ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/636/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвент Груп" (49001, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 20, прим. 14-9, адреса для листування: 49000, м. Дніпро, вул. Яворницького, 88а, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс" (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4, Код )
про стягнення 504 960,90грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 304 243,13грн, суму різниці у зв`язку зі зміною курсу НБУ євро до гривні в розмірі 75 626,76грн, збитки від інфляції в розмірі 61 758,98грн, 3% річних в розмірі 7 820,11грн, пеню в розмірі 55 511,92грн, а також покласти на відповідача судовий збір за подання позовної заяви та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 496,09грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов договору поставки № К-5219 від 12.07.2017 не здійснив своєчасну оплату поставленого товару в повному обсязі, з посиланням на норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 22.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, справу № 922/636/23 визнано малозначною та її розгляд ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на позов не надав. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.02.2023 направлена судом на адресу відповідача, яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як місцезнаходження відповідача.

Проте, ухвала суду від 22.02.2023 повернута на адресу суду з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою.

За приписами ч.3 ст.120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч.5 ст.242 Господарського процесуального кодексу України учасникам, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну адреси ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Суд зазначає, що сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала Господарського суду Харківської області від 22.02.2023, якою було відкрито провадження у даній справі та запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позов, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Крім того, відповідно до Довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження (спрощене)" від 22.02.2023 по справі № 922/636/23 (суддя Лавренюк Т.А.) було надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс" на його електронну адресу , зазначену позивачем у позовній заяві. Документ доставлено до електронної скриньки: 22.02.2023.

Таким чином, судом всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Проте, від відповідача будь-яких заяв чи пояснень по суті спору суду не надходило.

За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

12.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвент Груп" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс" (відповідач) укладено договір поставки № К-5219 (далі договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача товар, номенклатура, кількість і ціна якого визначаються згідно специфікаціям, накладним, рахункам-фактурам, які є невід`ємною частиною цього договору, а відповідач прийняти та оплатити товар на умовах і у порядку, визначених цим договором.

Загальна сума договору складається з сумі всіх поставок, здійснених в рамках дії даного договору та підтверджується відповідними специфікаціями, накладними, рахунками-фактурами, які є невід`ємною частиною договору (п.2.1 договору)

У розділі 3 договору сторони погодили умови здійснення оплати за товар.

Проте, 14.12.2017 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки, відповідно до якої сторони п.3.2 договору виклали у новій редакції, а саме: за умовами п.3.2 договору в редакції додаткової угоди відповідач зобов`язався здійснити оплату за товар прямим банківським переказом грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача на умовах відстрочення платежу протягом 35 банківських днів з моменту поставки товару відповідачу.

Також, у даному пункті договору сторони погодили, що у зв`язку з тим, що товар, який поставляється є імпортним і його закупівельна вартість залежить від курсу євро, то ціна формується виходячи із курсу НБУ євро до української гривні, визначеного у відповідній специфікації. Якщо відповідач порушив строк оплати за товар, встановлений цим договором, і при цьому курс НБУ євро до гривні збільшився більш ніж на 5% в порівнянні із курсом, вказаним у відповідній специфікації - ціна на товар та сума відповідної специфікації підлягає пропорційному збільшенню. В даному випадку відповідач зобов`язався оплатити товар по ціні, перерахованій у відповідності з курсом НБУ євро до гривні, діючому на дату оплати товару, без додаткового узгодження сторонами, без підписання додаткової угоди до цього договору або до відповідної специфікації.

Відповідно до п.4.1 договору строк поставки товару зазначається у відповідній специфікації. Поставка товару здійснюється на умовах DDP м. Харків, пр. Фрунзе, 3 (якщо інше не зазначено у відповідній специфіка ції та/або рахунку-фактурі) відповідно до правил ИНКОТЕРМС. 2010.

Даний договір набирає законної сили з моменту його підписання та діє до 30.12.2018, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами взятих зобов`язань (п.10.1 договору).

У п.10.2 сторони погодили, що якщо жодна зі сторін за 20 днів до дати закінчення дії договору не виявить свого бажання розірвати договір, він вважається пролонгованим без додаткового узгодження сторін на кожний наступний календарний рік на тих же умовах.

