РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023Справа № 910/15068/22

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Литуса Євгенія Олександровича

до Фізичної особи-підприємця Борща Євгенія Віталійовича

про стягнення 41 816, 00 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовною заявою звернулась Фізична особа-підприємець Литус Євгеній Олександрович (далі - ФОП Литус Є. О., позивач) до Фізичної особи-підприємця Борща Євгенія Віталійовича (далі - ФОП Борщ Є. В., відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 41 816,00 грн.

У обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в порушення досягнутої сторонами домовленості відповідач не виконав свого зобов`язання з поставки оплаченого позивачем товару, внаслідок чого у ФОП Борща Є. В. виник обов`язок повернути отримані грошові кошти. У позові ФОП Литус Є.О. просить стягнути з відповідача попередню оплату в сумі 41 816,00 грн

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2023 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Отже, розглянувши позовні вимоги по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Установлено, що між ФОП Литусом Є. О. та ФОП Борщем Є. В. було усно погоджено придбання позивачем у відповідача комп`ютерної техніки.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України).

Із матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2022 відповідач виставив позивачу рахунок на оплату товару № 10686 від 29.10.2022 на суму 41 816,00 грн.

Зі свого боку, ФОП Литус Є. О. здійснив оплату вказаного рахунку з вартості товару на суму 41 816,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 287 від 29.10.2022.

Зважаючи на зміст таких правовідносин та враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб.

Водночас встановлено, що відповідач свої зобов`язання не виконав, оплачений товар на суму 41 816,00 грн. позивачу не поставив.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, 06.12.2022 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути попередню оплату в розмірі 41 816,00 грн., проте, ФОП Борщ Є. В. залишив вказану вимогу без відповіді та задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували поставку товару чи повернення попередньої оплати за непоставлений товар в сумі 41 816,00 грн. не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що вимоги ФОП Литуса Є. О. про стягнення попередньої оплати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Литуса Євгенія Олександровича до Фізичної особи-підприємця Борща Євгенія Віталійовича про стягнення 41 816,00 грн. задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Борща Євгенія Віталійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Литуса Євгенія Олександровича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) попередню оплату у розмірі 41 816 (сорок одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складене 17 квітня 2023 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.