УХВАЛА

10.04.2023Справа № 910/1279/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД"

про стягнення 98 700, 00 грн.

Представники: без виклику сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав» (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 98 700, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № КБР-06/12/20-Н про надання дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав від 01.12.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24.02.2023 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав клопотання про приєднання документів до матеріалів справи, разом з письмовими поясненнями щодо сплати заборгованості, в яких зазначає, що деякі заклади відповідача у відповідний період часу не працювали та після отримання від позивача рахунків відповідачем було сплачено всю суму заборгованості на підтвердження чого надано платіжні доручення від 07.02.2023. Тож, як вказує відповідач станом на 07.02.2023 предмет спору відсутній. Також, відповідач просить суд зменшити суму судових витрат, до складу якої включено витрати на правову допомогу адвоката.

30.03.2023 до суду надійшла заява Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач повідомляє, що після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено суму основного боргу та станом на дату подання заяви заборгованості у відповідача немає, у зв`язку з чим позивач зменшує суму позовних вимог та просить вирішити питання про стягнення з відповідача судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу).

07.04.2023 до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" про закриття провадження у справі, в якому відповідач зазначає, що вся сума заборгованості була оплачена, що підтверджується платіжними дорученнями від 07.02.2023 та просить суд закрити провадження у справі, зменшити суми судових витрат, до складу яких включено витрати на правову допомогу адвоката.

Розглянувши подану відповідачем заяву, дослідивши матеріали справи, суд відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме платіжних доручень від 07.02.2023, відповідачем перераховано на користь позивача суму основного боргу за договором № КБР-06/12/20-Н про надання дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав від 01.12.2020, що також підтверджено позивачем у поданій до суду заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі № 910/1279/23 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, за відсутністю предмету спору.

Згідно із ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Позивач просив суд покласти на відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684, 00 грн., оскільки суму боргу сплачено після відкриття провадження у справі, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд відзначає, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено право позивача на повернення сплаченої ним суми судового збору за клопотання позивача, у разі закриття провадження у справі.

Тож, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору у розмірі 2 684, 00 грн, оскільки позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням у порядку передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір" для повернення сплаченої ним суми судового збору, що, відповідно, не потребує їх стягнення з відповідача.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, враховуючи, що спір у даній справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № КБР-06/12/20-Н про надання дозволу на використання об`єктів суміжних прав та виплату винагороди за використання об`єктів суміжних прав від 01.12.2020 в частині сплати винагороди у визначений договором строк, що призвело до необхідності звернення позивача до суду з даним позовом, у зв`язку з чим ним були понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги, відтак суд вважає за можливе покласти на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2023 між Громадською спілкою «Українська ліга авторських та суміжних прав» (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Інтелкрафтс» (далі - адвокатське об`єднання) укладено договір № 22.51-Н про надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого, адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту професійну правничу допомогу в обсязі і на умовах, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується прийняти і оплатити надану йому правову допомогу.

Професійна правнича допомога, що надається за цим договором: підготовка позовної заяви та всіх необхідних документів, пов`язаних з розглядом справи, звернення до суду, представництво інтересів клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій у господарській справі за позовом клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" про стягнення заборгованості за договором №КБР-06/12/20-Н від 01.12.2020 (п. 1.2. договору).

Пунктом 4.1.1 договору передбачено, що за підготовку позовної заяви, звернення до суду та представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду в розмірі 30 000,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 4.4. договору, за результатами надання професійної правничої допомоги на кожній стадії судового процесу складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. В акті зазначається, яка саме правнича допомога була надана та її вартість.

28.03.2023 Громадською спілкою «Українська ліга авторських та суміжних прав» та Адвокатським об`єднанням «ІНТЕЛКРАФТС» складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті (відповідно до договору № 22.51-Н про надання професійної правничої допомоги від 05.01.2023), відповідно до якого адвокатським об`єднанням надана професійна правнича допомога по справі за позовом клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (справа № 910/1279/23) в суді першої інстанції на загальну суму 20 000, 00 грн без ПДВ, що підлягає сплаті клієнтом протягом 30 календарних днів з дати підписання цього акту.

28.03.2023 позивачем здійснено оплату послуг адвоката, що підтверджується платіжним дорученням № 580 на суму 20 000, 00 грн.

Суд зазначає, що інтереси позивача у даній справі представляв адвокат Гуйда Д.М. (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 5428 від 03.10.2013), який діє на підставі довіреності № б/н від 01.10.2022.

Таким чином, враховуючи наведене вище, оскільки судом вирішено покласти на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу та Громадською спілкою «Українська ліга авторських та суміжних прав» надано докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд перевіривши подані позивачем докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), вважає за можливе покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" про закриття провадження у справі № 910/1279/23 - задовольнити.

2. Провадження у справі № 910/1279/23 за позовом Громадської спілки "Українська ліга авторських та суміжних прав" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" про стягнення 98 700, 00 грн. - закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (вул. Бутлерова, буд. 1, м. Київ, 02090, ідентифікаційний код - 40720198) на користь Громадської спілки «Українська ліга авторських та суміжних прав» (вул. А. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, м. Київ, 02002, ідентифікаційний код - 42502769) 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, набирає законної сили з 10.04.2023, дійсна для пред`явлення до виконання до 10.04.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом десяти днів з дня її проголошення, з урахуванням вимог ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Стягувач: Громадська спілка «Українська ліга авторських та суміжних прав» (вул. А. Аболмасова, буд. 5, група приміщень 57, офіс 7, м. Київ, 02002, ідентифікаційний код - 42502769);

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" (вул. Бутлерова, буд. 1, м. Київ, 02090, ідентифікаційний код - 40720198).

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 10.04.2023.

Суддя С.О. Щербаков