РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023Справа № 910/6456/22
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Лук`янович В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КБК БІЛД»

до Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд»

про стягнення 199 195,43 грн,

Представники сторін:

від позивача: Коротя Р.О.,

від відповідача: Давидюк О.В.;

від третьої особи: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КБК БІЛД» до Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» про стягнення 199 195,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань зі сплати коштів за договорами № 041/12/3 від 21.09.2020, № 040/12/8 від 23.09.2020, № 040/12/9 від 23.09.2020, № 040/12/4 від 24.09.2020, право вимоги за якими позивач набув за договором про відступлення прав вимоги від 14.01.2022, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне Підприємство Колорит Рембуд».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2022 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

12.08.2022 до суду від позивача надійшла позовна заява в новій редакції на виконання вимог ухвали суду від 29.07.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 відкрито провадження по справі № 910/6456/22, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

19.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2022 вирішено розглядати справу № 910/6456/22 в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі відповідно до приписів ч. 6 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України. Підготовче засідання призначено на 19.10.2022. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та встановлено третій особі строк на подання пояснень до суду.

У підготовче засідання 19.10.2022 з`явився представник відповідача, представники позивача та третьої особи не з`явились.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив відкласти підготовче засідання на 07.11.2022, визнати обов`язковою явку представника позивача та зобов`язати останнього надати оригінали документів, доданих до позовної заяви та виконати вимоги ухвали суду від 21.09.2022.

У підготовче засідання 07.11.2022 з`явився представник позивача. Представники відповідача та третьої особи не з`явились.

У підготовчому засіданні 07.11.2022 представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення копії позовної заяви з додатками третій особі, яке судом прийнято та долучено до матеріалів справи.

Також у підготовчому засіданні 07.11.2022 судом оглянуто надані позивачем оригінали документів, копії яких були долучені до позовної заяви.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив відкласти підготовче засідання на 05.12.2022.

07.11.2022 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи.

У підготовче засідання 05.12.2022 з`явився представник відповідача. Представники позивача та третьої особи не з`явились.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів відповідно до ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, витребувати оригінал зведеного кошторису та протокол погодження договірної ціни до договорів № 041/12/3 від 21.09.2020, № 040/12/8 від 23.09.2020, № 040/12/9 від 23.09.2020, № 040/12/4 від 24.09.2020 для огляду в судовому засіданні та належним чином засвідчені копії для долучення до матеріалів справи, відкласти підготовче засідання на 09.01.2023. Явку представника позивача визнано обов`язковою.

09.12.2022 до суду від позивача надійшли: повідомлення в порядку ч. 8 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, у якому останній зазначає про відсутність у нього документів, які витребовуються судом ухвалою від 05.12.2022; заява про відкладення судового засідання.

У підготовче засідання 09.01.2023 з`явився представник відповідача. Представники позивача та третьої особи не з`явились.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив задовольнити клопотання позивача про відкладення судового засідання, підготовче засідання відкладено на 30.01.2023 та визнано обов`язковою явку представника позивача.

У підготовче засідання 30.01.2023 з`явились представники сторін, представник третьої особи не з`явився.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, у підготовчому засіданні 30.01.2023 ухвалив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи у даній справі, у зв`язку з необґрунтованістю; закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 22.02.2023.

Однак, у зв`язку з перебуванням судді Трофименко Т.Ю. на лікарняному, судове засідання, призначене на 22.02.2023, не відбулося.

Після виходу судді Трофименко Т.Ю. з лікарняного, ухвалою суду від 27.02.2023 судове засідання у справі № 910/6456/22 призначено на 22.03.2023.

22.03.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача оригіналів письмових доказів, які подані у копіях, а саме: договорів № 041/12/3 від 21.09.2020, № 040/12/8 від 23.09.2020, № 040/12/9 від 23.09.2020, № 040/12/4 від 24.09.2020, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт до таких договорів.

У судове засідання 22.03.2023 з`явились представники сторін, представник третьої особи не з`явився.

У судовому засіданні 22.03.2023 судом було оглянуто оригінали доказів, наданих представником позивача, зокрема, договори № 040/12/8 від 23.09.2020 та № 040/12/9 від 23.09.2020, а також акти приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних робіт.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив оголосити у судовому засіданні перерву до 29.03.2023.

У судове засідання 29.03.2023 з`явились представники сторін, представник третьої особи не з`явився.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки неявка третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд уважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за її відсутності.

Представники сторін у судовому засіданні 29.03.2023 надали суду свої пояснення по суті позовних вимог.

