ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про передачу матеріалів за підсудністю

"17" квітня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1474/23

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши матеріали за вх. № 1530/23 від 10.04.2023

за позовом Фізичної особи-підприємця Горбенко Марії Віталіївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРМІТАЖ ХАУС» (73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Кольцова, 57; )

про стягнення 69 742,67 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Горбенко Марія Віталіївна через систему «Електронний суд» звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРМІТАЖ ХАУС» про стягнення 69 742,67 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що за договором суборенди прийняла від відповідача нежитлове приміщення № 82 за адресою: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Першотравнева, буд. 21/25 для здійснення господарської діяльності. Зазначає, що після підписання договору їй стало відомо про наявність за прийнятим приміщенням заборгованості по житлово-комунальним послугам на суму 69 742,67 грн, яку вона була вимушена сплатити за власний рахунок, що, на переконання позивачки, нанесло їй матеріальну шкоду та стало підставою для звернення до господарського суду.

Розглянувши позовні матеріали, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про необхідність передачі позовної заяви та доданих до неї документів за підсудністю до Господарського суду Київської області з огляду на таке.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що Фізичною особою-підприємцем Горбенко Марією Віталіївною заявлено вимогу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРМІТАЖ ХАУС» заборгованості за житлово-комунальні послуги, що за доводами позивачки належала відповідачеві.

При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги, Фізична особа-підприємець Горбенко Марія Віталіївна зазначає, що вказана заборгованість була наявна за об`єктом нерухомого майна нежитловим приміщенням № 82 за адресою: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Першотравнева, буд. 21/25, наданим їй відповідачем в суборенду за договором № 0109/21-2 від 01.10.2021.

Приписи статті 30 ГПК України встановлюють правила виключної підсудності господарських спорів.

Так, відповідно до частини 3 статті 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Вочевидь, термін "з приводу", що використаний законодавцем у юридичній конструкції ч. 3 ст. 30 ГПК України, в силу своєї загальності, може мати найширше тлумачення, яке тільки забажають учасники конкретного спору і суд. Саме тому тлумачення ч. 3 ст. 30 ГПК України не може мати виключно казуального характеру (тлумачення з конкретної справи і стосовно конкретного випадку), оскільки це з невідворотністю призведе до того, що в окремих справах якісь категорії спорів, з числа неочевидних в аспекті ч. 3 ст. 30 ГПК, будуть віднесені до виключної підсудності, а деякі будуть виключені з неї. В підсумку такий підхід створить значну правову невизначеність, яка суперечить меті правосуддя і є неприпустимою. Тому вочевидь, що тлумачення ч. 3 ст. 30 ГПК України, як і інших правових норм, повинно відбуватися не виключно казуальним шляхом, а з урахуванням принципу правової визначеності, який, в аспекті даної справи, полягає у забезпеченні здатності вірного тлумачення закону пересічною особою.

Встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, Європейський суд з прав людини у постанові від 13.07.95 у справі "Miloslavsky vs United Kingdom" (заява № 18139/91), у даному випадку на прикладі (стосовно) змісту терміну "передбачений законом" сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону. Саме цим підходом і повинний керуватися кожний суд при тлумаченні норм права. Зазвичай порада юриста ґрунтується на усталеній практиці застосування судами конкретної правової норми. Норми процесуального права не є виключенням.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у справі у справі № 911/2390/18 (постанова від 16.02.2021 р.) вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

ЦК України при класифікації речей як об`єктів цивільних прав поділяє речі на рухомі і нерухомі.

Відповідно до частини 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги у даній справі про стягнення з відповідача 69 742,67 грн матеріальної шкоди через витрати, які були пов`язані зі сплатою боргу за комунальні послуги, стосуються нерухомого майна нежитлового приміщення № 82 за адресою: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Першотравнева, буд. 21/25, наданого позивачу в суборенду за договором № 0109/21-2 від 01.10.2021, а відтак, позовна заява у відповідності до вимог частини третьої статті 30 ГПК України має розглядатись за місцезнаходженням майна, тобто Господарським судом Київської області.

Водночас, поняття виключної підсудності позбавляє не тільки суд, а і самого заявника в усіх випадках змінювати місце розгляду господарського спору. Відповідно до ч. 6 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України спори між судами щодо підсудності не допускаються, проте, порушення виключної територіальної підсудності матиме прямим правовим наслідком ухвалення рішення з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У зв`язку з викладеним, з огляду на місцезнаходження нерухомого майна за адресою: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Першотравнева, буд. 21/25, враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду та імперативний припис ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця Горбенко Марії Віталіївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРМІТАЖ ХАУС» про стягнення 69 742,67 грн слід направити за виключною підсудністю до Господарського суду Київської області (вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Керуючись статтями 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця Горбенко Марії Віталіївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРМІТАЖ ХАУС» про стягнення 69 742,67 грн передати за підсудністю до Господарського суду Київської області (вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032).

Ухвала набирає законної сили 17 квітня 2023 р. та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги в строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.В. Волков