ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2023 р. Справа№ 910/5472/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Європа Лізинг"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023

у справі №910/5472/22 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Європа Лізинг"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_1 ,

про стягнення 108 555,06 грн,

ВСТАНОВИВ:

Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - ВДВС) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Європа Лізинг" (далі - ТОВ "Кредит Європа Лізинг") про стягнення 108 555,06 грн на підставі приписів статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для повернення відповідачем позивачу грошових коштів в сумі 108 555,06 грн на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки підстава отримання ТОВ "Кредит Європа Лізинг" таких коштів відпала у зв`язку з визнанням судом недісними торгів з реалізації арештованого майна, переможцем яких є ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2022 відкрито провадження у справі №910/5472/22 та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою залучено до участі у справі ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/5472/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Кредит Європа Лізинг" на користь ВДВС кошти у розмірі 108 555,06 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Ухвалюючи вказане судове рішення місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки правова підстава для утримання відповідачем грошових коштів у розмірі 108 555,06 грн відпала в результаті визнання судом недійсними електронних торгів з продажу майна, а рішенням суду стягнуто з позивача вартість майна на користь переможця торгів, заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для застосування позовної давності щодо вказаних вимог відсутні, оскільки заявлені позивачем в межах строку позовної давності, передбаченої статтею 257 ЦК України.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, ТОВ "Кредит Європа Лізинг" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить застосувати позовну давність в цьому спорі, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/5472/22 повністю і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ВДВС про стягнення з ТОВ "Кредит Європа Лізинг" 108 555,06 грн.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення місцевим господарським судом порушені норми процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, та неправильно застосовані норми матеріального права.

Як вказує апелянт, процесуальне порушення місцевого господарського суду в даній справі полягає в неврахуванні всупереч статті 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) висновку Верховного Суду у цивільній справі №521/11186/19 про факт звернення ВДВС до апелянта не 14.06.2022, а раніше - 22.10.2018 про витребування 108 555,06 грн, призвело до порушення матеріального права, а саме до неправильного визначення судом початку перебігу позовної давності за правилами статті 261 ЦК України й незастосування за заявою скаржника наслідків передбачених частиною 4 статті 267 ЦК України.

Також відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності у даному спорі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2023 апеляційну скаргу ТОВ "Кредит Європа Лізинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/5472/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5472/22. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Кредит Європа Лізинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/5472/22.

Матеріали справи надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 22.02.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Кредит Європа Лізинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/5472/22. Вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

27.02.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив ВДВС на апеляційну скаргу, за яким останній просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Кредит Європа Лізинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/5472/22 в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним, а апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою та безпідставною.

Також, позивач вказує, що в рішенні суду першої інстанції вірно зазначено, що позивач дізнався про порушення свого права саме з моменту набрання законної сили постановою Одеського апеляційного суду від 22.03.2022 у справі №521/11186/19 - 22.03.2022, а позов, який розглядався в даній справі було надіслано до суду засобами поштового зв`язку - 29.06.2022, тобто позивачем не пропущено строк позовної давності.

За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 269, частиною 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, на примусовому виконанні у ВДВС знаходились накази Господарського суду Одеської області від 15.06.2015 та від 08.12.2015, про стягнення з ОСОБА_2 (боржник) грошових коштів на користь ТОВ "Кредит Європа Лізинг" (стягувач).

У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, постановою державного виконавця ВДВС Заліпаєвим Юрієм Валерійовичем від 15.06.2018 здійснено опис та арешт майна боржника - нежитлові приміщення гаражу №3-34, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв.м.

17.09.2018 відбулись електронні торги з реалізації нежитлових приміщень гаражу №3-34, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв.м, переможцем яких згідно з протоколом проведення електронних торгів від 17.09.2018 №358017 визначено ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 сплатив гарантійний внесок на рахунок ДП "Сетам" сумі 6 298,93 грн, на рахунок ВДВС - 119 679,57 грн, а разом - 125 978,50 грн, що підтверджується копіями квитанцій про сплату коштів, факт сплати відображено в акті про проведені електронні торги.

