УХВАЛА

17 квітня 2023 року

м. Київ

cправа № 911/3379/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Рогач Л. І., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Піденко Людмили Юріївни

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 та рішення Господарського суду Київської області від 12.10.2022

за позовом Комунального підприємства ?Васильківтепломережа?

до Фізичної особи-підприємця Піденко Людмили Юріївни,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Управління з питань економіки та власності Васильківської міської ради Київської області;

2) Комунальне підприємство ?Комбінат комунальних підприємств міста Василькова?,

про стягнення 303 873,19 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство ?Васильківтепломережа? звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Піденко Людмила Юріївни (далі - відповідач) про стягнення 303 873,19 грн.

Позовні вимоги мотивовані не виконанням відповідачем зобов`язання щодо оплати за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії, у зв`язку із чим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 258 840,34 грн основного боргу, 13074,13 грн 3 % річних та 31 958,72 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.10.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023, позовні вимоги задоволено в частині стягнення 258 840,14 грн заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, 11 993,76 грн 3% річних, 28 759,91 грн інфляційних втрат та 4 493,91 грн судового збору; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що позивачем доведено факт споживання відповідачем поставленої теплової енергії за період з жовтня 2018 року по квітень 2021 року в кількості 95,358 Гкал (пропорційно орендованій площі) на загальну суму 258 840,34 грн. Разом з тим, здійснивши власний перерахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, з урахуванням дат виникнення прострочення по оплаті послуг, в межах розрахунку позивача, господарські суди дійшли висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині.

10.04.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Фізична особа-підприємець Піденко Людмила Юріївна звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 (повний текст постанови складено 24.03.2023) та рішення Господарського суду Київської області від 12.10.2022.

Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та зміст судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з такого

Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини 7 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Оскільки предметом позову у цій справі є стягнення 303 873,19 грн, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 (2 270,00 грн х 500 = 1 135 000,00 грн), з урахуванням положень ГПК України касаційна скарга може бути розглянута в касаційному порядку лише за наявності для цього підстав, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 зазначеного Кодексу.

Фізична особа-підприємець Піденко Людмила Юріївна підставою касаційного оскарження вищевказаних судових рішень заначила порушення норм матеріального права у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, яка без обґрунтувань, передбачених пунктом 2 частини 3 цієї ж статті, не може вважатися дотриманням приписів статті 290 цього ж Кодексу, оскільки предметом спору у цій справі є стягнення грошових коштів, розмір яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином скаржник не дотримався умови допуску справи до касаційного оскарження, в якій предметом позову є стягнення грошових коштів, розмір яких не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доводи, які викладені в касаційній скарзі зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

У частині 4 статті 11 ГПК України зазначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 287 ГПК України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Піденко Людмили Юріївни на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 та рішення Господарського суду Київської області від 12.10.2022.

Відповідно до положень частини 6 статті 293 ГПК України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №911/3379/21 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Піденко Людмили Юріївни на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 та рішення Господарського суду Київської області від 12.10.2022.

2. Копію цієї ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику, а іншим учасникам справи - копію ухвали.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Л. І. Рогач

Ю. Я. Чумак