ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2023 р. м. Київ Справа № 911/4610/15 (911/274/23)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Стрикун Д.В. розглянув у відкритому судовому засіданні

позовну заяву Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Хорольської Світлани Юріївни, смт Кринички Криничанського району Дніпропетровської області

про розірвання договору та стягнення грошових коштів

у межах справи №911/4610/15

про банкрутство Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м.Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 32402870)

Учасники справи у судове засідання не з`явились

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 24.01.2023 засобами поштового зв`язку до Господарського суду Київської області (далі суд) звернулось Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (далі ДП «РЕМ», позивач) із позовною заявою №04/155 від 24.01.2023 (вх. №250/23 від 26.01.2023) до Фізичної особи-підприємця Хорольської Світлани Юріївни (далі ФОП Хорольська С.Ю., відповідач) в якій просить з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог б/н від 02.03.2023 (вх. №5329/23 від 02.03.2023) стягнути з відповідача 7% штрафу у розмірі 22 120,00грн; пеню 40 764,00грн; 3% річних 779,18; інфляційні втрати 4 108,00грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 016,56грн.

Позовну заяву обґрунтовує ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 610, 625, 712 ЦК України та вказує, що відповідач порушив строк виконання умов відповідного договору в частині здійснення вчасної поставки товару, у зв`язку із чим позивачем нараховані ФОП Хорольській С.Ю. штрафні та фінансові санкції.

1.2. Відповідач правом, передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) не скористався та відзиву на позовну заяву не надав. Водночас, ФОП Хорольською С.Ю. заявлено суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

2. Процесуальні дії у справі та результат вирішення заяв (клопотань) учасників справи з процесуальних питань

2.1. У провадженні Господарського суду Київської області (далі суд) перебуває справа №911/4610/15 про банкрутство ДП «РЕМ» на стадії судової процедури розпорядження майном боржника.

2.2. Ухвалою суду від 31.01.2023, зокрема: прийнято відповідну позовну заяву ДП «РЕМ» до розгляду в межах справи №911/4610/15; відкрито провадження у справі №911/274/23 та постановлено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 02.03.2023.

На підставі ст. 183 ГПК України у підготовчому засіданні оголошено перерву до 16.03.2023, про що суд постановив відповідну протокольну ухвалу від 02.03.2023.

2.3. 02.03.2023 позивачем заявлено суду клопотання б/н від 02.03.2023 (вх. №5329/23) про зменшення позовних вимог, яке відповідає вимогам ст. 46 ГПК України, у зв`язку із чим суд розглядає позов ДП «РЕМ» з урахування заявленого позивачем зменшення (ухвала суду від 16.03.2023).

2.4. Ухвалою суду від 16.03.202, серед іншого закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання 10.04.2023.

2.5. 10.04.2023 через канцелярію суду представник позивача подав клопотання (вх. №6829/23 від 10.04.2023) про розгляд справи без його участі, яке суд у відповідності до ст. 42 ГПК України вважає за можливе задовольнити та продовжити судове засідання за відсутності представника ДП «РЕМ».

2.6. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання інформувався належним чином та своєчасно (т. 1 а.с. 71). Водночас, явка судом обов`язковою не визнавалась, а тому ураховуючи положення ст.ст. 42, 242 ГПК України суд визнав за можливе провести судове засідання без участі ФОП Хорольської С.Ю.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

3.1. 07.07.2022 між ДП «РЕМ» (замовник) та ФОП Хорольською (Ємець) С.Ю. (постачальник) укладено договір №61АУ-22 на закупівлю товару: спеціальні засоби індивідуального захисту (захисні шоломи) за кодом ДК 021-2015:35810000-2 (далі Договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити замовникові спеціальні засоби індивідуального захисту за кодом ДК 021-2015:35810000-2 (товар), а замовник зобов`язується прийняти товар від постачальника та оплатити його вартість на умовах даного договору (т. 1 а.с. 10-15).