Так, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, в той час як представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 29.03.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами, відповідно до умов п. 1.1. якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» зобов`язується відступити (передати) Товариству з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» право вимоги, яке належить останньому на підставі договорів, укладених із Приватним акціонерним товариством «Київський електровагоноремонтний завод» в обсязі, що визначається у цьому договорі, та Товариство з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» зобов`язується перераховувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» грошову суму в розмірі ціни договору на умовах цього договору.

Під правами вимоги розуміються всі права вимоги до боржника (Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод»), що наявні у Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» по договорам, деталізований розмір та опис яких буде визначений в акті приймання-передачі прав вимог.

Пунктом 2.1. договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022 визначено, що датою відступлення (переходу) прав вимоги є день, в який сторони склали і підписали Акт приймання-передачі прав вимоги за умови сплати ціни договору в обумовлений цим договором строк: до 30.01.2022.

Відповідно до п. 11.1 договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022, цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного належного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

14.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» складено та підписано акт приймання-передачі прав вимоги, який є додатком № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022.

Згідно із вказаним вище актом Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» права вимоги, зокрема, за такими договорами із Приватним акціонерним товариством «Київський електровагоноремонтний завод» та розмірами зобов`язань:

№ 041/12/3 від 21.09.2020, сума боргу по якому становить 49 937,82 грн;

№ 040/12/8 від 23.09.2020, сума боргу по якому становить 49 881,54 грн;

№ 040/12/9 від 23.09.2020, сума боргу по якому становить 49 842,79 грн;

№ 040/12/4 від 24.09.2020, сума боргу по якому становить 49 533,28 грн.

Також, 14.01.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» складено та підписано акт приймання-передачі документів, який є додатком № 2 до договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022.

Відповідно до вказаного акта Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» передано позивачу, зокрема, оригінали договорів № 041/12/3 від 21.09.2020, № 040/12/8 від 23.09.2020, № 040/12/9 від 23.09.2020, № 040/12/4 від 24.09.2020.

Також у матеріалах справи міститься копія квитанції банку № 0.0..1 від 28.01.2022 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «КБК Білд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» відповідно до умов п. 3.2. договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022 коштів у розмірі 1500,00 грн.

Враховуючи зазначене, в силу положень п. 2.1. договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022, днем відступлення третьою особою на користь позивача прав вимоги за договорами, перелік яких визначено у додатку № 1 до зазначеного договору (акті приймання-передачі прав вимоги), є 14.01.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що станом на момент звернення до суду із даною позовною заявою, відповідачем не виконано взятих на себе грошових зобов`язань за виконані будівельні роботи за договорами № 041/12/3 від 21.09.2020, № 040/12/8 від 23.09.2020, № 040/12/9 від 23.09.2020, № 040/12/4 від 24.09.2020, у зв`язку з чим за Приватним акціонерним товариством «Київський електровагоноремонтний завод» обліковується заборгованість у розмірі 199 195,43 грн. Позивач також вказує про направлення 08.06.2022 на адресу відповідача повідомлення-вимоги про відступлення права вимоги та про виконання зобов`язань, яка останнім залишена без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення із цим позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договорів № 041/12/3 від 21.09.2020, № 040/12/8 від 23.09.2020, № 040/12/9 від 23.09.2020, № 040/12/4 від 24.09.2020, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне Підприємство Колорит Рембуд», за якими позивач набув права вимоги до відповідача відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022.

За ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 514 Цивільного кодексу України унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Верховного Суду від 04.01.2021 по справі № 911/4055/15 викладено, що за загальним правилом, у випадку заміни кредитора чи боржника на підставі правочину, суд виходить зі загальних засад цивільного законодавства, зокрема, свободи договору, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України), а також презумпції правомірності правочину (ст. 204 Цивільного кодексу України), яка встановлює, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022, а тому на підставі ст. 512 Цивільного кодексу України відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, встановленому договорами № 041/12/3 від 21.09.2020, № 040/12/8 від 23.09.2020, № 040/12/9 від 23.09.2020, № 040/12/4 від 24.09.2020, укладених між Приватним акціонерним товариством «Київський електровагоноремонтний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельне Підприємство Колорит Рембуд».

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за зобов`язаннями, які виникли, зокрема, з вищевказаних договорів на підставі договору про відступлення прав вимоги від 14.01.2022.