Згідно з платіжним дорученням від 04.10.2018 №4297 на суму 108 555,06 грн, позивачем перераховано відповідачу, як стягувачу, відповідно до наказу Господарського суду Одеської області від 08.12.2015 №916/2224/15, грошові кошти у розмірі 108 555,06 грн.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ВДВС, Державного підприємства "Сетам", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державна казначейська служба України, ТОВ "Кредит Європа Лізинг", про визнання прилюдних електронних торгів недійсними, скасування протоколу проведення електронних торгів, акта державного виконавця, стягнення коштів.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.08.2020 у справі №521/11186/19 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.03.2022, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.12.2022, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.08.2020 скасовано. Визнано недійсними електронні торги, які проведені Державним підприємством "Сетам" Міністерства юстиції України 17.09.2018, лот №300550, щодо продажу нежилого приміщення гаражу №3-34, за адресою: АДРЕСА_1 , скасовано протокол проведення електронних торгів від 17.09.2018 №358017, акт державного виконавця від 11.10.2018 про проведені електронні торги. Стягнуто з ВДВС на користь ОСОБА_1 119 679,57 грн за придбання майна згідно з протоколом від 17.09.2018 №358017, лот №300550 за ЄДРВП №47962809. Стягнуто з Державного підприємства "Сетам" на користь ОСОБА_1 6 298,93 грн, сплачених як винагороду за реалізацію лота №300550 за ЄДРВП №47962809.

Одеським апеляційним судом встановлено, що 05.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального Токарської Т.В. про видачу свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, проте йому було відмовлено, оскільки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виявлено, що майно не належить боржнику ОСОБА_2 .

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Одеським апеляційним судом встановлено, що право власності на гараж АДРЕСА_2 , 15.12.2008 на підставі свідоцтва про право власності САС №638085 , від 24.11.2008, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради зареєстровано за ОСОБА_2 .

Однак 03.02.2016 право власності зареєстровано в Державному речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.10.2015 №521/15742/15-ц в порядку поділу майна із ОСОБА_2 .

Водночас, постановою Одеського апеляційного суду від 05.02.2020 ухвалу Малиновського районного суду від 09.10.2015 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Незважаючи на скасування рішення суду, яке стало підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_3 , станом на час проведення торгів та видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів Одеським апеляційним судом встановлено, що реєстрація права власності на спірне майно ОСОБА_3 не була скасована, що є підтвердженням існування спору і наявності суперечливих відомостей щодо реєстрації прав.

З урахуванням встановлених обставин Одеський апеляційний суд дійшов висновку, що для видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів необхідні документи про безспірне зареєстроване право боржника на майно, що відсутнє на час видачі відповідного свідоцтва.

Оскільки на час проведення торгів право власності на гараж не було зареєстроване за боржником ОСОБА_2 підстави для його реалізації на торгах були відсутні, наявність спору щодо власника майна на час їх проведення виключає можливість видачі свідоцтва про придбання майна у безспірному порядку, тому оскаржувані торги Одеський апеляційний суд визнав недійсними, та відповідно стягнув з ВДВС на користь ОСОБА_1 119 679,57 грн за придбання майна згідно з протоколом від 17.09.2018 №358017, лот №300550 за ЄДРВП №47962809 а також стягнув з Державного підприємства "Сетам" на користь ОСОБА_1 6 298,93 грн, сплачених як винагороду за реалізацію лота №300550 за ЄДРВП №47962809.

