ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2023 р. Справа №909/890/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.,

суддів Желіка М.Б.,

Скрипчук О.С.,

секретар судового засідання Костерева О.А.

розглянув апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Кузіва Мирослава Орестовича від 28.02.2023

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.02.2023 (повний текст рішення складено 13.02.23, суддя Малєєва О.В)

у справі № 909/890/22

за позовом Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради

до відповідача Фізичної особи підприємця Кузіва Мирослава Орестовича

про стягнення 406 750, 77 грн. неустойки за неправомірне використання нежитлових приміщень,

за участю представників:

від позивача Тарновська І.Я. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду)

від відповідача Томин С.В. (в режимі відеоконференції з Івано-Франківським апеляційним судом)

28 жовтня 2022 Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звернувся з позовом до Фізичної особи - підприємця Кузіва Мирослава Орестовича (далі ФОП Кузів М.О.) про стягнення 406750, 77 грн. неустойки за неправомірне використання нежитлових приміщень за період з 01.03.2021 до 16.06.2022

В обґрунтування своїх позовних вимог, Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради зазначає, що між позивачем та відповідачем 14.03.2006 був укладений договір оренди нежитлових приміщень №ДО-2820, який припинив свою дію 10.07.2020. Однак, відповідач допустив порушення п. 2.4 договору та повернув майно, що передавалось в оренду, лише 16.06.2022. Позивач, з покликанням на ч. 2 ст. 785 ЦК України, просить стягнути неустойку у розмірі подвійної орендної плати за період з 01.03.2021 до 16.06.2022, зазначаючи, що рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.06.2021 у справі №909/254/21 з ФОП Кузіва М.О. було стягнуто неустойку за неправомірне використання вказаних приміщень за період з 11.07.2020 до 28.02.2021.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 02.02.2023 у справі № 909/890/22 позовні вимоги Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задоволено; з ФОП Кузіва М.О. на користь позивача стягнуто 406750, 77 грн. неустойки за неправомірне використання нежитлових приміщень за період з 01.03.2021 до 16.06.2022 та відшкодовано судовий збір.

Ухвалюючи вказане рішення та задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський виходив з такого:

- між Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (орендодавець) та підприємцем Кузівим М.О. (орендар) існували договірні відносини, які виникли на підставі договору оренди нежитлових приміщень №ДО 2820 від 14.03.2006 зі строком дії до 10.07.2020. Відповідач звернувся до позивача із заявою про продовження терміну дії договору на 2 роки 11 місяців, в якій орендарю було відмовлено. У зв`язку з припиненням 10.07.2020 дії договору, позивач 13.07.2020 направив відповідачу повідомлення про припинення договору оренди з вимогою звільнити в добровільному порядку орендовані нежитлові приміщення і передати такі за актом приймання-передачі до 30.07.2020;

- спірні орендовані приміщення були передані орендодавцю за актом державного виконавця та актом приймання-передачі 16.06.2022 в ході виконавчого провадження на примусове виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.06.2021 у справі № 909/254/21;

- з огляду на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені в рішенні суду у справі № 909/254/21, не підлягають доведенню, зокрема, факт припинення дії договору 10.07.2020, обізнаність відповідача про необхідність повернення об`єкта оренди 11.07.2020, наявність у нього можливості повернути орендоване майно позивачу і умисне невиконання ним цього обов`язку, нездійснення жодних дій, спрямованих на фактичне повернення майна. Вказані обставини стосуються дій відповідача з 11.07.2020 до 28.02.2021;

- суд встановив, що відповідач у період з 01.03.2021 до 16.06.2022 орендоване майно позивачу не повернув, відтак, в силу вимог ч. 2 ст. 785 ЦК України та п. 2.4., 5.1.3 договору, зобов`язаний сплатити орендодавцю 406750,77 грн. неустойки за період з 01.03.2021 до 16.06.2022.