Судом встановлено, що укладені між відповідачем та третьою особою договори № 041/12/3 від 21.09.2020, № 040/12/8 від 23.09.2020, № 040/12/9 від 23.09.2020, № 040/12/4 від 24.09.2020 за своєю правовою природою є договорами підряду, а тому вказані правочини є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1-2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1-2 ст. 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

На підтвердження факту виконання будівельних робіт за договорами підряду № 041/12/3 від 21.09.2020, № 040/12/8 від 23.09.2020, № 040/12/9 від 23.09.2020, № 040/12/4 від 24.09.2020 та наявності підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 199 195,43 грн за порушення взятих на себе зобов`язань зі сплати коштів за виконані роботи згідно з зазначеними договорами, позивачем надано в матеріали справи такі документи:

- копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 10.11.2020 та акта приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 10.11.2020 за договором № 041/12/3 від 21.09.2020;

- копії договору № 040/12/8 від 23.09.2020, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 06.11.2020 та акта приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 06.11.2020 за договором № 040/12/8 від 23.09.2020;

- копії договору № 040/12/9 від 23.09.2020, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 11.11.2020 та акта приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 11.11.2020 за договором № 040/12/9 від 23.09.2020.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано в матеріали справи копії договору № 041/12/3 від 21.09.2020 та договору № 040/12/4 від 24.09.2020 з довідкою про вартість будівельних робіт та актом приймання виконаних будівельних робіт за цим договором. Натомість, позивачем двічі долучено до матеріалів справи копії договору № 040/12/9 від 23.09.2020, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 11.11.2020 та акта приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 11.11.2020 за договором № 040/12/9 від 23.09.2020.

Суд зазначає, що довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 10.11.2020 та акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 10.11.2020 до договору № 041/12/3 від 21.09.2020, за відсутності самого договору № 041/12/3 від 21.09.2020, не можуть вважатись належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт настання у відповідача обов`язку зі сплати коштів за виконані згідно вказаного договору будівельні роботи.

Так само, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували виникнення у відповідача обов`язку із оплати будівельних робіт за договором № 040/12/4 від 24.09.2020, як і відсутні докази виконання третьою особою таких робіт.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів за будівельні роботи згідно з договором № 041/12/3 від 21.09.2020 у розмірі 49 937,82 грн та договором № 040/12/4 від 24.09.2020 у розмірі 49 533,28 грн, а відтак і про відмову у позові у цій частині.

Щодо стягнення з відповідача грошових коштів за договорами № 040/12/8 від 23.09.2020 та № 040/12/9 від 23.09.2020 суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1.1. договору № 040/12/8 від 22.09.2020, укладеного між відповідачем (замовник) та третьою особою (підрядник), підрядник зобов`язується на свій ризик власними силами та засобами виконати проектно-кошторисні роботи та роботи по поточному ремонту будівлі заводоуправління з їдальнею ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» за адресою: м. Київ, вул. Ползунова, 2. Кровля» згідно зведеного кошторису та протоколу погодження договірної ціни загальною вартістю 49 881,54 грн з ПДВ, який є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити їх. У разі зміни обсягів виконаних підрядником робіт, або виконанню додаткових робіт, узгоджених з замовником, підрядник включає їх в форму КБ-3 та КБ-2в, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Ціна договору вказується в договірній ціні, що є невід`ємною частиною цього договору та складає 49 881,54 грн з ПДВ (п. 2.1. договору № 040/12/8 від 23.09.2020).

Відповідно до п. 1.1. договору № 040/12/9 від 23.09.2020, укладеного між відповідачем (замовник) та третьою особою (підрядник), підрядник зобов`язується на свій ризик власними силами та засобами виконати проектно-кошторисні роботи та роботи по поточному ремонту будівлі заводоуправління з їдальнею ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» за адресою: м. Київ, вул. Ползунова, 2. Кровля» згідно зведеного кошторису та протоколу погодження договірної ціни загальною вартістю 49 842,79 грн з ПДВ, який є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити їх. У разі зміни обсягів виконаних підрядником робіт, або виконанню додаткових робіт, узгоджених з замовником, підрядник включає їх в форму КБ-3 та КБ-2в, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Ціна договору вказується в договірній ціні, що є невід`ємною частиною цього договору та складає 49 842,79 грн з ПДВ (п. 2.1. договору № 040/12/9 від 23.09.2020).

