ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"10" квітня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1284/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "СВО" (пр. М`ясной, 11, м. Харків, 61125); 2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ); 3. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ); 4. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ).
про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , м. Харків, звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВО", м. Харків; ОСОБА_2 , м. Київ; ОСОБА_3 , м. Харків; ОСОБА_4 , м. Харків, про визнання припиненими його трудових відносин з ТОВ "СВО" на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), а також про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про директора ТОВ "СВО" Близнюка В.М.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

В обґрунтування своєї позовної заяви, поданої на підставі вищенаведеної норми КЗпП, ОСОБА_1 посилався на порушення ТОВ "СВО" його трудових прав, які полягають у бездіяльності учасників Товариства щодо проведення загальних зборів учасників та вирішення питання про його звільнення з посади директора та невжиття відповідачем заходів щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру про виключення запису щодо керівника цієї юридичної особи - ТОВ "СВО", свідчить, на думку заявника, про небажання першого відповідача вважати припиненими його відносини з позивачем та продовження вважати його керівником підприємства.

Ст. 1 ГПК України унормовано, що цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Ч. 1 ст. 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Згідно з ч. 1 ст.167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Зі змісту вищенаведених нормативних приписів вбачається, що при вирішенні питання про те, чи є спір, який виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради товариства, трудовим чи корпоративним, слід керуватися положеннями глави XV КЗпП.

Відповідно до ст. 3 КЗпП законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно з ч. 4 ст. 65 ГК України у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Спори, пов`язані з оскарженням членами виконавчих органів товариства, а також членами наглядової ради товариства, які уклали з товариствами трудові договори, рішень відповідних органів товариства про звільнення (усунення, відсторонення, відкликання) їх з посади, розглядаються в порядку цивільного судочинства як трудові спори. У цьому разі позивачу слід звертатися до суду за захистом своїх трудових прав як найманого працівника, а не акціонера (учасника) господарського товариства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позов було подано фізичною особою ОСОБА_1 до ТОВ "СВО" (як роботодавця) про визнання припиненими між сторонами трудових відносин. У той же час у позовній заяві відсутні будь-які посилання на порушення корпоративних прав позивача, не зазначено, що позивач був (або є) учасником (засновником, акціонером, членом) наведеної юридичної особи. Крім того, наведений спір безпосередньо не пов`язаний з управлінням Підприємством, а також не стосується відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) посадової особи.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що спір між сторонами виник з трудових правовідносин, а відтак такий спір не відноситься ні до господарських, ні до корпоративних, ні до кондиційних (пов`язаних з відшкодуванням збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) її посадової особи).

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом із тим приписами ГПК України прямо не віднесено розгляд справ, предметом спору в яких є визнання припиненими трудових відносин між директором товариства з такою юридичною особою, а також інших похідних вимог, до підвідомчості господарських судів України.

Крім того, за змістом п. 2 ч. 4 ст. 19, ст. 430 ЦПК України справи, що виникають з трудових відносин, підлягають розгляду в спрощеному позовному провадженні, а для судових рішень, прийнятих у певних категоріях таких спорів, встановлюється особливий порядок виконання. Водночас ГПК України таких положень не містить, що може призвести до порушення прав позивача на оперативний та справедливий розгляд наведеного спору. Також суд звертає увагу на те, що ставка судового збору за подання до суду загальної юрисдикції таких позовних заяв становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тоді як подання до господарського суду позову з немайновими вимогами обкладається судовим збором у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щодо посилання заявника на постанову Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18, суд зазначає, що дана справа про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії, розглядалась судом саме загальної юрисдикції, та зазначеною постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду залишив в силі постанову Київського апеляційного суду та зауважив, що Верховним Судом взято до уваги те, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ, а тому такі висновки апеляційного суду є такими, що відповідають завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішені справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 про визнання трудових відносин припиненими та виключення відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас суд, на виконання положень ч. 6 ст. 175 ГПК України, роз`яснює заявнику, що розгляд справи віднесено до юрисдикції суду загальної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Керуючись ст. 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 , м. Харків, до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВО", м. Харків; ОСОБА_2 , м. Київ; ОСОБА_3 , м. Харків; ОСОБА_4 , м. Харків, про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії (вх. № 1284/23 від 05.04.2023).

Позовну заяву з додатками повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 254-257 ГПК України.

Ухвалу підписано 10.04.2023.

Суддя Р.М. Аюпова