Не погодившись з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, відповідач оскаржив таке в апеляційному порядку, звернувшись до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити, з огляду на такі обставини:

- апелянт, з покликанням на практику Верховного Суду, зазначає, що для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, необхідна наявність вини в особи, яка порушила зобов`язання, а суду необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав. Обставини вчинення орендарем дій з повернення орендованого майна та відсутність у нього умислу на ухилення від повернення об`єкта оренди виключають можливість застосування орендодавцем до орендаря відповідальності у вигляді неустойки;

- відповідач стверджує, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що орендодавець вживав будь-яких заходів щодо погодження терміну повернення орендованого майна, а також того, що орендар умисно ухилявся від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди, утримував орендоване майно у своєму володінні та перешкоджав у доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди;

- водночас, ФОП Кузів М.О. зазначає, що відповідно до п. 5.4.2 Положення про оренду об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 27.04.2007 р., передача об`єкта оренди від орендаря до орендодавця після припинення договору оренди здійснюється за актом приймання-передачі об`єкта оренди, який підписується повноважними представниками сторін, у тому числі, від імені орендодавця - керівником підприємства (установи), на балансі якої перебуває об`єкт оренди, та головою Фонду комунальної власності або його заступником. Отже, керуючись вказаним Положенням, відповідач стверджує, що звертався до директора ЗОШ І-ІІІ ступенів № 28 з вимогою підписати акт приймання-передачі, надіславши на адресу балансоутримувача підписані з його боку акти приймання передачі. На переконання скаржника, долучені ним до матеріалів справи документи свідчать про наміри орендаря повернути орендоване приміщення та підтверджують відсутність у нього умислу на ухилення від повернення майна та, відповідно, свідчать про ухилення представника орендодавця (директора ЗОШ 1-ІІ ступенів №28, як балансоутримувача) від підписання та повернення відповідачу підписаного ним акту приймання-передачі для надання його на підпис голові Фонду комунальної власності;

- відповідач вказує, що суд не врахував зазначені обставини, відтак прийшов до помилкового висновку про ухилення відповідача від повернення позивачу орендованого майна.

Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи апеляційної скарги відповідача, просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, виходячи з наступного:

- строк дії спірного договору встановлений до 10.07.2022р. та надалі не продовжувався, а, отже, дані договірні зобов`язання були припиненні. Відповідно до п.2.4. договору, після закінчення строку дії такого, у тому числі у разі його припинення у зв`язку з відмовою орендодавця від договору в порядку ст. 782 Цивільного кодексу України, або у випадку розірвання, включаючи розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин(ст. 625 Цивільного кодексу України), набрання законної сили рішення суду про визнання цього договору недійсним, неукладеним, або про застосування наслідків нікчемної угоди, орендар повертає орендодавцю приміщення у погоджений сторонами термін, але не пізніше 20-ти календарних днів з дня припинення дії договору, в тому числі, у разі недосягнення між сторонами цього договору щодо строків повернення приміщення;

- враховуючи ту обставину, що термін дії договору завершився, Виконавчий комітет Івано-Франківської ради 13.07.2020 р. направив скаржнику повідомлення про припинення договору оренди N610/01-15/18в, в якому скаржнику було запропоновано у термін до 30 липня 2020 року в добровільному порядку звільнити та передати актом приймання-передачі орендодавцеві нежитлові приміщення. Водночас, позивач вважає за доцільне звернути увагу суду на те, що скаржник передав орендоване приміщення Виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради у примусовому порядку, що підтверджується актом державного виконавця від 16.06.2022 р. на виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.06.2021 року у справі N 909/254/21;

- позивач вважає безпідставним посилання скаржника на п.5.4.2. Положення про оренду об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 27.04.2007р., оскільки відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради від 24.12.2020 р. № 400-3 «Про внесення змін до нормативних актів з питань оренди об`єктів комунальної власності Івано-Франківської територіальної громади» вказане Положення визнано таким, що втратило чинність;

- щодо покликання скаржника на відсутність між сторонами чіткої домовленості щодо порядку повернення орендованого майна, позивач зазначає, що такий порядок визначений умовами договору, а обов`язок повернення орендованого приміщення встановлений предиційним до даної справи рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.06.2021 року у справі № 909/254/21.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги ФОП Кузіва М.О. викладений у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду. За клопотаннями сторін, судове засідання відбувалося в режимі відеоконференеції: з представником позивача з використанням власних технічних засобів, поза межами приміщення суду, а з представником відповідача із залу Івано-Франківського апеляційного суду.