Позивач на виконання умов договору поставив, а відповідач прийняв товар за видатковими накладними: № ПРН+У771643 від 24.12.2021 на суму 78 120,00грн, № ПРН+У772128 від 05.01.2022 на суму 39 060,00грн; № ПРН+У772249 від 14.01.2022 на суму 39 060,00грн; № ПРН+У773308 від 27.01.2022 на суму 39 060,00грн; № ПРН+У773935 від 01.02.2022 на суму 39 060,00грн; № ПРН+У774420 від 07.02.2022 на суму 39 060,00грн; № ПРН+У775074 від 17.02.2022 на суму 78 120,00грн.

Видаткові накладні відповідачем підписано та скріплено печаткою без будь-яких зауважень та заперечень.

Всього позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 351 540,00грн.

Як зазначає позивач, відповідач частково виконав взяті на себе зобов`язання, та здійснив оплату товару в розмірі 58 000,00грн за платіжним дорученням № 338 від 16.02.2022, які віднесені позивачем в рахунок оплати за видатковою накладною № ПРН+У771643 від 24.12.2021.

Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за вищезазначеними накладними з урахуванням здійсненої часткової оплати за отриманий товар складає 293 540,00грн.

Крім того, відповідно до п.3.2 договору, у зв`язку зі збільшенням курсу НБУ євро до гривні між сторонами підписані накладні коригування, а саме:

- № ПРН+У764506/1 від 19.01.2022 до накладної № ПРН+У764506 від 19.11.2021 на суму 2 772,00грн;

- № ПРН+У767929/1 від 19.01.2022 до накладної № ПРН+У767929 від 09.11.2021 на суму 1 788,86грн;

- № ПРН+У769458/1 від 26.01.2022 до накладної № ПРН+У769458 від 25.11.2021 на суму 2 668,68грн;

- № ПРН+У769837/1 від 26.01.2022 до накладної № ПРН+У769837 від 01.12.2021 на суму 650,46грн;

- № ПРН+У769837/2 від 28.01.2022 до накладної № ПРН+У769837 від 01.12.2021 на суму 1 492,84грн;

- № ПРН+У770560/1 від 28.01.2022 до накладної № ПРН+У770560 від 09.12.2021 на суму 1 330,29грн.

Загальна сума збільшення курсу НБУ євро до гривні за накладними коригування складає 10 703,13грн.

Накладні коригування з боку відповідача підписані та скріплені печатками Товариства без будь-яких зауважень за заперечень.

Крім того, як зазначає позивач, на дату відвантаження товару 03.02.2022 встановлений курс Національного Банку України 1 євро = 32,1419грн; на дату відвантаження товару 30.11.2021 встановлений курс Національного Банку України 1 євро = 30,6481грн.

Оскільки станом на 12.01.2023 курс Національного банку України становить 1 євро = 39,2728грн, тобто, курс євро до гривні збільшений Національним банком України більш ніж на 5%, позивач,у відповідності до умов п.3.1 договору в редакції додаткової угоди до нього здійснив перерахування суми заборгованості відповідача за видатковими накладними, а саме:

- № ПРН+У771643 від 24.12.2021 сума курсової різниці становить 5 661,98грн;

- № ПРН+У772128 від 05.01.2022 сума курсової різниці становить 10 991,90грн;

- № ПРН+У772249 від 14.01.2022 сума курсової різниці становить 10 991,90грн;

- № ПРН+У773308 від 27.01.2022 сума курсової різниці становить 10 991,90грн.;

- № ПРН+У773935 від 01.02.2022 сума курсової різниці становить 10 991,90 грн.

- № ПРН+У774420 від 07.02.2022 курсової різниці становить 8 665,73 грн;

- № ПРН+У775074 від 17.02.2022 сума курсової різниці становить 17 331,45грн.

Таким чином, загальна сума різниці за видатковими накладними №№ ПРН+У771643 від 24.12.2021, ПРН+У772128 від 05.01.2022, ПРН+У772249 від 14.01.2022, ПРН+У773308 від 27.01.2022, ПРН+У773935 від 01.02.2022, ПРН+У774420 від 07.02.2022 та ПРН+У775074 від 17.02.2022, у зв`язку зі зміною курсу НБУ євро до гривні становить 75 626,76грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, за поставлений позивачем товар в повному обсязі не розрахувався.

