АТ «ОГС «Дніпрогаз» перед АТ «Укртрансгаз» в частині суми основної заборгованості за договором та актом врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць липень 2019 року від 31.07.2019 № 07-2019- на загальну суму 7 535 645,01 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з оспорюванням позивачем дійсності вказаного одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Зокрема, позивач зазначає, що він не відповідає вимогам, які ставляться до таких правочинів, визначених у статті 601 Цивільного кодексу України (безспірність з огляду на наявність спору у господарській справі №910/33/21, суперечливої поведінки відповідача, наявність боргу за актами в більшій сумі, ніж та, яка заявлена в оспорюваному правочині), існування прямої заборони щодо зарахування зустрічних вимог відповідно до статті 602 Цивільного кодексу України - сплив строку позовної давності в частині грошових зобов`язань по акту № 07-2019- від 31.07.2019 в сумі 7 535 645,01 грн., які позивач також не визнає, стверджуючи про відсутність договірних зобов`язань з їх оплати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.2022, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2022, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Скасовуючи вказані рішення та постанову, і передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд дійшов наступних висновків:

- судами не надано належної оцінки доводам АТ «ОГС «Дніпрогаз» та пов`язаним з ними доказами на предмет того, що згадані документи не містять строків виконання зобов`язання за односторонніми актами саме добового (не місячного) балансування;

- зазначаючи про настання строку виконання зобов`язань за розрахунками (актами) додаткової плати за недотримання параметрів якості ПГ, названі суди не дослідили (і не встановили) наявності в матеріалах справи саме рахунків-фактур, що були б складені на підставі зазначених актів і на зазначену суму, згідно з якими та з урахуванням умов Договору можливо було б дійти висновку про настання строку виконання зобов`язання;

- на момент вчинення оспорюваного правочину сторонами не було узгоджено суму грошових зобов`язань АТ «Укртрансгаз» стосовно АТ «ОГС «Дніпрогаз» за розрахунками додаткової плати за неотримання параметрів якості ПГ за згаданими актами, оскільки у матеріалах справи наявні два різних розрахунки додаткової плати за недотримання параметрів якості ПГ за вказаними актами.

Судом, з урахуванням приписів ст. 316 Господарського процесуального кодексу України, враховано вказівки, що містяться у постанові Верховного Суду у даній справі, та встановлено наступне.

Щодо настання строку виконання зобов`язання з оплати за добові небаланси суд відзначає наступне.

Сторонами укладено договір, який згідно з пунктом 17.1 вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

З 01.03.2019 за постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.12.2017 № 1437 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років» відбулося запровадження добового балансування на ринку природного газу України. Перехід на добове балансування передбачає, що взаємодія між оператором газотранспортної системи, постачальниками, операторами газорозподільних систем і споживачами здійснюється виключно через інформаційну платформу оператора ГТС.

Кодекс ГТС (тут і далі застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами Договір містить розділ VII «Тарифи», який передбачає, що вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, встановленими Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС.

Розділ ІХ укладеного сторонами Договору містить умови, які визначають місячний негативний небаланс замовника.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з ГТС у точках виходу за цей газовий місяць.

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (пункт 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Згідно з пунктом 2 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси.

У главі 3 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено порядок урегулювання замовником небалансів. Так, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць (пункт 4 зазначеної норми).

Відповідно до підпункту 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС негативний місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Підставою для проведення розрахунку послуг балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором ГТС відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор ГТС до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3- 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС).

Отже, за законом та договором достатньою підставою для оплати послуг балансування є існування місячного негативного небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу безпосередньо.

Кодекс ГТС у розділі ХІІ детально регламентує здійснення алокації (на яких даних ґрунтується, порядок здійснення тощо). Так, у межах процедури алокації передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, поданого до ГТС, є основою для формування інформації, що передається оператору ГТС для здійснення ним алокації (пункт 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС).

Оплата послуг балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС), відсутності доказів самостійного врегулювання небалансу.

Пунктом 19 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС визначено, що у випадку якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника послуг транспортування природного газу про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника послуг транспортування природного газу у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, строк оплати за добові небаланси є таким, що настав.

Щодо тверджень позивача про наявність розбіжностей в сумі заборгованості відповідача за Договором та, відповідно, наявності спору в цьому питанні суд відзначає наступне.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Отже, зобов`язання з оплати заборгованості за договором транспортування природного газу може бути припинено шляхом зарахування зустрічних заборгованості за наявності умов, установлених статтею 601 ЦК України, та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.

