СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Харків Справа № 917/1127/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Геза Т.Д.

при секретарі Стойка В.В.

за участю:

позивача -не з`явився;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" (вх. №434П Д/1-18)

на рішення господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 року у справі №917/1127/22, ухвалене в приміщенні господарського суду Полтавської області (суддя Ореховська О.О.), повний текст якого складено 20.02.2023 року

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція", смт. Мала Данилівка, Харківський район, Харківська область

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича", с. Вирішальне, Миргородський район, Полтавська область

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 року у справі №917/1127/22 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція" 550 000,00 грн. основного боргу, 9 892, 57 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 8 250, 01 грн. витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Державне підприємство "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 року у справі №917/1127/22 в частині стягнення з відповідача 9 892, 57 грн., витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимоги ТОВ "Агротрадиція" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Апелянт в обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Позивачем не підтверджено надання адвокатом послуг правової допомоги у заявленому розмірі, заявлена сума до стягнення є неспівмірною, з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, обсяг та доцільність наданих адвокатських послуг, враховуючи, що дана справа не відноситься до категорії складних (у справі розглядався спір про стягнення коштів за договором фінансової допомоги (позики) який є не складним, не потребує вивчення судової практики та значної нормативної бази, процесуальні документи у справі надані позивачем є прості та формальні, і основною проблемою у спорі було надання оригіналів документів позивачем, все інше не потребує професійної допомоги).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2023 року, суддею-доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 "Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану" встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.03.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" на рішення господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 року у справі; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу до розгляду на "19" квітня 2023 р. о 15:45 год.у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132; витребувано з господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1127/22; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі "Електронний суд"; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду; попереджено, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

22.03.2023 року на адресу суду з господарського суду Полтавської області надійшли матеріали справи (вх.№3241).

22.03.2023 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3258), в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін, який долучено до матеріалів справи, в обгрунтування якого вказує на те, що заявлені позивачем у суді першої інстанції витрати включали вартість понесених позивачем витрат на правову допомогу, зокрема: 1) за підготовку позовної заяви у розмірі 10 000,00 грн., що включало (аналіз документів, якими підтверджується існування заборгованості між позивачем та відповідачем, розроблення правової позиції у справі; складання позовної заяви; підготовку позовних матеріалів, які додаються до позовної заяви); 2) за підготовку відповіді на відзив відповідача у розмірі 1 000,00 грн.; 3) за підготовку клопотання про продовження строків виконання ухвали у розмірі 1 000,00 грн.; понесення позивачем витрат підтверджено поданими до суду доказами, до яких відповідач не має зауважень; витрати на правову допомогу були фактичними та неминучими, а обсяг та доцільність наданих адвокатських послуг належним чином підтверджені.

У судове засідання, призначене в приміщенні Східного апеляційного господарського суду 19.04.2023 року о 15:45 год. не з`явились всі учасники справи, про причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції; розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи; фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

У зв`язку з введенням 24.02.2022 року на території України воєнного стану, з метою дотримання розумного балансу між реалізацією права на апеляційне оскарження і принципу юридичної визначеності, копію ухвали суду апеляційної інстанції від 08.03.2023 року було надіслано на вказану учасником справи офіційну електронну адресу: ДП "Дослідне господарство "НектарНаціонального наукового центру "Інститут бджільництва ім. П.І.Прокоповича" - Дяченко Д.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримані за цією електронною адресою: ДП "Дослідне господарство "НектарНаціонального наукового центру "Інститут бджільництва ім. П.І.Прокоповича" - Дяченко Д.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується роздруківкою електронного листування, яка містяться у матеріалах справи.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.11.2022 року у cправі №911/1808/21, де, зокрема, вказано, що порядок використання для обміну документами електронної пошти встановлено Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", в якому зазначено, що порядок електронного документообігу визначається державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності згідно з законодавством.

Інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 08.03.2023 року у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від учасників справи впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" про стягнення 667 167,67 грн., з яких 550 000,00 грн. - сума заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги №1 від 12.04.2021 року, 89 506,85 грн. - пені, 20 900,00 грн - збитки від інфляції, 6 760,82 грн. - 3% річних. Позивачем, також, заявлено до відшкодування судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення умов договору №1 про надання поворотної фінансової допомоги від 12.04.2021 року, у встановлений строк не здійснив повернення отриманої поворотної фінансової допомоги, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача основний борг в розмірі 550 000,00 грн., також позивачем нараховані та заявлені до стягнення 89 506, 85 грн. пені, 20 900, 00 гр. інфляційних збитків та 6 760, 82 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 року у справі №917/1127/22 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрадиція" 550 000,00 грн. основного боргу, 9 892, 57 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 8 250, 01 грн. витрат по сплаті судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

За змістом ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 року у справі №917/1127/22 в частині стягнення з відповідача 9 892, 57 грн. витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити у цій частині, нове рішення, яким у задоволенні вимоги ТОВ "Агротрадиція" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Отже, рішення господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 року у справі №917/1127/22 переглядається лише в частині стягнення з відповідача 9 892, 57 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, за матеріалами справи, між позивачем та Адвокатським бюро "Ірини Могильової" укладено договір про надання правової допомоги №25/07 від 25.07.2022 року в особі директора Могильової Ірини Анатоліївни.