Згідно п. 1.2 Договору постачальник зобов`язується поставити замовникові товар, перелік, найменування та кількість якого визначено специфікацією (додаток №1 до даного договору).

Розрахунки за поставлену кожну окрему партію товару проводяться замовником шляхом перерахування авансу у сумі 100% протягом 10 календарних днів на поточний рахунок постачальника (п. 4.1 Договору).

У п. 5.1 Договору визначено умови поставки товару, а саме: поставка кожної окремої партії товару повинна відбуватись транспортом постачальника та за його рахунок лише після письмового повідомлення замовника про готовність до приймання, в якому вказано назву та кількість поставки.

Термін поставки товару до 30 робочих днів після отримання постачальником письмового повідомлення (у тому числі на електронну адресу постачальника) про готовність до прийняття товару (п. 5.6 Договору).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до завершення воєнного стану, а в частині оплати за поставлений товар до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань (п. 10.1 Договору).

На виконання умов Договору 14.07.2022 замовником засобами електронного зв`язку направлено постачальнику повідомлення №02/967 від 14.07.2022 про готовність прийняття товару у кількості 20шт. У цей же день, ФОП Хорольською С.Ю. виставлено ДП «РЕМ» рахунок-фактуру №14-07 від 14.07.2022 на суму 316 000,00грн, який оплачений замовником 15.07.2022, що підтверджується платіжним дорученням №930 (т. 1 а.с. 20, 22, 23, 25).

3.2. 22.12.2022 ДП «РЕМ» засобами поштового зв`язку звернувся до ФОП Хорольської С.Ю. із претензією №04/127 від 22.12.2022, в якій, у зв`язку із нездійсненням постачальником поставки товару повідомив про розірвання відповідного Договору. За таких обставин, просив повернути сплачений замовником на користь постачальника аванс у розмірі 316 000,00грн та сплатити пеню у розмірі 40 764,00грн, та штраф у розмірі 22 120,00грн у строк до 11.01.2023 (включно) (т. 1 а.с. 26-28).

3.3. 09.02.2023 між сторонами підписано без зауважень видаткову накладну №2 від та акт прийому-передачі товару на суму 316 000,00грн (т. 1 а.с. 54-55).

4. Щодо порушеного права

Ураховуючи те, що ФОП Хорольська С.Ю. виконала свої договірні зобов`язання щодо поставки товару із порушенням строків, передбачених Договором, позивач нарахував відповідачу штрафні та фінансові санкції, та звернувся із відповідним позовом до суду.

5. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Як встановлено судом, правовідносини між ДП «РЕМ» та ФОП Хорольською С.Ю. виникли на підставі Договору, який за своєю правовою природою є договором поставки та недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів протилежного учасниками справи надано не було.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України встановлено, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, ч. 1 ст. 693 ЦК України, зокрема, передбачено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої договірні зобов`язання в частині здійснення передплати за товар, який зобов`язаний поставити відповідач до ДП «РЕМ», що підтверджується відповідним платіжним дорученням на суму 316 000,00грн.

Згідно із ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У свою чергу, п. 5.6 Договору передбачено, що відповідач повинен поставити позивачу товар до 30 робочих днів після отримання від нього відповідного письмового повідомлення.

Зважаючи на зазначене та те, що 14.07.2022 позивачем направлено засобами електронного зв`язку відповідачу повідомлення про готовність прийняття товару, то ФОП Хорольська С.Ю. зі свого боку зобов`язана була виконати умови Договору у відповідній частині у строк до 25.08.2022 (включно).

Проте, як встановлено судом відповідач здійснив поставку товару лише 09.02.2023, що підтверджується видатковою накладною №2 від 09.02.2023 та актом прийому-передачі товару.

Отже, ФОП Хорольською С.Ю. були вчинені вищевказані дії поза межами строку, встановленого Договором.