На виконання постанови Одеського апеляційного суду від 22.03.2022 у справі №521/11186/19, позивачем перераховано відповідно до меморіального ордеру №1 (№268719456) грошові кошти в сумі 119 679,57 грн на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи визнання недійсними Одеським апеляційним судом торгів з продажу нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні та стягнення з ВДВС на користь переможця торгів 119 678,57 грн, а також перерахування ВДВС стягувачу у виконавчому провадженні грошових коштів, отриманих від реалізації на торгах майна боржника на суму 108 555,06 грн згідно платіжного доручення №4297 від 04.10.2018, ВДВС 14.06.2022 звернувся до ТОВ "Кредит Європа Лізинг" з вимогою від 13.06.2022 щодо повернення в п`ятиденний термін, з дня отримання вимоги, коштів у розмірі 108 555,06 грн, у відповідь на яку, відповідач листом від 28.06.2022 надав відповідь, згідно з якою не визнав обов`язок з повернення коштів, що стало підставою для звернення позивача до суду першої інстанції з позовом про стягнення з відповідача названої суми грошових коштів на підставі статті 1212 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За приписами статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11, частин 1, 2 статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з частиною 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, системний аналіз положень частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 177, частини 1 статті 202, частини 1 статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, від 16.09.2022 у справі №913/703/20).

За приписами статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач набув грошові кошти у розмірі 108 555,06 грн шляхом їх перерахування позивачем з призначенням платежу: " Перший Малиновський ВДВ перераховує кошти стягнені з ОСОБА_2 , згідно в/д №916/2224/15 ВП 49762809" внаслідок реалізації на прилюдних торгах майна, що придбане переможцем торгів ОСОБА_1 .

Таким чином, з встановлених обставин справи вбачається, що між позивачем та відповідачем були відсутні договірні зобов`язання, а спірна сума коштів, перерахована позивачем на користь відповідача, як отримана в результаті реалізації майна боржника - ОСОБА_2 на електронних торгах 17.09.2018 в межах виконавчого провадження №49762809 і відповідач виступає у статусі стягувача у зазначеному виконавчому провадженні.

Разом із тим, у подальшому постановою Одеського апеляційного суду від 22.03.2022 у справі №521/11186/19, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.12.2022, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2020 скасовано. Визнано недійсними електронні торги, які проведені Державним підприємством "Сетам" Міністерства юстиції України 17.09.2018, лот №300550, щодо продажу нежилого приміщення гаражу №3-34, за адресою: АДРЕСА_1 , скасовано протокол проведення електронних торгів від 17.09.2018 №358017, акт державного виконавця від 11.10.2018 про проведені електронні торги. Стягнуто з ВДВС на користь ОСОБА_1 119 679,57 грн за придбання майна згідно з протоколом від 17.09.2018 №358017, лот №300550 за ЄДРВП №47962809. Стягнуто з Державного підприємства "Сетам" на користь ОСОБА_1 6 298,93 грн, сплачених як винагороду за реалізацію лота №300550 за ЄДРВП №47962809.

Судом апеляційної інстанції за результатами здійснення апеляційного провадження у вказаній цивільній справі встановлено, що на час проведення торгів право власності на гараж не було зареєстроване за боржником ОСОБА_2 підстави для його реалізації на торгах були відсутні, наявність спору щодо власника майна на час їх проведення виключає можливість видачі свідоцтва про придбання майна у безспірному порядку.

Згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц та від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

Відповідно до встановлених у цій справі обставин, у судовому порядку визнано недійсними електронні торги від 17.09.2018, акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 11.10.2018.

Крім того, ухвалено рішення про стягнення з держави в особі відділу ДВС (позивача) отриманих від переможця торгів коштів, оскільки позивач виступав на прилюдних торгах як продавець арештованого майна боржника.

З урахуванням визнання прилюдних торгів недійсними, всі учасники правовідносин, які склалися в процесі здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №47962809, мають бути повернуті у стан, який передував проведенню прилюдних торгів.

Таким чином, оскільки електронні торги з реалізації нерухомого майна боржника, визнані недійсними у судовому порядку, кошти сплачені переможцем торгів ВДВС стягнуті судом з ВДВС на користь переможця торгів та фактично ВДВС повернуті переможцю торгів, правова підстава для набуття грошових коштів відповідачем, як стягувачем у виконавчому провадженні №47962809, на користь якого були перераховані кошти від реалізації нерухомого майна боржника, відпала. Скаржником протилежного не доведено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.12.2022 у справі №910/14177/21.