На суму основного боргу в розмірі 293 540,00грн (за кожною видатковою накладною окремо) позивач здійснив нарахування збитків від інфляції в розмірі 61 758,98грн, 3% річних в розмірі 7 820,11грн та пені в розмірі 55 511,92грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення також закріплені в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.ст.627,628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, за яким одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.265 Господарського кодексу України).

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст.265 Господарського кодексу України).

Так, відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вже було встановлено судом, відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити розрахунок за поставлений товар на умовах відстрочення платежу протягом 35 банківських днів з моменту поставки товару відповідачу.

Проте, відповідач поставлений позивачем товар прийняв, однак грошові кошти у повному обсязі не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Факт отримання відповідачем товару на загальну суму 351 540,00грн підтверджується копіями видаткових накладних № ПРН+У771643 від 24.12.2021 на суму 78 120,00грн, № ПРН+У772128 від 05.01.2022 на суму 39 060,00грн; № ПРН+У772249 від 14.01.2022 на суму 39 060,00грн; № ПРН+У773308 від 27.01.2022 на суму 39 060,00грн; № ПРН+У773935 від 01.02.2022 на суму 39 060,00грн; № ПРН+У774420 від 07.02.2022 на суму 39 060,00грн; № ПРН+У775074 від 17.02.2022 на суму 78 120,00грн, наявними в матеріалах справи.

Видаткові накладні підписані уповноваженою особою відповідача та скріплені печаткою Товариства без будь-яких зауважень та заперечень.

Як зазначає позивач, відповідач частково виконав взяті на себе зобов`язання, та здійснив оплату товару в розмірі 58 000,00грн за платіжним дорученням № 338 від 16.02.2022, які віднесені позивачем в рахунок оплати за видатковою накладною № ПРН+У771643 від 24.12.2021.

Хоча позивачем до матеріалів справи копії платіжного доручення № 338 від 16.02.2022 в розмірі 58 000,00грн, на яку позивач посилається як на доказ здійснення відповідачем часткової оплати, не надано, а матеріали справи зворотного не містять, судом приймаються твердження позивача про часткове здійснення відповідачем оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за вказаними вище видатковими накладними становить 293 540,00грн.

Даний факт відповідачем не спростовано, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач в повному обсязі розрахувався за товар, поставлений позивачем.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 293 540,00грн, у зв`язку з чим позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення суми різниці, у зв`язку зі зміною курсу НБУ євро до гривні, суд керується наступним.

Як вже було встановлено судом вище, сторони у п.3.2 договору в редакції додаткової угоди до нього погодили, що у зв`язку з тим, що товар, який поставляється є імпортним і його закупівельна вартість залежить від курсу євро, то ціна формується виходячи із курсу НБУ євро до української гривні, визначеного у відповідній специфікації. Якщо відповідач порушив строк оплати за товар, встановлений цим договором, і при цьому курс НБУ євро до гривні збільшився більш ніж на 5% в порівнянні із курсом, вказаному у відповідній специфікації - ціна на товар та сума відповідної специфікації підлягає пропорційному збільшенню. В даному випадку відповідач зобов`язався оплатити товар по ціні, перерахованій у відповідності з курсом НБУ євро до гривні, діючому на дату оплати товару, без додаткового узгодження сторін, без підписання додаткової угоди до цього договору або до відповідної специфікації.

На підставі зазначеного, у зв`язку зі збільшенням курсу НБУ євро до гривні між сторонами підписані накладні коригування, відповідно до яких загальна сума збільшення курсу НБУ євро до гривні за накладними коригування складає 10 703,13грн.

Накладні коригування з боку відповідача підписані та скріплені печатками Товариства без будь-яких зауважень за заперечень.

Крім того, з даних офіційного курсу гривні щодо іноземних валют НБУ судом вбачається, що на дату відвантаження товару позивачем 03.02.2022 був встановлений курс Національного Банку України 1 євро=32,1419грн; на дату відвантаження товару 30.11.2021 - 1 євро=30,6481грн, станом на 12.01.2023 курс Національного банку України становить 1 євро = 39,2728грн.