В дане судове засідання на зв`язок із судом вийшли представники обох сторін, які висловили свої позиції, доводи та міркування, наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2006 між Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (орендодавцем) та підприємцем Кузівим М.О. (орендарем) було укладено договір від 14.03.2006 №ДО 2820 оренди нежитлових приміщень (надалі договір), відповідно до умов якого, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення загальноосвітньої школи-інтернат № 1, площею 200,0 кв. м (приміщення), розташовані на першому поверсі в будинку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. В.Чорновола, 130, який перебуває на балансі Управління освіти і науки міськвиконкому (п. 1.1).

За змістом п. 2.4 вказаного договору, після закінчення дії цього договору орендар повертає орендодавцеві приміщення у погоджений сторонами термін, але не пізніше як протягом 20-ти календарних днів із дня припинення дії договору в тому числі, у разі недосягнення між сторонами цього договору щодо строків повернення приміщень.

Передача приміщень від орендаря до орендодавця після припинення дії цього договору здійснюється за актом приймання-передачі приміщень, що підписується повноважними представниками орендаря і орендодавця. Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення приміщень, він сплачує орендодавцю неустойку, нараховану згідно з п. 5.1.3 цього договору.

Порядок розрахунків та сплати орендної плати визначений розділом 3 договору, зокрема, відповідно до п. 3.2, місячний розмір орендної плати, яку повинен сплачувати орендар, визначений згідно з додатком на дату укладення цього договору та становить 795,19 грн, крім того ПДВ 159,04 грн. Розмір місячної орендної плати, яку повинен сплачувати орендар за кожний наступний місяць оренди, визначається згідно з додатком шляхом множення розміру місячної орендної плати за попередній місяць оренди на індекс інфляції за поточний місяць оренди.

Відповідно до п. 6.1, цей договір вступає в дію з моменту його реєстрації та діє до 28.02.2007.

Згодом, сторонами неодноразово вносилися зміни та доповнення до договору, щодо терміну дії такого та місячного розміру орендної плати, відповідно до додаткових угод від 17.04.2007, від 11.04.2008, від 23.04.2009, 17.11.2009, від 29.12.2009, від 23.02.2010, від 20.12.2010, від 30.03.2012, від 18.09. 2012, від 28.02.2019, від 22.07.2019. Зокрема, відповідно до додаткової угоди від 18.09.2012 термін дії договору продовжено до 30.04.2013.

В 2013 між сторонами договору виник спір щодо поновлення терміну дії договору, відтак, відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 04.11.2013 у справі № 909/799/13 за позовом ФОП Кузіва М.О. до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради визнано поновленим термін дії договору на строк, який був раніше встановлений цим договором, тобто на 7 років 2 місяці і 10 днів.

Отже, строк дії договору за рішенням суду було продовжено до 10.07.2020.

За умовами додаткової угоди від 28.02.2019 змінено площу орендованого приміщення на 395,6 кв. м. та розмір орендної плати.

Відповідач 05.05.2020 направив позивачу заяву про продовження терміну дії договору на 2 роки 11 місяців. Однак, рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.06.2020 № 670 орендарю відмовлено у наданні дозволу на продовження терміну дії договору.

У зв`язку з тим, що 10.07.2020 договір припинив свою дію, орендодавець 13.07.2020 направив відповідачу повідомлення за № 610/01-15/18в про припинення договору, з долученими для підписання актами приймання-передачі, та вказав на його обов`язок до 30.07.2020 в добровільному порядку звільнити та передати за актом приймання-передачі орендовані нежитлові приміщеннями.

З матеріалів справи вбачається, що керівник Окружної прокуратури міста Івано-Франківська в інтересах держави в особі Івано-Франківської міської ради звернувся до суду з позовом до ФОП Кузіва М.О. про стягнення заборгованості за договором оренди нежит лових приміщень та повернення у комунальну власність територіальної громади міста Івано-Франківська нежитлових приміщень, площею 395, 6 кв. м, на першому поверсі загальноосвітньої школи-інтернату № 1 за адресою вул. Чорновола, 130 в м. Івано-Франківську шляхом підписання акту прийому-передачі нерухомого майна.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.06.2021 у справі № 909/254/21, яке залишено без змін в частині стягнення неустойки та зобов`язання відповідача повернути нежитлові приміщення постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 та ухвалою Верховного суд України від 15.11.2021, з ФОП Кузіва М.О за період з 11.07.2020 до 28.02.2021 стягнуто 178653,15 грн. неустойки за неправомірне використання приміщення та зобов`язано орендаря повернути у комунальну власність територіальної громади міста Івано-Франківська вказані нежитлові приміщення шляхом підписання акта прийому-передачі нерухомого майна.