Враховуючи викладене вище, оскільки правова підстава для утримання відповідачем грошових коштів у розмірі 108 555,06 грн відпала в результаті визнання Одеським апеляційним судом недійсними електронних торгів з продажу майна у виконавчому провадженні №47962809 не зареєстрованого за боржником ОСОБА_2 , а рішенням суду стягнуто з позивача вартість майна на користь переможця торгів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів, про обґрунтованість вимоги позивача до відповідача про повернення коштів у розмірі 108 555,06 грн як безпідставно утриманих.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для застосування позовної давності щодо вказаних вимог відсутні, оскільки заявлені позивачем в межах строку позовної давності, передбаченої статтею 257 ЦК України.

Розглянувши заяву відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 256, пункту 1 частини 2 статті 258, частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком на пред`явлення позову особою, право якої порушене. При цьому, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

За приписами статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) чинники.

Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами "довідалася" та "могла довідатися" у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №911/3681/17 та від 26.11.2019 у справі №914/3224/16.

Яз зазначалось вище, постановою Одеського апеляційного суду від 22.03.2022, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.12.2022, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.08.2020 скасовано. Визнано недійсними електронні торги, які проведені Державним підприємством "Сетам" Міністерства юстиції України 17.09.2018, лот №300550, щодо продажу нежилого приміщення гаражу №3-34, за адресою: АДРЕСА_1 , скасовано протокол проведення електронних торгів від 17.09.2018 №358017, акт державного виконавця від 11.10.2018 про проведені електронні торги. Стягнуто з ВДВС на користь ОСОБА_1 119 679,57 грн за придбання майна згідно з протоколом від 17.09.2018 №358017, лот №300550 за ЄДРВП №47962809. Стягнуто з Державного підприємства "Сетам" на користь ОСОБА_1 6 298,93 грн, сплачених як винагороду за реалізацію лота №300550 за ЄДРВП №47962809.

Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин відносно того, що позивач дізнався про порушення свого права саме з моменту набрання законної сили Постановою Одеського апеляційного суду від 22.03.2022 у справі №521/11186/19 - 22.03.2022, а позов, який розглядається у справі №910/5472/22, було надіслано до суду засобами поштового зв`язку - 29.06.2022, позивачем не пропущено строк позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.12.2022 у справі №910/14177/21.

Отже, вимоги заявлені позивачем в межах строку позовної давності, передбаченої статтею 257 ЦК України, а тому підстави для застосування позовної давності щодо вказаних вимог відсутні.

Посилання відповідача на вимогу державного виконавця від 22.10.2018 №55194853 відхиляються судовою колегією з огляду на наступне.

Зі змісту наведеної вище вимоги вбачається, що при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №55194853 розпорядженням від 27.09.2018 помилково перераховано на користь ТОВ "Кредит Європа Лізинг" грошові кошти у розмірі 108 555,06 грн, у зв`язку з чим ВДВС просив відповідача перерахувати помилково надіслані кошти на рахунок відділу.

Разом із тим, відповідач набув грошові кошти у розмірі 108 555,06 грн шляхом їх перерахування позивачем з призначенням платежу: " Перший Малиновський ВДВ перераховує кошти стягнені з ОСОБА_2 , згідно в/д №916/2224/15 ВП 49762809" внаслідок реалізації на прилюдних торгах майна боржника, що придбане переможцем торгів ОСОБА_1 .

Водночас, правова підстава для утримання відповідачем грошових коштів у розмірі 108 555,06 грн відпала в результаті саме набрання законної сили постановою Одеського апеляційного суду від 22.03.2022 у справі №521/11186/19, якою визнано недійсними електронні торги з продажу майна, а також стягнуто з позивача вартість майна на користь переможця торгів.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 5 статті 236 ГПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/5472/22 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Кредит Європа Лізинг" задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредит Європа Лізинг" залишити без задоволення

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/5472/22 залишити без змін.

3. Судові витрати на подання апеляціної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредит Європа Лізинг"

4. Матеріали справи №910/5472/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська