ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року Справа № 915/18/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агропромкомплект" (49055, м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, 31А, ідентифікаційний код 33339135, адреса ел. пошти: )

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона; ідентифікаційний код 20915546, адреса ел. пошти: )

про: стягнення 100129,54 грн

У С Т А Н О В И В:

02.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агропромкомплект" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 306 від 28.12.2022 (вх. № 48/23) про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" заборгованості на загальну суму 100129,54 грн, яка складається з основного боргу за договором на постачання товару № 53-123-01-20-06097 від 07.02.2020 у розмірі 66600,00 грн, 3% річних у розмірі 5115,63 грн, інфляційних втрат у розмірі 28413,91 грн, а також судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Крім того, позивач просить зазначити в рішенні про нарахування 3% річних від прострочених непогашених сум - до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування за формулою: сума 3% річних = Сх3хД/365/100, де С - сума основного боргу, Д - кількість днів прострочення, починаючи з 29.12.2022 до моменту виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2023 вказану позовну заяву залишено без руху. Встановлено заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

На виконання вимог ухвали суду від 09.01.2023, до господарського суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви № 4 від 16.01.2023 (вх. № 979/23 від 26.01.2023).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 32/165 від 06.02.2023 (вх. № 1992/23 від 20.02.2023) просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення сум, нарахованих понад основний борг, та зазначає, що відповідно до умов договору оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 та виконання постачальником умов п. 3.2 та п. 6.1 договору, а отже початок відліку 45 робочих днів починає свій перебіг від дати проходження ВК (вхідного контролю).

Відповідач зазначає, що станом на 06.01.2023 за договором на постачання товару №53-123-01-20-06097 від 07.02.2020 існує заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 66600,00 грн з ПДВ, проте позивач невірно визначив строки.

Також відповідач вважає, що припустився порушення строків оплати у зв`язку з значним зростанням простроченої заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед ДП НАЕК "Енергоатом", суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії, виникла фінансова криза неплатежів, що в свою чергу і призвело до несплати у передбачені договором терміни за наданих послуг.

Також відповідач зауважив, що безумовним доказом фінансової кризи, настання якої неможливо було спрогнозувати та попередити в межах господарської діяльності підприємства, є те, що Указом президента України від 22.09.2020 року №40612020 "Про невідкладні заходи щодо стабілізації ситуації в енергетичній сфері та подальшого розвитку ядерної енергетики" Кабінету Міністрів України було приписано "ужити вичерпних заходів, спрямованих на погашення заборгованості, що утворилася перед виробниками електричної енергії державного сектору економіки внаслідок виконання ними спеціальних обов`язків учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії; та забезпечити недопущення виникнення такої заборгованості в подальшому".

Так, як зазначив відповідач, з метою подолання цього кризового стану, на виконання Указу Президента України від 22.09.2020 року № 40612020 з 20 січня 2021 року функції управління ДП "Енергоатом" перейшли до Кабінету Міністрів України.

Відповідач зазначає, що 19.11.2020 на адресу позивача було направлено лист з проханням розглянути можливість перенесення термінів виконання договірних зобов`язань в частині сплати по договору за раніше поставлені ТМЦ на максимально можливі терміни та відповідно до п. 3 Протоколу № 13 від 09.12.2022 засідання комісії щодо ризиків співпраці з учасниками/контрагентами в умовах воєнного стану було прийнято рішення зупинити здійснення видаткових операцій за договором № 53-123-01-20-06097 від 07.02.2020 в частині товару, країною-походження якого є РФ та РБ.

У відповіді на відзив № 16/1 від 20.02.2023 (вх. № 2828/23 від 09.03.2023) позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, включаючи відшкодування судових витрат.

Позивач зазначає, як вказано в п. 3.3 Договору, датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару. Тобто початок перебігу строку оплати починається з наступного дня після настання єдиної події, з якою пов`язано його початок, а саме після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1). Саме з дати, наступної за датою постачання, позивач і відліковував 45 робочих днів для визначення граничної дати здійснення оплати відповідачем по кожній накладній згідно Договору, з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦК України. Відповідач помилково не бере до уваги той факт, що в узгодженій редакції пункту 2.2 Договору не зазначено, що оплата відбувається протягом 45 робочих днів після настання останньої з подій, як то постачання ТМЦ згідно специфікації № 1, проходження вхідного контролю, реєстрація податкової накладної, і робить хибні висновки щодо дат для визначення початку перебігу строку оплати поставленого товару. Тому частину п. 2.2 Договору "та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5,1 цього Договору" слід вважати не як подію, з настанням якої пов`язано початок перебігу строку для оплати поставленого товару, а як умову, за невиконання якої оплата покупцем не відбувається взагалі. Тобто, щоб оплата покупцем поставленого товару відбулася протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) постачальником повинно бути здійснено виконання умов п.п. 3.2, 5.1 цього Договору згідно встановлених Договором вимог. Такий висновок підтверджується, якщо проаналізувати пункти Договору 3.2, 5.1, та 11.1.2 в комплексі.

