ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 року м. Дніпро Справа № 904/3460/22

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

Представник позивача Міненко В. М.(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального закладу "Стародобровільський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2022 року у справі №904/3460/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального закладу "Стародобровільський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз трейдинг"

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи „Дніпропетровськгаз"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернувся до Комунального закладу "Стародобровільський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради із позовом про стягнення 276 824,83 грн., з яких 205 599,98 грн. основної заборгованості, 30596,18 грн. пені, 3622,68 грн. трьох процентів річних, 37005,99 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2022 року у справі №904/3460/22 позов задоволено.

Суд стягнув з Комунального закладу "Стародобровільський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" 205 599, 98 грн. основної заборгованості, 30 596, 18 грн. пені, 3 622, 68 грн. 3% річних, 37 005, 99 грн. інфляційних втрат, 4 152, 37 грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач - Комунальний заклад "Стародобровільський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/3460/22 від 23.12.2022 року скасувати та стягнути на користь позивача пеню в розмірі 60,25 грн., 3% річних в розмірі 10,04 грн., відмовив в решті частини позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Зокрема, апелянт вважає, що датою укладення Типового договору та початку постачання природного газу на його підставі є 29 жовтня 2021 року, а не 01 листопада 2021 року, як зазначено в судовому рішенні, оскільки згідно з відомостями з інформаційної платформи оператора ГТС, споживач з ЕІС-кодом 56Х00Т був закріплений за постачальником "останньої надії" у періоди з 29.10.2021 р. по 30.11.2021 р., з 02.12.2021 р. по 07.12.2021 р., відповідно, дата початку постачання природного газу споживачеві з ЕІС-кодом 56Х00Т - 29.10.2021.

Отже, місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу відповідачу, є жовтень 2021 року, а не листопад 2021 року, і Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та КЗ «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» ДОР діяв з 29 жовтня 2021 року до 30 листопада 2021 року, і природний газ на загальну суму 396 871, 44 грн., поставлений позивачем у даний період відповідач оплатив в повному обсязі.

Оскільки строк дії Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» закінчився 30 лис топада 2021 року, а з 01 грудня 2021 року постачання природного газу мало здійснюватися ТОВ «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» на підставі договору від 30.11.2021 № 03-1295/21-БО-Т, то Акт №31420 приймання-передачі природного газу в обсязі 4,63265 тис. куб. м. за грудень 2021 р. на суму 205 599,98 грн відповідач не підписав.

Таким чином, апелянт зазначає, що фактичне постачання позивачем природного газу в період з 02.12.2021 р. по 07.12.2022 р. відбулося поза межами договірних відносин, врегульованих умовами Типового договору, а тому до спірних правовідносин мали бути застосовані приписи ст. 1212 ЦК України, а не ст. ст. 625, 628, 629, 712 ЦК України.

Також апелянт посилається на помилки щодо визначення розміру пені та 3 % річних за несвоєчасну оплату Відповідачем рахунку № 26755 на суму 24 435,10 грн. за природний газ, поставлений в жовтні 2021 року.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2022 року у справі № 904/3460/22, та ухвалення нового рішення про стягнення з КЗ «Стародобровільський психоневроло-гічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» пеню в розмірі 60,25 грн., 3 % річних - 10,04грн.з відмовою у решті частини позовних вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Антонік С.Г., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2023 року було залишено апеляційну скаргу без руху.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального закладу "Стародобровільський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2022 року у справі №904/3460/22. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 05.04.2023 об 09:30 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань №207.

Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просив залишити оскаржуване рішення - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення ( відзив на апеляційну скаргу).

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надавши клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Представники третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз трейдинг" та третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи „Дніпропетровськгаз" в судове засідання не з`явились про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

05.04.2023 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до Постанови Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 24.12.2019 прийнято постанову № 3011 "Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ "ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ", на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (03065, м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44; ).

Постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809 від 09.12.2020 № 1236" (далі - Постанова КМУ № 1102) набула чинності 26.10.2021.

Пунктом 2 Постанови КМУ № 1102 визначено зобов`язання акціонерного товариства "Магістральні газопроводи України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 року бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Відповідач є бюджетною установою (в значенні Бюджетного кодексу України).

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 01.11.2021 автоматично включено до портфеля постачальника "останньої надії" - позивача, і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу спожитого відповідачем до портфеля постачальника "останньої надії" з наведених вище підстав підтверджується листом оператора ГТС з інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом, інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від оператора ГРМ (форма № 10), відомостями з інформаційної платформи оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом (надається у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі оператора ГТС).

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 (далі - Правила), договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника "останньої надії" та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - договір) затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Згідно з п. 11.1 договору, договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач поставив відповідачу у період з 01.10.2021 до 31.12.2021 природний газ на загальну суму 602471,42грн., що підтверджується актом № 15846 приймання-передачі природного газу за жовтень 2021 року на суму 24 435,10 грн (арк. 15, том 1), який підписаний, зокрема, з боку відповідача, акт № 20894 приймання-передачі природного газу за листопад 2021 року на суму 372 436,34 грн (арк. 22, том 1), який підписаний, зокрема, з боку відповідача, акт № 31420 приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року на суму 205 599,98грн (арк. 30, том 1), який не підписаний відповідачем.

Звертаючись до Комунального закладу "Стародобровільський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради із позовом про стягнення 276 824,83 грн., з яких 205 599,98 грн. основної заборгованості, 30 596,18 грн. пені, 3622,68 грн. трьох процентів річних, 37 005,99 грн. інфляційних втрат, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" посилався на невиконання відповідачем зобов`язань за договором в частині оплати за поставлений газ за період з 01.12-07.12.2021, що є підставою для стягнення заборгованості та нарахованих на суму боргу пені, процентів річних та інфляційних.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не сплатив заборгованість за поставлений природний газ на підставі акту № 31420 приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року на суму 205 599,98 грн. за період з 02.12.2021 до 07.12.2021, що також і підставою для стягнення пені, інфляційних та 3% річних на суму боргу.

Колегія суддів погоджується з такми висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як встановлено судом, між сторонами укладено Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - договір) затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

В ч. 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Оцінивши зміст договору, господарський суд встановив, що сторонами погоджено його істотні умови.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Отже, двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок поставити певний товар і, водночас, покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про постачання природного газу постачальником "останньої надії".

Отже двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору виконавець бере на себе обов`язок надати послуги в установлених обсягах, належної якості і, водночас, споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного між сторонами договору позивач на підставі акту № 31420 приймання передачі природного газу, поставив відповідачу 4,63265 тис. м3 природного газу у період з 02.12.2021 по 07.12.2021 на загальну суму 205 599,98 грн. , вставивши відповідний рахунок на оплату № 2055 ( л.с. 31)

13.01.2022 року рекомендованим листом на адресу відповідача був направлений акт та рахунок на оплату, що підтверджується списком рекомендованих листів, у тому числі, на адресу відповідача.

Згідно п. 4.4. Типового договору, Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Оскільки відповідач не оплатив рахунок у передбачений умовами договору строк, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача 205 599,98 грн. вартості природного газу, поставленого позивачем відповідачу у обсязі 4,63265 тис. м3 у період з 02.12.2021 по 07.12.2021.

При цьому, доводи апелянта про те, що з 01.12.2021 постачання природного газу мало здійснюватися ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на підставі Договору постачання природного газу від 30.11.2021 №03/1295/21-Б0-Т, є неспроможними, оскільки постачання природного газу, згідного Договору № 03-1295/21-БО-1. укладеного між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та Комунальним закладом «Стародобровільський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради, відбувалось з 08.12.2022, тобто, з дати реєстрації Споживача в реєстрі споживачів Постачальника - ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг».

Доводи відповідача про те, що фактичне постачання природного газу з 02.12.2021 по 07.12.21 відбулося поза межами договірних відносин, врегульованих умовами Типового договору, який припинив свою дію 30 листопада 2021 року, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 22.07.2020 № 917-р ТОВ «ГК «Нафтогаз України» обрано постачальником «останньої надії» строком на три роки.

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не має права самостійно включати споживачів до реєстру постачальника «останньої надії» та укладати з ними договори з власної ініціативи чи з ініціативи споживачів.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого Відповідачем з 29.10.2021 по 31.10.2021, з 01.11.2021 по 30.11.2021 та з 02.12.2021 по 07.12.2021 автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених Позивачем на підставі Типового договору.

З огляду на зазначене, відсутні підстави застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 ЦК України, як вважає відповідач.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 4.5 типового договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Оскільки відповідач порушив виконання грошового зобов`язання, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача пеню за зобов`язаннями грудня 2021 року за загальний період прострочення з 01.02.22 до 31.08.2022 на суму 30 361,20 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, то господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення на користь позивача три проценти річних за зобов`язаннями грудня 2021 року за період прострочення з 01.02.22 до 31.08.2022 на суму 3582,51грн. та інфляційні втрати за період прострочення з лютого 2022 року до серпня 2022 року на суму 37 005,99 грн.

Крім того, за несвоєчасно виконані зобов`язання жовтня 2021 року суд також стягнув 40,17 грн. 3% річних та 234,98 грн. пені за період прострочення оплати з 01.12.2021 по 20.12.2021 року.

Посилання апелянта на помилки щодо визначення розміру пені та 3 % річних за несвоєчасну оплату Відповідачем рахунку № 26755 на суму 24 435,10 грн. за природний газ, поставлений в жовтні 2021 року, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, апелянт вважає, що позивач порушив пункт 4.3. Типового договору, відповідно до якого Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб, а тому період прострочення платежу по рахунку № 26755 на суму 24 435,10 грн. за природний газ, спожитий в жовтні 2021 року, складає 5 календарних днів.

Разом з цим, п. 4.4. Типового договору передбачено, що Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунок за жовтень 2021 року був наданий позивачем у листопаді 2021 року, відповідно, оплату необхідно було здійснити до кінця листопада 2021 року, в той час, як відповідач сплатив рахунок 21.12.2021 року.

З огляду на зазначене, позивач та суд обґрунтовано визначили період прострочення оплати заборгованості за жовтень 2021 року з 01.12.2021 року по 20.12.2021 року.

Інші доводи є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального закладу "Стародобровільський психоневрологічний інтернат" Дніпропетровської обласної ради - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2022 року у справі №904/3460/22 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.04.2023року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя С.Г.Антонік