Оскільки станом на 12.01.2023 курс Національного банку України євро до гривні збільшився Національним банком України більш ніж на 5%, позивач за видатковими накладними №№ ПРН+У771643 від 24.12.2021, ПРН+У772128 від 05.01.2022, ПРН+У772249 від 14.01.2022, ПРН+У773308 від 27.01.2022, ПРН+У773935 від 01.02.2022, ПРН+У774420 від 07.02.2022 та ПРН+У775074 від 17.02.2022, відповідно до п.3.2 договору в редакції додаткової угоди до нього, здійснив перерахування ціни товару у відповідності з курсом НБУ євро до гривні, діючому на 12.01.2023.

На підставі зазначеного, загальна сума різниці за наведеними вище видатковими накладними, у зв`язку зі зміною курсу НБУ євро до гривні, за розрахунком позивача становить 75 626,76грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, враховуючи умови договору, а також те, що відповідач визнаний судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 10 703,13грн за накладними коригування та 75 626,76грн суми різниці у зв`язку зі зміною курсу НБУ євро до гривні за видатковими накладними, підтверджені документально, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 7 820,11грн за період з 17.02.2022 по 06.02.2023 та збитків від інфляції в розмірі 61 758,98грн за період з березня 2022 року по січень 2023 року (за кожною видатковою накладною окремо), суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню в повному обсязі, а в частині стягнення збитків від інфляції частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом зазначеної норми закону нарахування трьох процентів річних та збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши правомірність нарахування 3% річних на загальну суму 7 820,11грн за період з 17.02.2022 по 06.02.2023 (за кожною видатковою накладною за кожний період окремо), суд дійшов висновку, що такий розрахунок є арифметично правильним, з урахуванням часткової оплати відповідачем, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується розрахунку збитків від інфляції, суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку позивача щодо збитків від інфляції, позивачем при його здійсненні застосовано невірний індекс інфляції, який не відповідає середньому індексу інфляції за період, за який виникла заборгованість, а також при застосуванні вірного середнього індексу інфляції за видатковими накладними, позивачем під час здійснення розрахунку допущено арифметичні помилки.

Здійснивши свій розрахунок збитків від інфляції, судом встановлено, що за період заборгованості з березня 2022 року по грудень 2022 року середній індекс інфляції становить 1.23010358, з березня 2022 року по січень 2023 року - 1.23994441, з квітня 2022 року по січень 2023 року - 1.18654967.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення збитків від інфляції підлягають частковому задоволенню в розмірі 59 422,91грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 55 511,92грн за період з 17.02.2022 по 18.10.2022, суд керується наступним.

У сфері господарювання згідно ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 Господарського кодексу України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В силу приписів ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.3 договору визначено, що за несвоєчасну оплату поставленого товару відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Суд, перевіривши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок пені встановив, що відповідний розрахунок позивачем здійснено арифметично правильно, за кожною накладною та кожен період окремо, з урахуванням часткової оплати відповідачем, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 55 511,92грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене, а також те, що позов задоволено частково, витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Що стосується стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 496,09грн, суд керується наступним.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За приписами ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями ч.1 ст.1 зазначеного Закону унормовано, що договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст.903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

11.05.2016 між позивачем та адвокатом Дучал Олегом Федоровичем укладено договір про надання правової допомоги № 05/2016, відповідно до умов якого позивач дає завдання адвокату та зобов`язується оплатити його послуги, а адвокат зобов`язується відповідно до завдання позивача надавати йому юридичні послуги, зокрема, надання методичної допомоги при підготовці будь-яких процесуальних документів, представлення інтересів позивача у судах всіх інстанцій.

За умовами п.4.1 договору за послуги, надані адвокатом, позивач щомісяця сплачує фіксовану суму в розмірі 10 000,00грн. Додаткові послуги, які не входять до предмету цього договору, оплачуються адвокату у відповідності із умовами укладеної між сторонами додаткової угоди до даного Договору (п.4.3 договору).

У п.5.1 договору сторони погодили, що на підтвердження факту надання адвокатом позивачу юридичних послуг відповідно до умов цього договору складається акт приймання-передачі наданих послуг. Адвокат щомісяця складає та передає зазначений акт позивачу для підписання та скріплення печаткою.