Позивач зазначає, що позивачем за кожною з видаткових накладних вірно визначено дати, з яких починається відлік строку оплати поставленого товару згідно Договору, та відповідно граничні дати здійснення такої оплати.

Також позивач вказує, що відповідач наявності невиконаного грошового зобов`язання за Договором перед позивачем на заявлену суму основного боргу не заперечує, зазначаючи про відсутність своєї вини, при цьому доказів наявності підстав для звільнення від обов`язку оплати та відповідальності за прострочення виконання зобов`язання не надав.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розгляд справи здійснено поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу ДП НАЕК "Енергоатом" № 01-228-н від 21.04.2022 року "Про зміну найменування ВП "Южно-Українська АЕС"" з метою приведення найменування ВП "Южно-Українська АЕС" у відповідність із вимогами стандартів державної мови та правил українського правопису, з урахуванням службової записки виконавчої дирекції з правового забезпечення від 14.04.2022 № 01-142/10сл наказано перейменувати "Відокремлений підрозділ "Южно-Українська АЕС" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ВП ЮУАЕС) на "Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська АЕС" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ВП ПАЕС) без зміни функцій, організаційної структури, штатного розпису та чисельності працівників відокремленого підрозділу.

Пунктом 2 вищевказаного наказу покладено на ВП ПАЕС відповідальність за ведення та супроводження усіх виробничих, організаційно-розпорядчих, договірних, дозвільних тощо документів ВП ЮУАЕС.

Наказ оприлюднено на офіційному сайті ДП НАЕК "Енергоатом" https://www.energoatom.com.ua/, а інформація щодо зміни найменування відокремленого підрозділу внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

07.02.2020 між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Южно-Українська АЕС" (покупець) та ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Агропромкомплект" (постачальник) було укладено договір на постачання товару № 53-123-01-20-06097 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 42650000-7 по ДК 021:2015 - Ручні інструменти пневматичні чи моторизовані (Інструмент різний) (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2019 року.

Відповідно до п. 1.3 Договору, місцем виконання цього договору є місто Южноукраїнськ.

Відповідно до п. 2.1 Договору, загальна вартість товару є твердою та складає:

разом: 55500,00 грн. без ПДВ

крім того ПДВ 20% 11100,00 грн.

Всього з ПДВ: 66600,00 грн.

Відповідно до п. 2.2 Договору, за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5.1 цього договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується.

Відповідно до п. 3.1 Договору, постачання здійснюється на протязі 60 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.11.2020 на умовах:

- DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП "Складське господарство", відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Відповідно до п. 3.2 Договору, з товаром постачальник надає покупцю:

- видаткову накладну (в трьох примірниках) з відображенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД по-позиційно (для платників ПДВ);

- електронну податкову накладну, оформлену та зареєстровану в ЄРПН у встановлену чинним законодавством порядку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про довірчі послуги" у строки, визначені для реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

- документ, який підтверджує якість товару (сертифікат якості, паспорт або інше).

Відповідно до п. 3.3 Договору, датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Відповідно до п. 5.1 Договору, приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкції П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" та П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС".

Відповідно до п. 11.1 Договору покупець зобов`язаний:

11.1.1 Своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари;

11.1.2 Приймати поставлені товари згідно розділу 5.

Відповідно до п. 11.4 Договору, постачальник має право:

11.4.1 Своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари.

Відповідно до п. 12.1 Договору, договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою.

Відповідно до п. 12.2. Договору, дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 12.1 цього договору, та закінчується 31.12.2021.

До Договору сторонами складено специфікацію № 1 (Додаток № 1 до Договору) на загальну суму 66600,00 грн. з ПДВ.

Договір та специфікація підписані та скріплені печатками сторін.

Доказів визнання недійсним або розірвання договору суду не подано.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивачем (постачальником) поставлено відповідачу (покупцю) товар в повному обсязі на загальну суму 66600,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними, а саме:

- накладна № 310303А/с3/01 від 31.03.2020 на суму 61627,44 грн. з ПДВ (дата вхідного контролю ВП "Складське господарство" 31.03.2020 згідно штампу ВП СГ);

- накладна № 060406А/с3/01 від 06.04.2020 на суму 4972,56 грн. з ПДВ (дата вхідного контролю ВП "Складське господарство" 09.04.2020 згідно штампу ВП СГ).

Вказані накладні підписані сторонами без зауважень та скріплені печатками.

Підставою поставки товару у вищевказаних накладних зазначено договір № 53-123-01-20-06097 від 07.02.2020 та специфікація № 1 від 07.02.2020.

