ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/325/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Романченко О. М. - ордер АХ №1096851 від 03.03.2023 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Круківська Н.В - довіреність від 03.04.2023 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватне підприємство «Промекоінвест»

до Городоцької селищної ради Житомирського району Житомирської області

про стягнення 4146, 00 грн (з урахуванням закриття провадження у справі в частині стягнення 146000,00грн основного боргу та заяви від 11.03.2023 про збільшення розміру позовних вимог)

Приватне підприємство "Промекоінвест" звернулося до суду з позовом про стягнення з Городоцької селищної ради Житомирської області Житомирського району 149198,00грн, з яких: 146000,00 грн основного боргу, 1008,00 грн 3% річних та 2190,00 грн інфляційних. Також позивач просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг №231 від 09.11.2022.

Ухвалою від 10.03.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 06.04.2023.

13.03.2023 від представника позивача надійшли:

- заява від 11.03.2023 про збільшення/зменшення розміру позовних вимог, згідно якої останній просить стягнути з відповідача 22146,00грн, з яких: 18000,00 грн пені,1080,00 грн 3% річних та 3066,00 грн інфляційних, а також 2684,00 грн витрат по сплаті судового збору;

- заява від 11.03.2023 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 146000,00грн за договором №231 від 09.11.2022, у зв`язку із погашенням 06.03.2023 відповідачем цієї суми.

Електронною поштою від представника відповідача надійшли:

- 23.03.2023 заперечення №317 від 23.03.2023 проти розгляду справи за правилами спрощеного провадження;

- 04.04.2023 відзив №318 від 23.03.2023.

Ухвалою від 06.04.2023 суд закрив провадження у справі в частині стягнення 146000,00 грн основного боргу.

Ухвалою від 06.04.2023 суд прийняв до розгляду заяву ПП "Промекоінвест" від 13.03.2023 про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1080,00 грн 3% річних та 3066,00 грн інфляційних. Також суд відмовив у задоволенні заперечення №317 від 23.03.2023 та відклав судове засідання на 12.04.2023 о 10:20.

11.04.2023 до суду електронною поштою від відповідача надійшло клопотання про залучення до розгляду справи Управління Державної казначейської служби України у Радомишльському районі Житомирської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що затримка в оплаті відповідачу заборгованості згідно платіжного доручення №1 від 23.02.2023 була здійснена Державною казначейською службою України у Радомишльському районі Житомирської області.

В засіданні суду 12.04.2023 оголошувалася перерва до 13.04.2023 о 14:30.

12.04.2023 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких останній зазначив про необґрунтованість заявленого клопотання в частині можливості впливу рішення у даній справі на права та обов`язки Державної казначейської служби України у Радомишльському районі Житомирської області щодо однієї із сторін.

В засіданні суду представник відповідача підтримала клопотання про залучення до розгляду справи Управління Державної казначейської служби України у Радомишльському районі Житомирської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, з підстав у ньому викладених. Стосовно позовних вимог представник відповідача заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача стосовно заявленого клопотання заперечив з підстав, зазначених у додаткових поясненнях по справі. Підтримав позовні вимоги в частині прийнятої до розгляду ухвалою суду від 06.04.2023 заяви про збільшення розміру позовних вимог та з урахуванням закриття провадження у справі в частині стягнення 146000,00грн основного боргу, тобто на суму 4146, 00 грн. Просив стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст.50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (ч.2 ст.50 ГПК України).

Згідно з ч.3 ст.50 ГПК України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Проте, у поданому клопотанні відповідачем не наведено належних обґрунтувань того, як рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки Управління Державної казначейської служби України у Радомишльському районі Житомирської області та не зазначено на які саме права чи обов`язки такої особи воно може вплинути.

Також суд враховує, що невмотивоване залучення третьої особи у даному випадку призведе до безпідставного затягування судового процесу.

Враховуючи наведене, суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення до розгляду справи Управління Державної казначейської служби України у Радомишльському районі Житомирської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

09.11.2022 між Приватним підприємством "Промекоінвест" (виконавець, позивач) та Городоцькою селищною радою Житомирського району Житомирської області (замовник, відповідач) було укладено договір про надання послуг №231 (а.с.7-8), відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов`язувався на замовлення замовника виконати послуги бульдозером Б-11 (190 к.с.) для приведення сміттєзвалища Білокриницького старостинського округу Городоцької селищної ради до відповідності вимогам Законів України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", "Про відходи", ДСП №173-96 "Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів", код 90510000-5, Утилізація сміття та поводження зі сміттям за ДК 021:2015 Єдиного закупівельного словника згідно додатку №1 до цього договору і на умовах цього договору, а замовник, зобов`язувався на умовах договору прийняти надані роботи та здійснити оплату.

Оскільки позивач надав послуги згідно договору на загальну суму 146000,00 грн, за які відповідач в обумовлені строки розрахунки не провів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Крім суми основного боргу у розмірі 146000,00 грн, позивач заявив до стягнення з відповідача 1008,00 грн 3% річних та 2190,00 грн інфляційних.

У зв`язку із погашенням 06.03.2023 відповідачем суми основного боргу у розмірі 146000,00 грн, за заявою позивача від 11.03.2023, ухвалою від 06.04.2023 суд закрив провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 146000,00 грн за договором №231 від 09.11.2022.