У даній справі судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір транспортування природного газу № від 17.12.2015.

Визначена відповідачем у заяві зарахування зустрічних однорідних вимог від 17.08.2021 №1001ВИХ-21-6173 заборгованість у сумі 267 289,77 грн., що виникла на підставі рахунків №12-1/18, №12-2/18, №1-1/19, №3-1/19, №4-1/19, №5-1/19, №06-1/19, №06-2/19, №07-1/19, №07-2/19, №8-1/19, №09-1/19, №09-2/19, №10-1/19, №10-2/19, №11-1/19, №11-2/19 (грудень 2018-листопад 2019) підтверджується примірниками вказаних рахунків, оформлених в односторонньому порядку самим позивачем відповідно до умов п. 5.3, 10.6 Договору.

Наявність в матеріалах справи різних редакцій зазначених рахунків на різні суми може свідчити тільки про недобросовісність виконання позивачем своїх процесуальних прав, оскільки всі рахунки складені та підписані уповноваженими особами саме позивача.

Натомість, судом враховано, що рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 у справі №910/33/21 за позовом АТ «ОГС «Дніпрогаз» до АТ «Укртрансгаз» про стягнення 2 829 999,29 грн. додаткової плати за недотримання параметрів природного газу по договору № від 17.12.2015 за грудень 2017, січень-грудень 2018, січень 2019, березень-грудень 2019, 3%річних, інфляційні втрати, позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Вказане рішення залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 та постановою Верховного Суду від 08.02.2022.

Саме в межах даної справи розглядалися докази та надавалась оцінка існуванню у відповідача заборгованості за Договором, яка була врахована останнім під час вчинення оскаржуваного у даній справі правочину.

Суд зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Христов проти України», no. 24465/04, від 19.02.2009р., «Пономарьов проти України», no. 3236/03, від 03.04.2008р.).

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Отже, в будь-якому випадку зарахування суми у розмірі 267 289,77 грн. враховує суму заборгованості відповідача, підтверджену рішенням суду у справі №910/33/21.

Однак, умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених статтею 601 Цивільного кодексу України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника.

Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19).

В даному випадку позивачем не доведено підстав неможливості зарахування відповідачем додаткової плати за недотримання параметрів газу у розмірі 267 289,77 грн., що виникла на підставі рахунків № 12-1/18, №12-2/18, №1-1/19, №3-1/19, №4-1/19, №5-1/19, №06-1/19, №06-2/19, №07-1/19, №07-2/19, №8-1/19, №09-1/19, №09-2/19, №10-1/19, №10-2/19, №11-1/19, №11-2/19 (грудень 2018-листопад 2019) зустрічними вимогами за заявою від 17.08.2021, порушення при цьому положень статей 601, 602 Цивільного кодексу України.

Доводи позивача про наявність заборгованості у розмірі додаткової плати за недотримання параметрів у більшому розмірі за спірний період, ніж 267 289,77 грн., не нівелює права відповідача, як боржника щодо вказаного зобов`язання, на зарахування саме цієї суми, не спростовує обставини, встановлені у справі Господарського суду міста Києва №910/33/21.

В свою чергу заборгованість позивача перед відповідачем у розмірі 7 535 645,01 грн. підтверджується актом врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць липень 2019 року від 31.07.2019 № 07-2019-, і строк виконання такого зобов`язання станом на момент вчинення оспорюваного правочину настав.

Крім того, за умовами п. 11.4 Договору встановлено, що послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Відповідно до п. 9.5 Договору визначено, що розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в суді. До прийняття рішення суду вартості послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений у п. 9.4 договору, визначається за даними оператора.

Доказів врегулювання розбіжностей щодо вартості послуг балансування у відповідності до п. 9.5 Договору по акту від 31.07.2019 сторонами суду не надано.

Таким чином, оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за Договором по акту від 31.07.2019 № 07-2019- на дату вчинення одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог була іншою, ніж та, яка зазначена у заяві від 17.08.2021, не надав доказів часткового чи повного погашення цієї заборгованості, обставин відсутності зобов`язання з оплати цієї суми, суд дійшов висновку про її безспірність.

Отже, відповідач, за наявності у нього та позивача по справі зустрічних однорідних вимог строк виконання яких настав, вправі заявити про зарахування таких вимог.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76-77 Господарського процесуального України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 226, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.04.2023.

Суддя В.П. Босий