Факт перевезення та доставки товару і документів підтверджується товарно-транспортними накладними № 154 від 31.03.2020, № 174 від 06.04.2020, а також експрес-накладними Нової пошти від 06.04.2020.

Факт постачання товару належної якості, а також надання постачальником покупцю передбачених п. 3.2 Договору документів, що підтверджують якість товару, підтверджується наявними в матеріалах справи ярликами від 08.04.2020 та 22.04.2020.

Вищевказані дати постачання та проходження вхідного контролю товару, поставленого за Договором, повідомлено відповідачем позивача також в листі № 07/7510 від 29.04.2021.

На виконання вимог податкового законодавства та умов договору позивачем зареєстровано в ЄРПН податкові накладні по господарським операціям, а саме:

- податкова накладна № 25 від 31.03.2020 на суму 61627,44 грн., що підтверджується квитанцією від 07.04.2020;

- податкова накладна № 13 від 06.04.2020 на суму 4972,56 грн., що підтверджується квитанцією від 13.04.2020.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, в силу умов п. 2.2, п. 3.2, п. 5.1 договору та ст. 253 ЦК України граничними строками оплати за товар є:

- оплата по накладній № 310303А/с3/01 від 31.03.2020 повинна була бути здійснена в період з 08.04.2020 по 10.06.2020 (включно). З 11.06.2020 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

- оплата по накладній № 060406А/с3/01 від 06.04.2020 повинна була бути здійснена в період з 14.04.2020 по 16.06.2020 (включно). З 17.06.2020 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

03.11.2020 позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 1457 від 03.11.2020 про сплату боргу за договором поставки № 53-123-01-20-06097 від 07.02.2020, в якій позивач просив оплатити заборгованість по Договору з урахуванням штрафних санкцій. До претензії додавався акт звірки розрахунків від 03.11.2020. Факт направлення претензії підтверджується поштовою накладною 889.

У відповідь на претензію № 1457 від 03.11.2020 відповідачем направлено позивачу лист № 07/19375 від 19.11.2020, в якому відповідач зазначив, що у зв`язку зі значним зростанням простроченої заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед ДП "НАЕК "Енергоатом", суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії виникла фінансова криза не платежів, у зв`язку з чим, відповідач просив розглянути можливість перенесення термінів виконання договірних зобов`язань в частині сплати по договору за раніше поставлені ТМЦ на максимально можливі терміни.

05.04.2021 позивач направив на адресу відповідача лист № 251 від 05.04.2021 з вимогою погасити заборгованість, що підтверджується поштовою накладною та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

21.04.2021 позивачем на адресу відповідача направлено лист № 287 від 21.04.2021, в якому позивач просив повідомити дати виконання постачальником умов п. 5.1. укладеного договору по кожній із вищезазначених накладних, що підтверджується поштовою накладною та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У відповідь на вищевказаний лист відповідачем направлено на адресу позивача лист № 07/7510 від 29.04.2021, в якому надав інформацію щодо дат постачання та проходження вхідного контролю товару, поставленого за договорами.

Невиконання відповідачем обов`язку за Договором в частині здійснення оплати за поставлений товар мало наслідком виникнення заборгованості та нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом вище, підтверджена матеріалами справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 66600,00 грн.

В силу умов п. 3.3 Договору датою постачання товару є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару. Судом встановлено, що товар поставлено на підставі видаткових накладних, в яких також міститься штамп Складського господарства ВП із зазначенням дати отримання товару, про що зазначено судом вище.

Строк оплати за поставлений товар відповідно до умов п. 2.2, п. 3.2, п. 5.1 Договору настав після виконання постачальником всіх вищевказаних умов п. 3.2 договору (поставки товару з оформленням видаткової накладної, реєстрації податкової накладної та надання документів, які підтверджують якість товару) з урахуванням відстрочення платежу на 45 робочих днів відповідно до п. 2.2 Договору.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості в розмірі 66600,00 грн, строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення заборгованості за отриманий товар в сумі 66600,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Позивачем нараховано відповідачу 5115,63 грн - 3% річних від суми заборгованості за період з 06.06.2020 по 28.12.2022.

Як встановлено судом вище, в силу умов п. 2.2, п. 3.2, п. 5.1 Договору та ст. 253 ЦК України граничними строками оплати за товар є:

- оплата по накладній № 310303А/с3/01 від 31.03.2020 повинна була бути здійснена в період з 08.04.2020 по 10.06.2020 (включно). З 11.06.2020 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання;

- оплата по накладній № 060406А/с3/01 від 06.04.2020 повинна була бути здійснена в період з 14.04.2020 по 16.06.2020 (включно). З 17.06.2020 боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунок 3% річних, виконаний позивачем, суд дійшов висновку, що позивачем неправильно визначено початок періоду нарахування 3% річних по кожній накладній окремо.