За вказаного, судом досліджується обґрунтованість заявлених та підтриманих позивачем позовних вимог у розмірі 4146, 00 грн (з урахуванням прийнятої до розгляду ухвалою суду від 06.04.2023 заяви про збільшення розміру позовних вимог та з урахуванням закриття провадження у справі в частині стягнення 146000,00грн основного боргу). Так, заява від 11.03.2023 про збільшення/зменшення розміру позовних вимог ухвалою суду від 06.04.2023 прийнята до розгляду в частині стягнення з відповідача 1080,00 грн 3% річних та 3066,00 грн інфляційних.

Відповідач, згідно відзиву на позовну заяву заперечив стосовно позовних вимог з огляду на те, що Городоцька селищна рада зареєструвала в Державній казначейській службі України бюджетне фінансове зобов`язання розпорядника бюджетних коштів від 29.11.2022 №487 на суму 146000,00 грн, а затримка в оплаті відповідачу заборгованості була здійснена Державною казначейською службою України у Радомишльському районі Житомирської області. Крім того, відповідач зсилається на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), настання яких засвідчено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 та п.5.2 договору як на підстави звільнення від відповідальності за невиконання/неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за договором (а.с.43-47).

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.2 цієї статті, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Суд встановив, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про надання послуг №231 від 09.11.2022.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Згідно з п.3.1 договору вартість послуг узгоджується сторонами у додатках до цього договору та становить 146000,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% в сумі 24333,33 грн.

Так, у додатку №1 до договору визначено вартість надання послуг та інші умови, а саме: перевезення бульдозера Б-11 (190 к.с.) з м.Київ до смт.Городок Радомишльського району Житомирської області - 10000,00 грн, перевезення бульдозера Б-11 (190 к.с.) з смт.Городок Радомишльського району Житомирської області до м.Київ - 10000,00 грн, послуги бульдозера Б-11 (190 к.с.) - 126000,00 грн (а.с.9).

За умовами п.3.2 договору, оплата за послуги здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця в семиденний термін з дня підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Отже, за умовами п.3.2 договору, відповідач зобов`язаний був протягом семи календарних днів з дня підписання акту приймання-передачі наданих послуг №11 від 29.11.2022, а саме до 06.12.2022 сплатити позивачу за надані послуги 146000,00 грн.

Відповідно до п.4.1 договору, оформлення наданих послуг здійснюється підписанням сторонами акту приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з п.6.5 даний договір набирає сили з дня його підписання і діє до 31.12.2022 або до повного виконання узятих на себе зобов`язань.

Суд встановив, що факт виконання позивачем робіт (надання послуг) на загальну суму 146000,00 грн, а саме: перевезення бульдозера Б-11 (190 к.с.) з м.Київ до смт.Городок Радомишльського району Житомирської області на суму 10000,00 грн, перевезення бульдозера Б-11 (190 к.с.) з смт.Городок Радомишльського району Житомирської області до м.Київ на суму 10000,00 грн, послуги бульдозера Б-11 (190 к.с.) на суму 126000,00 грн підтверджується актом про надання послуг №11 від 29.11.2022, підписаним представниками сторін та скріпленим їх печатками (а.с.10).

Відповідач взяті на себе зобов`язання в частині оплати за надані послуги у встановлений договором строк не виконав.

Разом з тим, суд встановив, що погашення відповідачем суми основного боргу у розмірі 146000,00 грн, згідно з платіжною інструкцією №1 від 06.03.2023 (одержано банком о 17:02:00), відбулося після звернення позивача до суду.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Водночас, зважаючи на заперечення відповідача, при розгляді вимог про стягнення з останнього 1080,00 грн 3% річних та 3066,00 грн інфляційних за період з 07.12.2022 по 06.03.2023 (розрахунки - а.с.24 на звороті), суд вважає за доцільне зазначити, що згідно п. 1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Відповідно до п.1.10. цієї постанови, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Так, згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

При цьому ч. 2 цієї статті визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо зсилання відповідача на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), настання яких засвідчено листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 та п.5.2 договору як на підстави звільнення від відповідальності за невиконання/неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за договором, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5.2 договору сторони не несуть відповідальність при настанні обставин непереборної сили (форс-мажор), про настання таких обставин, відповідна сторона зобов`язана в розумний строк повідомити іншу сторону.

Суд враховує, що питання відносно існування на території України надзвичайних (форс-мажорних) обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності, є загальновідомим та нормативно врегульованим.

Разом з тим, невиконання зобов`язань через вплив форс-мажорних обставин звільняє виключно від відповідальності за порушення зобов`язань та жодним чином не звільняє від виконання самого зобов`язання. Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю тобто, що інфляційні втрати та три проценти річних не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання (Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палата Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19).

Перевіривши, здійснені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що заявлені суми є обґрунтованими та арифметично вірними, тому вимога про стягнення 1080,00 грн 3% річних та 3066, 00 грн інфляційних підлягає задоволенню.

Розрахунки здійснено за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон".

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню у розмірі 1080,00 грн 3% річних та 3066, 00 грн інфляційних.

Судовий збір, в порядку ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Городоцької селищної ради Житомирського району Житомирської області (12265, Житомирська обл., Житомирський р-н, смт. Городок, вул. Поштова, буд. 23, ід. код 38455781) на користь Приватного підприємства «Промекоінвест» (01033, місто Київ, вул.Жилянська, будинок 59, офіс 215, ід. код 36072174):

- 1080,00 грн 3% річних;

- 3066, 00 грн інфляційних;

- 2684, 00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.04.23

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу

2 - позивачу через електронний суд

3 - відповідачу - + рек. з пов.