В ході примусового виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/254/21, на підставі акта державного виконавця та акта приймання-передачі, спірні приміщення 16.06.2022 повернуто орендодавцю.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи норми процесуального закону, обставини, встановлені в рішенні суду у справі № 909/254/21 не підлягають доведенню, зокрема факт припинення дії договору 10.07.2020, обізнаність орендаря про необхідність повернення об`єкт оренди 11.07.2020, наявність у нього можливості повернути орендоване майно позивачу і умисне невиконання ним цього обов`язку, нездійснення жодних дій, спрямованих на фактичне повернення майна. Вказані обставини стосуються дій відповідача з 11.07.2020 до 28.02.2021.

Департаментом комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради розраховано розмір неустойки (подвійної орендної плати) за період з 01.03.2021 до 16.06.2022, який становить 406750, 77 грн. та не заперечується відповідачем.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Отже, в призмі вказаних норм законодавства, у відповідача на підставі договору, який є договором оренди, виникли зобов`язання щодо повернення орендованого майна після закінчення строку дії договору.

Суб`єкти господарювання, у відповідності до ч. 1 ст. 193 ГК України, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 525, 526, 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Таким чином, як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується сторонами, спірний договір припинив свою дію 10.07.2020, відтак, у відповідача 11.07.2020 виник обов`язок повернути орендоване майно. Однак, відповідач, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, повернув орендоване майно лише 16.06.2022.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 785 ЦК України та умов п. 2.4., 5.1.3 договору, у випадку, якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення речі, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за час прострочення.

Відповідно до розрахунку Департаменту комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради розмір неустойки розрахований за період з 01.03.2021 по 16.06.2022 (оскільки стягнення неустойки за період з 11.07.2020 по 28.02.2021 було предметом розгляду у господарській справі № 909/254/21), та становить 406750,77 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідач не подав доказів того, що у період з 01.03.2021 до 16.06.2022 вжив всіх залежних від нього заходів щодо повернення орендованого майна. Водночас, твердження відповідача про звернення з відповідною заявою та примірниками актів приймання-передачі до представника балансоутримувача директора Івано-Франківської загальноосвітньої школи-ліцею №28 та зволікання з підписом таких актів саме з боку директора, відхиляються судовою колегією, оскільки відповідачем не подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження надіслання вказаної заяви з долученими документами, позаяк зі змісту наявного в матеріалах справи фіскального чека неможливо встановити кому і за якою адресою направлявся лист та який саме документ було направлено.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта про відсутність між сторонами чіткої домовленості щодо порядку повернення орендованого майна, позаяк такий порядок визначений умовами договору, а саме абз. 3 п. 2.4 договору, відповідно до якого передача приміщень від орендаря до орендодавця після припинення дії цього договору здійснюється за актом приймання-передачі приміщень, що підписується повноважними представниками орендаря та орендодавця. Вказаним пунктом договору спростовується, також, твердження відповідача про необхідність застосування на п. 5.4.2. Положення про оренду об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 27.04.2007р. Крім цього, зазначене Положення втратило чинність 24.12.2020 відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради за № 400-3 «Про внесення змін до нормативних актів з питань оренди об`єктів комунальної власності Івано-Франківської територіальної громади».

Підсумовуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача 407750,77 грн неустойки за неправомірне використання нежитлових приміщень за період з 01.03.2021 до 16.06.2022.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування оскаржуваного рішення, оскільки таке ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи підприємця Кузіва Мирослава Орестовича відмовити.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.02.2023 у справі №909/890/22 залишити без змін.

Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 21.04.2023.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя М.Б. Желік

суддя О.С. Скрипчук