Судом здійснено перерахунок розміру 3% річних за допомогою програми "ІpLex" та встановлено, що сума 3% річних становить:

- по накладній № 310303А/с3/01 від 31.03.2020 на суму 61627,44 грн 3% річних за період з 11.06.2020 по 28.12.2022 становлять 4712,94 грн;

- по накладній № 060406А/с3/01 від 06.04.2020 на суму 4972,56 грн 3% річних за період з 17.06.2020 по 28.12.2022 становлять 377,83 грн;

Загальна сума 3% річних становить 5090,77 грн, які і підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на що, суд відмовляє позивачу в стягненні з відповідача 3% річних у сумі 24,86 грн. (5115,63 - 5090,77).

Позивачем також нараховано відповідачу 28413,91 грн. - інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань за період з червня 2020 року по листопад 2022 року.

Перевіривши нарахування інфляційних втрат за допомогою програми "ІpLex", судом встановлено, що:

- по накладній № 310303А/с3/01 від 31.03.2020 на суму 61627,44 грн розмір інфляційних втрат за період з червня 2020 року по листопад 2022 року становить 26277,93 грн;

- по накладній № 060406А/с3/01 від 06.04.2020 на суму 4972,56 грн розмір інфляційних втрат за період з липня 2020 року по листопад 2022 року становить 2106,14 грн.

Загальна сума інфляційних втрат становить 28384,07 грн., які і підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на що, суд відмовляє позивачу в стягненні з відповідача інфляційних втрат у сумі 29,84 грн. (28413,91 - 28384,07).

Суд зазначає, що посилання відповідача, зазначені ним у відзиві на позовну заяву на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, а з вини його контрагента Державного підприємства "Гарантований покупець", а також скрутне матеріальне становище боржника, не є підставами для невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем за договором № 53-123-01-20-06097 від 07.02.2020 та не може бути підставою для відмови у стягненні з останнього нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на що, такі доводи не приймаються судом до уваги.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 07.12.2022 у справі № 910/11949/21.

Суд також зазначає, що будь-якого причинного зв`язку між прийняттям Указу Президента України № 406/2020 у вересні 2020 року та виникненням заборгованості по сплаті за поставлений відповідачу за Договором товар у березні-квітні 2020 року, немає, оскільки граничний строк оплати за поставлений товар був до 16.06.2020, тобто наведені відповідачем обставини настали після спливу строку виконання зобов`язань по оплаті за поставлений товар за Договором.

Відповідачем не подано суду жодних доказів на підтвердження вжиття усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, в суду відсутні правові підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення взятого на себе зобов`язання, у зв`язку з відсутністю вини, оскільки вказані обставини не доведені належними та допустимими доказами у справі.

Щодо клопотання позивача про встановлення порядку виконання рішення, суд зазначає наступне.

Позивач в позовній заяві просить суд зазначити в рішенні про нарахування 3% річних від прострочених непогашених сум до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Нараховувати за формулою: сума 3% річних = Сх3хД/365/100, де С - сума основного боргу, Д - кількість днів прострочення, починаючи з 29.12.2022 до моменту виконання рішення.

Відповідачем жодних заперечень проти вказаного клопотання суду не подано.

Стаття 238 ГПК України визначає зміст судового рішення та встановлює, що саме повинно/може бути зазначено в судовому рішенні.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за час прострочення.

Суд зазначає, що при розрахунку суми 3% річних, який буде здійснюватись органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду, необхідно врахувати, що на момент прийняття рішення заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 66600,00 грн. Суд розглянув вимогу про стягнення 3% річних за період з 11.06.2020 по 28.12.2022 включно, отже, нарахування 3 % річних може бути продовжене, починаючи з 29.12.2022.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ч. 10 ст. 238 ГПК України суд вважає за необхідне зазначити в рішенні суду про нарахування 3% річних з 29.12.2022 до моменту виконання рішення з урахуванням вимог законодавства України, що регулюють таке нарахування (ст. 625 ЦК України).

Отже, позовні вимоги ТОВ "НВП "Агропромкомплект" підлягають задоволенню частково.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2479,64 грн (ст. 129 ГПК України).

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона; ідентифікаційний код 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агропромкомплект" (49055, м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, 31А, ідентифікаційний код 33339135) заборгованість у розмірі 100074,84 грн, яка складається з: 66600,00 грн - основного боргу, 5090,77 грн - 3% річних та 28384,07 грн - інфляційних втрат, а також 2479,64 грн. - судового збору.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, здійснювати нарахування на суму заборгованості, починаючи з 29.12.2022 і до моменту виконання цього рішення, 3 % річних за такою формулою: сума 3 % річних = Сх3хД/365/100, де С - сума основного боргу, 3 - розмір процентів, Д - кількість днів прострочення сплати суми основного боргу (несплаченої частини), 365 - кількість днів у році.

4. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтями 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.С. Адаховська