23.12.2022, на виконання умов цього договору, між позивачем та адвокатом укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 05/2016 від 11.05.2016, відповідно до умов якої позивач на умовах цього Договору дав завдання адвокату та зобов`язався оплатити його послуги, а адвокат відповідно до завдання позивача зобов`язався надати йому правову допомогу при стягненні заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс" в позовному провадженні в Господарському суді Харківської області. Під заборгованістю розуміється сума грошових коштів, що підлягає сплаті ТОВ "Транссєрвіс" на користь ТОВ "Інвент Груп" за поставлений товар відповідно до Договору поставки № К-5219 від 12.07.2017.

Для виконання цієї додаткової угоди до договору, за умовами п.2 додаткової угоди, позивач доручив адвокату:

- представляти інтереси Клієнта при розгляді господарської справи в господарському суді, при апеляційному оскарженні в господарському суді апеляційної інстанції;

- опрацювати документи (договір поставки, первинні документи, банківські документи) та розробити правову позицію у справі,

- надавати Клієнту усні та письмові консультації по справі;

- підготовити процесуальні документи по справі, в тому числі, але не обмежуючись: позовну заяву, клопотання, заяви, письмові пояснення, адвокатські запити, а в разі апеляційного оскарження - апеляційну скаргу або заперечення на апеляційну скаргу, а також інші документи, необхідні для розгляду справи;

- подати матеріали в суд;

- оскаржувати у разі необхідності судові акти (рішення, ухвали) до апеляційної та касаційної судової інстанції та в інший, передбачений законом спосіб;

- виконувати інші доручення та завдання Клієнта правового характеру.

Відповідно до п.5 додаткової угоди до договору сторони погодили розмір гонорару, а саме: за послуги, зазначені в пунктах 1, 2 цієї додаткової угоди до договору, позивач сплачує адвокату фіксований розмір гонорару в сумі 50 496,09грн.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки сторони у договорі визначили фіксований розмір гонорару, тому для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

За приписами ч.3 ст.129 Господарського процесуального кодексу України подання детального опису виконаних адвокатом робіт має на меті визначення розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу, в той же час в даному випадку розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Додатковій угоді від 23.12.2022 до Договору про надання правової допомоги № 05/2016 від 11.05.2016 у вигляді фіксованої суми, а відтак не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Оплата послуг адвоката, передбачених цією додатковою угодою, здійснюється позивачем після підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг протягом 10 днів (п.6 додаткової угоди до договору).

Ця Додаткова угода, відповідно до п.8, вступає в силу з моменту її підписання обома сторонами і є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги № 05/2016 від 11.05.2016.

Позивачем в якості надання професійної правової (правничої) допомоги адвокатом надані наступні документи: копію договору про надання правової допомоги № 05/2016 від 11.05.2016; копію додаткової угоди від 23.12.2022 до договору про надання правової допомоги № 05/2016 від 11.05.2016, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 06.02.2023, копію платіжного доручення № 3579 від 14.02.2023 на суму 50 496,09грн, ордер про надання правничої (правової) допомоги позивачу серія АН № 1118243 від 14.02.2023, виданий адвокатом Дучал О.Ф., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія № 3617 від 20.10.2010, видане адвокату Дучал О.Ф.

З урахуванням наведеного, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання адвокатом Дучал О.Ф. професійної правничої допомоги позивачу на суму 50 496,09грн.

Враховуючи викладене, а також обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що ці витрати пов`язані з розглядом даної справи.

У разі недотримання вимог ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Частиною 6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами на адресу суду від відповідача не надходило.

При цьому, за приписами п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 237, 238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс" (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвент Груп" (49001, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 20, прим. 14-9, адреса для листування: 49000, м. Дніпро, вул. Яворницького, 88а, ) - 304 243,13грн основного боргу, 75 626,76грн різниці, у зв`язку зі зміною курсу НБУ євро до гривні, 59 422,91грн збитків від інфляції, 7 820,11грн 3% річних, 55 511,92грн пені, 7 539,37грн судового збору, 50 262,48грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків від інфляції в розмірі 2 336,07грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "20" квітня 2023 р.

Суддя Т.А. Лавренюк