ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" квітня 2023 р. м.Рівне Справа №918/266/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП"

про стягнення коштів 85 189,00 грн.

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

Представники:

від органу прокуратури Кривецька-Люліч Т.А.

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Рівненської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" про стягнення коштів 85 189,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана сума є такою, що надмірно сплачена позивачем за Договором №ВРЕ-26-2020 від 11.01.2020 про постачання електричної енергії, та підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою від 23.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до слухання в засіданні на 19 квітня 2023 р. на 11:30 год.

28 березня 2023 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" надійшла заява про передачу справи №918/266/23 за підсудністю до Господарського суду міста Києва. Заява мотивована тим, що прокурор помилково звернувся до Господарського суду Рівненської області з даним позовом посилдаючись на ч.5 ст. 29 ГПК України (позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів), оскільки даний господарський спір не стосується факту виконання зобов`язань щодо постачання електричної енергії за договором. Предметом спору є стягнення коштів з відповідача по причині невідповідності умов додаткових угод до договору від 11.01.2020 вимогам законодавства. При цьому спір у справі не стосується порядку передачі електричної енергії.

Відповідач вважає, що даний спір належить до територіальної підсудності за місцем реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" (м.Київ).

У судове засідання 19.04.2023 відповідач не з`явився.

Представник прокуратури у судовому засіданні проти передачі справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва заперечує.

Судом враховується, що згідно з частинами першою і другою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин першої і другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, просторова компетенція однорідних судів.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно з частинами першою і другою статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (ч.5 ст.29 ГПК України).

Правило територіальної підсудності, закріплене у частині п`ятій статті 29 ГПК України, є прикладом підсудності, яка застосовується для деяких позовів, особливий характер яких обумовлює доцільність надання позивачеві можливості пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання/місцезнаходження відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності, але і в інших судах.

Визначена частиною п`ятою статті 29 ГПК України підсудність за місцем виконання договору не залежить від сторін договору і можливої зміни ними свого місця проживання/місцезнаходження, не надає жодній із сторін переваг порівняно з іншою.

Правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі, якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачені статтею 532 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Правила статті 532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Виконання зобов`язання повинне оцінюватися у комплексі прав та обов`язків обох сторін, а сам предмет спору повинен бути пов`язаним із відповідним виконанням договору безпосередньо відповідачем у певному місці.

Як вбачається із матеріалів справи, Заступник керівника Рівненської обласної прокуратури посилається на підсудність даної позовної заяви Господарському суду Рівненської області у відповідності до вимог частини п`ятої статті 29 ГПК України, оскільки позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до змісту договору (п.2.1), Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Додатками до договору визначено перелік точок комерційного обліку за об`єктами Споживача, які знаходяться на території Рівненської області.

Суд констатує, що предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача коштів 85189,00 грн., оскільки вказана сума є такою, що надмірно сплачена позивачем за Договором №ВРЕ-26-2020 від 11.01.2020 про постачання електричної енергії, та підлягає стягненню з відповідача, та фактично є різницею між сумою коштів, які сплачено відповідачу за електричну енергію по ціні збільшеній згідно з додатковими угодами.

Таким чином, даний господарський спір не стосується факту виконання зобов`язань щодо постачання електричної енергії за договором. Предметом спору є стягнення коштів з відповідача по причині невідповідності умов додаткових угод (на переконання прокурора/позивача) до договору вимогам законодавства. При цьому спір у справі не стосується порядку передачі електричної енергії.

Як вбачається із змісту позовної заяви, спір про стягнення 85 189,00 грн безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання договору, оскільки предметом спору не є вимога про фактичне виконання зобов`язань за адресами точок продажу (обліку), до яких постачалась електрична енергія на підставі договору.

Тобто, зобов`язання, про порушення яких стверджує орган прокуратури, не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці.

Крім того, зі змісту договору вбачається, що жодних застережень щодо можливості визначення вартості (ціни) товару (електроенергії) в залежності від місцезнаходження електроустановок споживача у ньому не міститься, не визначено місце його виконання, а лише зазначено місцезнаходження юридичної особи та об`єктів споживача, а згідно положень чинного законодавства України специфіка саме договорів постачання електричної енергії є такою, що не прив`язана до певного місця.

Разом з тим, відповідно до пункту 2.2 договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Згідно із п.6.2 договору споживач зобов`язується: ...2) укласти в установленому порядку договір про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи для набуття права на правомірне споживання електричної енергії та фізичну доставку електричної енергії до межі балансової належності об`єкта споживача.

Згідно із пунктом 60 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" передача електричної енергії - транспортування електричної енергії електричними мережами оператора системи передачі від електричних станцій до пунктів підключення систем розподілу та електроустановок споживання (не включаючи постачання електричної енергії), а також міждержавними лініями.

Відповідно до пункту 78 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" розподіл електричної енергії - транспортування електричної енергії від електроустановок виробників електричної енергії або електроустановок оператора системи передачі мережами оператора системи розподілу, крім постачання електричної енергії.

У додатку №1 до договору зазначено, що оператором системи розподілу, до яких під`єднані Об`єкти споживача, є ПрАТ "Рівнеобленерго". Тобто фізична, безпосередня доставка (транспортування) електричної енергії здійснюється ПрАТ "Рівнеобленерго", яке не є стороною у даному спорі.

Таким чином, виконання договору постачальником не має встановленого місця його виконання, а обмеження встановлені виключно для оператора системи, яким у правовідносинах із позивачем є ПрАТ "Рівнеобленерго".

З урахуванням визначеного позивачем предмету та підстав позову, підсудність даної справи повинна визначатись з урахуванням частин першої і другої ст.27 ГПК України, якою передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є: Україна, 01010, місто Київ, вул.Івана Мазепи, 6.

А тому спір в даній справі має розглядатися Господарським судом міста Києва.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ПІК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Викладені судом висновки підтверджуються висновками, викладеними у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 16 вересня 2020 року у справі №924/1174/19.

Отже, справу №918/266/23 за позовом Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" про стягнення коштів 85 189,00 грн. , належить передати за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (01054, місто Київ, вулиця Б.Хмельницького, будинок 44-В).

Керуючись ст.ст. 27, 29, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Справу №918/266/23 за позовом Заступника керівника Рівненської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП" про стягнення коштів 85 189,00 грн. - передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва (01054, місто Київ, вулиця Б.Хмельницького, будинок 44-В).

Ухвала оголошена та набрала законної сили 19.04.2023, та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 254-259 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Суддя Бережнюк В.В.