5.2. Так, у зв`язку із порушенням відповідачем своїх договірних зобов`язань, позивачем здійснені нарахуванням пені у розмірі 40 764,00грн за період з 15.08.2022 по 22.12.2022 та 7% штрафу від вартості непоставленого товару у розмірі 22 120,00грн. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Так, у п. 7.2 Договору сторони домовились, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленого, невчасно поставленого, недопоставленого товару за кожний день прострочення поставки, у разі невиконання зобов`язань у строк, що перевищує 30 календарних днів, постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.

У свою чергу, суд зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №910/21409/21).

Як встановлено судом, відповідач зобов`язаний поставити позивачу відповідний товар на суму 316 000,00грн у строк до 25.08.2018 (включно), чого останнім зроблено не було, у зв`язку із чим у ДП «РЕМ» виникло право на підставі п. 7.2 Договору стягнути з ФОП Хорольської С.Ю. пеню та штраф у відповідному розмірі.

5.2.1. Ураховуючи зазначене та перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (т. 1 а.с. 52), суд вважає його арифметично неправильним, оскільки ДП «РЕМ» помилково визначено дату прострочення виконання відповідачем договірного зобов`язання 15.08.2022, а не 26.08.2022.

Так, розрахунок пені здійснюється за формулою: Сума пені = С x РП x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, РП - розмір пені, зазначений в договорі, Д - кількість днів прострочення.

Отже, правильним розрахунком пені є з 26.08.2022 по 21.12.2022: 316 000,00 x 0.1 x 118 : 100 = 37 288,00.

Таким чином, сума пені, яка є правильно та обґрунтованою становить 37 288,00грн.

5.2.2. Разом із цим, перевіривши наданий позивачем розрахунок 7% штрафу (т. 1 а.с. 52) у розмірі 22 120,00грн, суд вважає його правильним та обґрунтованим.

5.2.3. Водночас, як зазначалось вище, відповідачем заявлено суду клопотання про зменшення розміру пені на штрафу на 95%. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 911/4610/15 (911/1751/21)).

При цьому, суд зазначає, що обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2023 у справі № 904/934/22).

Так, в обґрунтування свого клопотання ФОП Хорольська С.Ю. вказує, що: повністю виконала свої договірні зобов`язання в частині поставки товару; затримка вчинення відповідних дій була здійснення у зв`язку із введеним в Україні воєнним станом та труднощами, пов`язаними із логістикою; наразі перебуває у скрутному матеріальному становищі; позивач не поніс збитків, пов`язаних із невчасною поставкою товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Водночас, відповідачем не подано доказів у розумінні ст.ст. 76-77 ГПК України на підтвердження: перебування у скрутному матеріальному становищі; обставин, які під час дії воєнного стану ускладнили постачання позивачу відповідного товару.

При цьому, із матеріалів справи вбачається, що відповідач, діючи вільно та на власний ризик, уклав Договір (07.07.2022) саме після прийняття Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» (24.02.2022) та повинен був усвідомлювати негативний вплив зазначеної обставини на строки виконання його договірних зобов`язань. До того ж, укладаючи вказаний правочин ФОП Хорольська С.Ю. погодилась із відповідними видом відповідальності.

Разом із цим, судом береться до уваги та обставина, що відповідач поставив ДП «РЕМ» товар, а позивачем, у свою чергу, не надано будь-яких доказів, які б вказували на понесення ним збитків, пов`язаними із невчасним вчинення ФОП Хорольською С.Ю. відповідних дій.

За таких обставин, суд з метою забезпечення балансу інтересів обох сторін спору, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені та штрафу на 30%. Зазначене, на думку суду, запобігатиме настанню негативних наслідків для позивача та відповідача, а отже, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача становить 26 101,60грн та розмір штрафу - 15 484,00грн.

5.3. Разом з цим, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 779,18грн та інфляційні втрати у розмірі 4 108,00грн за період прострочення з 22.12.2022 по 20.01.2023.

Як указано вище, за умовами п. 4.1. розрахунки за партію товару, яка поставляється відповідачем до позивача, здійснюються шляхом перерахування 100% авансу.

У свою чергу, суд зазначає, що аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2023 у справі № 910/15531/21).