Відповідно до умов пунктів 4.1., 4.2. та 4.6. договору № 040/12/8 від 23.09.2020, які є аналогічними умовам пункту 4.1. договору № 040/12/9 від 23.09.2020, замовник здійснює оплату виконаних підрядником робіт за цим договором на підставі довідки про вартість виконаних підрядником робіт (за типовою формою КБ-3) підписаною уповноваженими на те представниками сторін та скріпленої їх печатками (за наявності) шляхом перерахування коштів на рахунок підрядника не пізніше 10 календарних днів з моменту підписання форми КБ-3 за звітний місяць, за умови відсутності недоліків. «Довідка про вартість виконаних підрядних робіт» (за типовою формою КБ-3), «Акт приймання виконаних підрядних робіт» (за типовою формою КБ-2в) готує підрядник і передає для підписання замовнику. Замовник перевіряє вище вказані документи та підписує їх не пізніше 5-ти календарних днів з моменту їх надходження та повертає підряднику в цей термін оформлені належним чином їх примірники.

Остаточний розрахунок з підрядником за виконані роботи здійснюється замовником після підписання акту приймання виконаних робіт.

У матеріалах справи наявні довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 06.11.2020 (форми КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 06.11.2020 (форми КБ-2в), які підписані представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» та скріплені їх печатками, згідно з якими вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ за договором № 040/12/8 від 23.09.2020 становить 49 881,54 грн.

Також у матеріалах справи містяться довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2020 року від 11.11.2020 (форми КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2020 року від 11.11.2020 (форми КБ-2в), які підписані представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» та скріплені їх печатками, згідно з якими вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ за договором № 040/12/9 від 23.09.2020 становить 49 842,79 грн.

Враховуючи викладене, виходячи із положень пунктів 4.1. та 4.6. договорів № 040/12/8 від 23.09.2020 та № 040/12/9 від 23.09.2020, обов`язок замовника (Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод») із оплати виконаних підрядником будівельних робіт є таким, що настав.

При цьому, під час розгляду даної справи, представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що будівельні роботи не виконувались, а довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт підписані неуповноваженими особами, без зазначення прізвища та ініціалів підписантів.

Проте, суд відхиляє такі доводи представника відповідача, з огляду на таке.

Частинами 1, 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 9 вказаного Закону (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, оцінюючи подані в матеріали справи договори № 040/12/8 від 23.09.2020 та № 040/12/9 від 23.09.2020, а також відповідні довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт до цих договорів, судом встановлено, що підписи представників підрядника та замовника на довідках про вартість виконаних будівельних робіт та актах приймання виконаних будівельних робіт є аналогічними підписам представників підрядника та замовника на договорах № 040/12/8 від 23.09.2020 та № 040/12/9 від 23.09.2020.

Крім того, звертаючись до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17, суд зазначає, що відсутність у довідках про вартість виконаних будівельних робіт та актах приймання виконаних будівельних робіт назви посади особи, за наявності підпису у цих документах, який засвідчений відтиском печатки юридичної особи, не може свідчити про те, що такі довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 903/88/20).

Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, тому, встановивши наявність відбитку печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод», останні мають нести відповідальність за законність використання їхніх печаток, зокрема, при нанесенні її відбитків на договорах, актах, розрахункових документах. У разі загублення, викрадення або в інший спосіб вибуття печатки з володіння, або використання її іншою особою відповідні обставини мають бути підтверджені належними доказами. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 926/2308/19.

Проте, відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про використання печаток Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство Колорит Рембуд» та Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» іншими, не пов`язаними із вказаними організаціями, особами.

Отже, суд зазначає, що підписані представниками відповідача та третьої особи без зауважень акти приймання виконаних будівельних робіт за договорами № 040/12/8 від 23.09.2020 та № 040/12/9 від 23.09.2020 є підтвердженням факту виконання робіт за цими договорами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем належними доказами доведено, а відповідачем не спростовано обставин порушення останнім умов договорів № 040/12/8 від 23.09.2020 та № 040/12/9 від 23.09.2020 в частині здійснення оплати за виконані роботи у загальному розмірі 99 724,33 грн (49 881,54 грн заборгованості за договором № 040/12/8 від 23.09.2020 та 49 842,79 грн заборгованості за договором заборгованості за договором), тобто не виконано взятих на себе зобов`язань належним чином, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за вказаними договорами у розмірі 99 724,33 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Стандарт доказування "вірогідність доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша).

Згідно із ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, з урахуванням стандарту вірогідності доказів та принципу змагальності у господарському процесі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та як наслідок необхідність їх часткове задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236- 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» (вул. Ползунова, 2, м. Київ, 03049, ідентифікаційний код 00480247) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КБК БІЛД» (вул. Гоголя, 50, кв. 8, м. Боярка, Фастівський р-н, Київська обл., 08154, ідентифікаційний код 44552371) заборгованість у розмірі 99 724,33 грн та судовий збір у розмірі 1495,76 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18.04.2023.

Суддя Т.Ю. Трофименко