ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"19" квітня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/37/22

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши матеріали справи,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Шкала - Енерджі, код ЄДРПОУ - 35611593, м. Тячів Закарпатської області,

до відповідача-1 Малого підприємства Надія, код ЄДРПОУ - 13583486, м. Тячів Закарпатської області

до відповідача-2 Фізичної особи підприємця Кухара Івана Степановича, РНОКПП - НОМЕР_1 , смт. Буштино Тячівського району Закарпатської області

про визнання недійсними договорів

без виклику представників сторін,

в с т а н о в и в:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Шкала-Енерджі" заявлено позов до відповідача-1 Малого підприємства "Надія" та до відповідача-2 Фізичної особи підприємця Кухара Івана Степановича про визнання недійсними Договору №27 від 31.12.2014 року, Угоди про припинення зобов`язання передачею відступного від 01.06.2017 року, Договору №27А про відступлення права вимоги (цесії) від 03.12.2018 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2022 року визначено головуючого суддю по справі Пригару Л.І.

Ухвалою від 09.02.2022 позовну заяву суддею прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання у справі.

Ухвалами суду від 06.09.2022 постановлено вважати відвід судді Пригари Лесі Іванівни від розгляду справи № 907/37/22 необґрунтованим і задоволено самовідвід судді Господарського суду Закарпатської області Пригари Лесі Іванівни у розгляді справи № 907/37/22.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2022 року визначено головуючого суддю по справі Пригузу П.Д.

Ухвалою від 13.09.2022 справу прийнято до провадження новим складом суду, призначено підготовче засідання у справі на 20.09.2022, покладено на сторони відповідні обов`язки вчинення процесуальних дій з метою підготовки справи до розгляду. Також, 13.09.2022 року представницею відповідача-1 у справі МП «Надія», адвокаткою Орбан Н.Л., подано заяву про відвід судді Пригузи П.Д.

Ухвалою суду від 14.09.2022 зупинено провадження у даній справі до вирішення у встановленому порядку питання відводу судді Пригузи П.Д. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

20.09.2022 суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф. своєю ухвалою у задоволенні заяви представника МП «Надія» адвоката Орбан Н.Л. про відвід судді Пригузи П.Д. від розгляду даної справи відмовила.

В судовому засіданні 23 березня 2023 року розпочато судовий розгляд справи по суті, закінчено з`ясування обставин та перевірки їх доказами, в судовому засіданні оголошено перерву до 25.04.2023 року.

10.04.2023 на адресу суду надійшла від представника відповідача-2 ФОП Кухар Івана Степановича адвоката Сосули О.О. заява про відвід судді Пригузи П.Д. В даній заяві він просить відвести суддю Пригузу П.Д. від розгляду справи №907/37/22.

Мотивами відводу називаються припущення заявника, що суддя Пригуза П.Д. надавав не розглянуту судову справу № 907/726/18 для огляду і ознайомлення судді Пригарі Л.І., яка розглядала справу №907/37/22 та в судовому засіданні 16.08.2022 оголосила письмові докази, що надавалися у справу № 907/726/18; припущення заявника, що суддя Пригуза П.Д. (умисно або неумисно) не перевірив відсутність поштового конверта, яким надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, чим фактично знищено доказ своєчасної здачі позивачем поштової кореспонденції; припущення заявника, що суддя Пригуза П.Д. допускає до матеріалів справи сторонніх осіб, що може свідчити про упередженість та зацікавленість судді Пригузи П.Д. у справі №907/37/22, тому просить задовольнити заяву про відвід судді від розгляду цієї справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.04.2023 року за результатами розгляду заяви про відвід судді постановлено про відсутність підстав для її задоволення у зв`язку з безпідставністю доводів заявника, їх невмотивованістю та необгрунтованістю, а також зупинено провадження у справі №907/37/22 до вирішення суддею, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України, заяви Фізичної особи підприємця Кухара Івана Степановича, про відвід судді Пригузи П.Д. від розгляду справи №907/37/22.

Заяву представника Фізичної особи підприємця Кухара Івана Степановича адвоката Сосула О.О. про відвід судді Пригуза П.Д.. від розгляду справи №907/37/22 передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями призначено Головуючого суддю Ремецькі О.Ф. для розгляду поданої заяви.

Ухвалою суду від 18.04.2023 суддя Ремецькі О.Ф. у задоволенні заяви ФОП Кухара Івана Степановича про відвід судді Пригузи П.Д. відмовила.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність вирішення питання про самовідвід судді Пригузи П.Д. від розгляду справи №907/37/22 з огляду на наступні підстави.

У статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За приписами п. 5 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

В той же час, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 1 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36, і 37 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відвід (самовідвід) - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії "безсторонній суд" зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Таку презумпцію спростувати досить складно. Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (приcяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи.

За ст. 8 Основних принципів судді повинні завжди поводити себе таким чином, щоб забезпечити повагу до своєї посади і зберегти безсторонність та незалежність судових органів.

Згідно з міжнародно-правовими гарантіями незалежності судів, суддя має здійснювати свої суддівські функції незалежно, на основі власної оцінки фактів і відповідно до усвідомленого розуміння права, вільно від будь-якого впливу. Він має бути незалежним від суспільства в цілому і від конкретних сторін спору, який вирішує.

Здійснюючи суддівські функції, суддя має бути незалежним від інших суддів у зв`язку з рішеннями, які зобов`язаний ухвалювати незалежно. Він повинен виявляти і пропагувати високі стандарти суддівської поведінки, щоб підвищувати рівень довіри громадськості до суду, яка є головною умовою для підтримання незалежності суддів.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, зокрема, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За приписами ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Частиною 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України Про судоустрій і статус суддів передбачено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Щодо подальшого розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема стосовно відводів, у цій справі представники обох відповідачів як Малого підприємства Надія так і ФОП Кухара І.С. заявили відвід судді Пригузі П.Д., обгрунтовуючи свої сумніви у неупередженості судді не лише процесуальними рішеннями судді, а й діями персоналу суду, відсутністю у справі поштового конверта, в якому до суду надійшла заява з процесуальних питань у іншій справі, що розглядалася суддею за участі цих же сторін, що створює, на думку заявника враження про упередженість та зацікавленість судді Пригузи П.Д. у справі №907/37/22.

Ухвалою від 11.04.2023 суддя Пригуза П.Д. за суб`єктивним критерієм (особисті переконання судді) визнав заяву необґрунтованою та передав її на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Визначений у встановленому порядку суддя Ремецькі О.Ф. ухвалою від 18.04.2023 у задоволенні заяви представника ФОП Кухара І.С. про відвід судді Пригузи П.Д. відмовила через відсутність об`єктивних критеріїв для відводу.

Таким чином, судом в процесуальному порядку встановлено, що для задоволення відводу за об`єктивним критерієм відсутні достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду цієї справи.

Таким чином, справа № 907/37/22 залишається в провадженні судді Пригузи П.Д.

В той же час, у цій справі залишаються обставини, про які вказує заявник як на такі, що викликають сумніви в неупередженості судді Пригузи П.Д. Отже, перед судом постає питання оцінки цих обставин та надання їм оцінки, виходячи з практики та критеріїв ЄСПЛ щодо оцінки обставин з точки зору стороннього спостерігача.

Наприклад, у рішенні 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти» ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

У цій справі не лише процесуальні рішення і висновки судді (в ухвалі від 28.02.2023: висновок про сумніви суду у добросовісному користуванні відповідачами своїми процесуальними правами, відмова відповідачам у поновленні строків для подачі заяв по суті справи, залишення без розгляду заяв та доказів), а й інші факти, які можуть викликати сумніви, і їх сукупність, за твердженням заявника, усвідомлюється ним як упередження судді, яке вплине на майбутній розгляд справи.

Наведені обставини, як результат процесуальної поведінки відповідачів об`єктивно не можуть бути підставою для висновку про наявність упередженості чи заінтересованості складу суду. Проте, як видно з поведінки представників відповідачів під час розгляду справи, вони обидва заявили про недовіру складу суду з наведених та інших підстав. Відтак, суд враховує, що із суб`єктивної точки зору учасників справи діючий склад суду при розгляді даного позову може вважатися не цілком безстороннім.

Зважаючи на наведені обставини як суддя у цій справі, доходжу висновку, що зазначена обставина є достатньою підставою побоюватися заявнику, що суддя буде діяти саме так, як ним (суддею) зазначено, зокрема в ухвалі, якою закрито підготовче провадження і призначено розгляд справи по суті - не об`єктивно.

Така ж сама думка може виникнути і у стороннього спостерігача.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Враховуючи викладене, а також для того, щоби за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості судді-доповідача під час вирішення справи № 907/37/22, з метою уникнення будь яких сумнівів у неупередженості судді, що буде приймати рішення по суті у цій справі, суддю Пригузу П.Д. у цій справі належить відвести від її розгляду.

Відповідно до приписів ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Керуючись статтями 35, 228, 234 - 237 ГПК України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Відвести суддю Пригузу П.Д. від розгляду справи № 907/37/22.

2. Передати справу № 907/37/22 на повторний авторозподіл.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя П.Д. Пригуза