5.3.1. Відповідно до ч. 3 ст. 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Проаналізувавши зазначене, суд дійшов висновку, що проценти передбачені вищевказаними положеннями ЦК України виступають способом захисту прав та інтересів покупця який, здійснивши оплату продукції на умовах попередньої її оплати набув також статусу кредитора за договором по відношенню до продавця до моменту передання йому такої продукції. При цьому до моменту пред`явлення покупцем вимоги до продавця про повернення суми попередньої оплати відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, користування продавцем грошовими коштами попередньої оплати буде вважатися правомірним, на які покупець як кредитор може правомірно нараховувати проценти за користування. Натомість після пред`явлення покупцем продавцю такої вимоги (про повернення суми попередньої оплати відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України) за умови непоставки продавцем покупцю товару та неповернення суми попередньої оплати у продавця виникає грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати, а користування продавцем цими коштами буде неправомірним. У такому випадку покупець втрачає право на нарахування продавцю на суму цих коштів процентів, передбачених ч. 3 ст. 693 ЦК України, та разом з цим набуває право на нарахування та стягнення з продавця процентів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, що нараховуються внаслідок прострочення боржником (у даному випадку - продавцем) грошового зобов`язання (з повернення попередньої оплати) та які є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання на відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №910/14180/18).

Із матеріалів справи вбачається, що 23.12.2022 ДП «РЕМ» направив ФОП Хорольській С.Ю. вимогу про повернення суми авансу у розмірі 316 000,00грн у строк до 11.01.2023, а відтак, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати від відповідача сплати суми 3% річних.

Ураховуючи зазначене та перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних (т. 1 а.с. 53), суд вважає його арифметично неправильним, оскільки ДП «РЕМ» помилково визначено дату прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання 22.12.2022, а не 12.01.2023.

Так, розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума 3% річних = С х 3 : 100 х Д : 365/366, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Отже, правильним розрахунком 3% річних є з 12.01.2023 по 20.01.2023: 316 000 х 3 : 100 х 9 : 365 = 233,75.

Таким чином, сума 3% річних, яка є правильно, обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 233,75грн.

5.3.2. Щодо нарахування інфляційних втрат, то судом береться до уваги правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладена у постанові від 26.06.2020 у справі №905/21/19, відповідної до якої при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків.

Суд зазначає, що ст. 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат (т. 1 а.с. 53), суд вважає його арифметично неправильним, оскільки ДП «РЕМ» помилково визначено дату прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання 22.12.2022, а не 12.01.2023.

Отже, відповідним періодом прострочення є з 12.01.2023 по 20.01.2023, що, у свою чергу, складає 9 календарних днів та унеможливлює здійснення нарахування інфляційних втрат, які розраховуються в цілому за відповідний місяць порушення відповідачем грошового зобов`язання.

Ураховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для стягнення з ФОП Хорольської С.Ю. на користь ДП «РЕМ» інфляційних втрат у розмірі 4 108,00грн.

6. Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, у п. 5 цього рішення, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині 3% річних та зменшення розміру пені та штрафу, заявлених позивачем, на 30%.

Водночас, як зазначено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі №904/5702/19 судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку про покладення судового збору у даній справі у розмірі 2 508,96грн на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу, ст.ст. 7, 20, 42, 73-74, 77-80, 86, 126, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Хорольської Світлани Юріївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м.Київ, Подільський р-н, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 32402870) пеню у розмірі 26 101,60грн (двадцять шість тисяч сто одна грн 60 коп.); штраф у розмірі 15 484,00грн (п`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири грн 00 коп.); 3 % річних у розмірі 233,75грн (двісті тридцять три грн 75 коп.); судовий збір у розмірі 2 508,96грн (дві тисячі п`ятсот вісім грн 96 коп.).

3. В іншій частині позов залишити без задоволення.

4. Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20.04.2023.

Станом на 20.04.2023 рішення законної сили не набрало.