ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. Справа№ 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Грека Б.М.

Полякова Б.М.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від ТОВ «Берком»: Лівак Т.О. - за ордером серія ВІ № 1137971 від 12.04.2023;

та арбітражний керуючий Іванченко А.В. - за посвідченням № 2146 від 14.01.2022.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) (суддя Чеберяк П.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком»

до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Русанівський м`ясо комбінат»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Віал»

про визнання недійсними договорів міни

в межах справи № 49/126-б-44/565-2012

за заявою Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Русанівський м`ясо комбінат»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) (суддя Чеберяк П.П.) позов залишено без розгляду.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 42, 197, 202, 226 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та мотивоване систематичним нез`явленням позивача у судові засідання та заявлення останнім чисельної кількості клопотань про відкладення розгляду справи.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Берком» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) і направити дану справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішувати спір по суті з вини позивача.

Разом з тим, місцевим господарським судом не обґрунтовано, яким чином неявка представника позивача у судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті заявлених позовних вимог.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Учасники справи не скористалися своїм правом у відповідності до ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком», що згідно з ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Грек Б.М., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Русанівський м`ясо комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спор, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Віал» про визнання недійсними договорів міни; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) до надходження матеріалів справи № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) до Північного апеляційного господарського суду.

15.03.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21); відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) призначено на 12.04.2023.

Явка представників сторін

12.04.2023 у судове засідання з`явилися представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» та арбітражний керуючий Іванченко А.В.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Віал» у судове засідання 12.04.2023 не з`явився; про час, місце та дату судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином; про причини нез`явлення суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Також, нормами ст. 120 ГПК України передбачено можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Слід зазначити, що копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) була надіслана судом апеляційної інстанції на електроні адреси учасників справи, які наявні у матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування.

При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, якщо учасник справи надав суду електронну адресу, зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає/не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на зазначене, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Разом з тим, колегія суддів робить акцент на тому, що відповідно до приписів частин 6 та 7 статті 6 ГПК України: «Адвокати, реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представника скаржника та арбітражного керуючого.

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 12.04.2023 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» та арбітражний керуючий Іванченко А.В. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з підстав викладених у ній, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) - скасувати та направити дану справу до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 49/126-б-44/565-2012 за заявою Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Русанівський м`ясокомбінат» про банкрутство на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду міста Києва від 04.11.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Берком» (надалі також позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Русанівський м`ясокомбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Віал» про визнання недійсними договорів міни.

До вищевказаної позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «Берком» долучено заяву про забезпечення позову шляхом введення заборони щодо проведення аукціонів з продажу та/або у будь-який спосіб здійснювати заходи з реалізації/відчуження заставного майна ТОВ «Віал», переданого останньому на підставі договорів міни від 12.01.2015, укладеному між ТОВ «Віал» та ТОВ «Русанівський м`ясокомбінат».

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Русанівський м`ясокомбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Віал» про визнання недійсними договорів міни до розгляду в межах справи № 49/126-б-44/565-2012 про банкрутство Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Русанівський м`ясокомбінат»; підготовче засідання призначено на 08.11.2021.

Іншою ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» про забезпечення позову.

08.11.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) розгляд справи відкладено на 13.12.2021.

10.12.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) розгляд справи відкладено на 31.01.2022.

28.01.2022 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) розгляд справи відкладено на 23.03.2022.

23.03.2022 судове засідання не відбулось, у зв`язку із запровадженням Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану з 5:30 год. 24.02.2022.

09.06.2022 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» надійшла заява про забезпечення позову шляхом введення заборони щодо проведення аукціонів з продажу та/або у будь-який спосіб здійснювати заходи з реалізації/відчуження заставного майна ТОВ «Віал», переданого останньому на підставі договорів міни від 12.01.2015, укладеному між ТОВ «Віал» та ТОВ «Русанівський м`ясокомбінат».

Ухвалою Господарського суду місті Києва від 13.06.2022 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) розгляд справи призначено на 04.07.2022.

Іншою ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2022 залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) в задоволенні заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Берком» про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2022 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) розгляд справи призначено на 03.10.2022.

28.09.2022 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2022 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) розгляд справи відкладено на 05.12.2022.

05.12.2022 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2022 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) розгляд справи відкладено на 11.01.2023.

05.01.2023 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) розгляд справи відкладено на 13.02.2023.

13.02.2023 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

13.02.2023 місцевий господарський суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» без розгляду у зв`язку із систематичною неявкою представника позивача в судові засідання та заявленням останнім чисельної кількості клопотань про відкладення розгляду справи.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» та арбітражного керуючого Іванченко А.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Як зазначалось вище, 08.11.2021, 10.12.2021, 28.01.2022, 28.09.2022, 05.12.2022, 05.01.2023 та 13.02.2023 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» надходили клопотання про відкладення розгляду справи з різних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача у жодне із призначених судових засідань у даній справі, а саме: 08.11.2021, 13.12.2021, 31.01.2022, 03.10.2022, 05.12.2022, 11.01.2023 та 13.02.2023 не з`явився.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Берком» жодного разу не скористалося своїм правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення EasyCon у порядку ст. 197 ГПК України.

В силу ч. 4 ст. 202 ГПК України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Зі змісту наведених норм процесуального закону вбачається, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.12.2020 у справі № 910/14532/19.

Також необхідно вказати, що приписи ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України не пов`язують можливості залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15.

Разом з тим, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зауважує, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частиною 1 статті 43 ГПК України встановлено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Водночас, систематичне заявлення позивачем клопотань про відкладення розгляду справи та нез`явлення у жодне із призначених судових засідань у місцевому господарському суді, суд апеляційної інстанції розцінює такі дії/бездіяльність, як фактичне зловживання своїми процесуальними обов`язками.

При цьому, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що право, яке зловживається не підлягає судовому захисту.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції належним чином оцінивши матеріали справи дійшов правильного висновку про наявність достатніх підстав для залишення позову у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21), а отже, у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржниками зроблено не було.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Берком» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 у справі № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) залишити без змін.

3. Справу № 49/126-б-44/565-2012 (910/16022/21) повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 24.04.2023 (у зв?язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці).

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Б.М. Грек

Б.М. Поляков