На замовлення позивача, представником Адвокатського бюро "Ірини Могильової" було надано відповідні послуги правової допомоги, які становлять предмет договору про надання правової допомоги № 25/07 від 25.07.2022 року, що підтверджується актами про надання послуг по договору про надання правової допомоги № 25/07 від 25.07.2022 року, а саме : актом № 19092022 від 19.09.2022 року з наведеним детальним переліком робіт: розроблення правової позиції у справі, складання позовної заяви, підготовка позовних матеріалів, які додаються до позову (послуги на суму 10 000, 00 грн.); актом № 25112022 від 25.11.2022 року з наведеним детальним переліком робіт: підготовка відповіді на відзив, підготовка клопотання про продовження строків виконання ухвали суду від 19.10.2022 року (послуги на суму 2 000, 00 грн.); звітами Адвокатського бюро "Ірини Могильової" згідно договору про надання правової допомоги № 25/07 від 25.07.2022 року від 16.09.2022 року та від 24.11.2022 року про виконані роботи.

Позивачем надано належні та достатні докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12 000,00 грн.

Аргументи апелянта на те, що позивачем не підтверджено надання адвокатом послуг правової допомоги у заявленому розмірі, заявлена сума до стягнення є неспівмірною, з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, обсяг та доцільність наданих адвокатських послуг, враховуючи, що дана справа не відноситься до категорії складних (у справі розглядався спір про стягнення коштів за договором фінансової допомоги (позики), який є не складним, не потребує вивчення судової практики та значної нормативної бази, процесуальні документи у справі надані позивачем є прості та формальні, і основною проблемою у спорі було надання оригіналів документів позивачем, все інше не потребує професійної допомоги), не приймаються, з огляду на те, що не містять доказів неспівмірності розміру заявлених витрат на оплату правничої допомоги адвоката, контрозрахунку цих витрат.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України розподілу підлягають судові витрати, які складаються із розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві позивачем заявлено орієнтовну вартість витрат на правничу допомогу 18 000, 00 грн.

На підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000, 00 грн. позивачем подані належним чином засвідчені копії ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 25.07.2022 року, договір № 25/07 про надання правової допомоги від 25.07.2022 року, звіти Адвокатського бюро "Ірини Могильової" згідно договору від 25.07.2022 року № 25/07 про надання правової допомоги від 16.09.2022 та від 24.11.2022 року, а також акти № 19092022 від 19.09.2022 року на суму 10 000, 00 грн. та № 25112022 від 25.11.2022 року на суму 2 000, 00 грн. про надання послуг по договору № 25/07 про надання правової допомоги від 25.07.2022 року.

У п.1.1 договору № 25/07 від 25.07.2022 року сторони погодили, що Адвокатське бюро, в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується відповідно до завдання-доручення клієнта надати йому за плату правову допомогу з підготовки позовної заяви та представлення інтересів клієнта у судах України у спорі між клієнтом та ДП "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва ім. П. I. Прокоповича" про стягнення заборгованості за договором №1 від 12 квітня 2021 року.

Відповідно до п. 1.2. договору клієнт делегує Адвокатському бюро наступні права: розробити правову позицію у справі, скласти позовну заяву, підготувати позовні матеріали, представляти інтереси клієнта та брати участь у судових засіданнях, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії судових рішень, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, знайомитися з протоколом судового засідання, тощо.

Сторони погодили, що з вартість послуг з правничої допомоги адвоката щодо розроблення правової позиції у справі , складання позовної заяви, підготовка позовних матеріалів , які додаються до позовної заяви складає 10 000, 00 грн. ( п.3.1 договору).

За підготовку будь-яких клопотань сторони погодили, що вартість послуг становить - 1 000, 00 грн. ( п.3.3. договору).

У пункті 3.4.договору сторони визначили, що про надання правової допомоги за договором Адвокатським бюро складається та надається клієнту Звіт. Адвокатське бюро , на підставі наданого клієнту Звіту виставляє рахунок за надану правову допомоги ( п.3.5 договору).

Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському бюро винагороду за надання правової допомоги ( гонорар) шляхом сплати виставлених Адвокатським бюро рахунків протягом 10 банківських днів з дня отримання відповідного рахунку ( п. 3.6 договору).

Таким чином, сторони узгодили перелік послуг з надання правової допомоги, обсяг повноважень адвоката щодо представництва інтересів клієнта, умови розрахунків, а також строк виконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, де, між іншим, вказано на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, зокрема, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом частин 5, 6 ст. 126 ГПК України, сторона може заявити клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в разі неспівмірності відповідних витрат. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

А отже, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, 9 892, 57 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, становлять співмірні і розумні витрати позивача на правову допомогу у справі.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, що підлягає сплаті та сума таких витрат підтверджуються матеріалами справи, вони є співрозмірними щодо ціни позову, ступеня складності спору та витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги, а також враховуючи формальний характер заперечень апелянта, недоведення останнім неспівмірності таких витрат, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність розподілу судових витрат виходячи з суми витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що заявлений позивачем позов в межах справи задоволено частково, на загальну суму 550 000, 00 грн., господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 892, 57 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Отже, висновок місцевого господарського суду щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скаргзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Нектар" Національного наукового центру "Інститут бджільництва імені П.І. Прокоповича" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 07.02.2023 року у справі № 917/1127/22 в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 892,57 грн. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.04.2023 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя Т.Д. Геза