ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/584/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" (місцезнаходження: 69014, місто Запоріжжя, вулиця Олексія Поради, будинок 52; )
до Aкціонерного товариства "Українська залізниця" () в особі Регіональної філії "Південна залізниця" (місцезнаходження: 61052, місто Харків, вулиця Євгена Котляра, будинок 7; )
про стягнення 81 888,00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом про стягнення з відповідача - Регіональної філії "Південна залізниця" Aкціонерного товариства "Українська залізниця" заборгованості за Договором поставки № П/НХ-21416/НЮ від 27 травня 2021 року в розмірі 81 888,00 грн.

Також позивач просить суд покласти на Регіональну філію "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.02.2023 позовну заяву ТОВ "ЄПК Україна" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/584/23. Розгляд справи призначено без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

24 лютого 2023 року до суду надійшов відзив АТ "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" на позовну заяву (вх. № 4520), згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що умовами Договору поставки № П/НХ-21416/НЮ передбачено початок спливу часу для можливої оплати товару (не менше 45 банківських днів з дати реєстрації Постачальником податкової накладної на кожну партію товару), але не встановлений кінцевий термін такої оплати. Також позивач не звертався до відповідача з листами про погашення заборгованості, а відсутність вимоги про виконання зобов`язання є відсутністю порушення зобов`язання, що виключає наявність вини АТ "Укрзалізниця".

Крім того, основним видом діяльності відповідача є перевезення пасажирів та вантажів. Через військову агресію російської федерації, блокування експорту сільськогосподарської продукції, яка складала значний відсоток у перевезеннях, завдання пошкоджень залізничній інфраструктурі спостерігається значне падіння обсягів вантажних перевезень залізницею, значне зниження обсягів та прибутковості від перевезення пасажирів залізницею. При цьому, залізниця постійно здійснює евакуаційні перевезення пасажирів з території ведення активних бойових дій. Втрати залізничної інфраструктури та рухомого складу на мільярди доларів США, а також часткове цільове фінансування свідчать про надскрутне становище залізниці та відсутність вини АТ "Укрзалізниця".

Також відповідач зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. є завищеними та не співмірними з вимогами, викладеними у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

У відповіді ТОВ "ЄПК Україна" на відзив (вх. № 6166 від 14.03.2023) позивач вказує, що відповідач був зобов`язаний оплатити одержаний Товар на наступний день, після спливу 45 банківських днів з дати реєстрації Постачальником податкової накладної та вважає недобросовісною поведінкою з боку Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" вказівку того, що правових підстав для оплати досі не має навіть після спливу майже 14 місяців із дня поставки товару із посиланням на необхідність звернення в порядку статті 530 ЦК України із вимогою.

20 березня 2023 року відповідач також надав до суду заперечення на відповідь на відзив (вх. № 6774). Зазначені заяви по суті справи були досліджені та прийняті судом до розгляду.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши справу № 922/584/23 в межах строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України; всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТОВ "ЄПК Україна" та заперечення Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця", об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

27 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" (далі також Постачальник) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі також Покупець) було укладено Договір поставки №П/НХ-21416/НЮ (далі - Договір), у відповідності до умов якого Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність Покупця продукцію - Товар, відповідно до Специфікації №1 (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною Договору, а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов Договору. Найменування Товару: Код ДК 021:0215: 44440000-6 вальниці (підшипники для ЧМЕ) - пункти 1.1., 1.2 Договору.

Згідно підпунктів 5.1.1, 5.1.2 Договору, постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP інкотермс-2010. Товар поставляється транспортом Постачальника за рахунок Постачальника на склад Покупця впродовж 7 календарних днів з дати відправлення письмової рознарядки на електронну адресу Постачальника.

Відповідно до підпункту 5.1.2 Договору, поставка товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки Покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Покупця до приймання Товару.

Датою поставки Товару вважається день підписання Покупцем або його уповноваженим представником акту прийому-передачі Товару, який готується Постачальником та надається одночасно з товаром Покупцю (пункт 5.1.6 Договору).

Згідно підпункту 5.2.5 Договору визначає, що підтвердженням про приймання Товару у власність Покупця, є акт прийому-передачі товару, підписаний уповноваженими представниками Сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, в порядку пункту 5.1.2 Договору, відповідач надіслав ТОВ "ЄПК Україна" заявку від 13.01.2021 № НГ/НЗТ-37/29, якою запросив поставку підшипників 30-3003234 (30-3003234А) у кількості 8 штук на загальну суму 81 888,00 грн.

На виконання умов Договору, позивач, в свою чергу, здійснив поставку вказаного товару, на підставі чого сформовано наступні документи: рахунок на оплату № 48 від 20.01.2022, видаткова накладна № 86 від 20.01.2022, а також акт прийому-передачі товару від 24.01.2022. Вартість переданих у власність відповідача підшипників склала 81 888,00 грн. Товар прийнято без жодних зауважень; жодних претензій до проданих підшипників Покупець не пред`являв.

Таким чином, ТОВ "ЄПК Україна" передало у власність Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" товар загальною вартістю 81 888,00 грн.

Порядок оплати по Договору було врегульовано наступним чином:

Згідно пункту 3.1 Договору Покупець оплачує поставлений Постачальником Товар за ціною вказаною у Специфікації № 1 (Додаток №1).

Пункт 4.2 Договору визначає, що Покупець оплачує Постачальнику кожну прийняту партію Товару після його поставки Покупцю, при умові надання Постачальником рахунку-фактури, документів якості на поставлений Товар, не менше 45 банківських днів з дати реєстрації Постачальником податкової накладної на кожну партію товару.

Відповідно до пункту 4.4 Договору, оплата за кожну партію поставленої Продукції по даному Договору проводиться Покупцем при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

За результатом поставки відповідачу товару ТОВ "ЄПК Україна" сформовано податкову накладну № 105 від 20.01.2022. Остання зареєстрована в ЄРПН 21 січня 2022 року. Відповідно, позивач вказує на те, що Регіональна філія "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" мала відстрочення оплати за товар по 25.03.2022 включно (45-тий банківський день з дня реєстрації податкової накладної.

Отже, відповідач, був зобов`язаний розрахуватися за поставлений йому товар 26.03.2022, однак власні зобов`язання не виконав, і за Товар не розрахувався, навіть частково, чим порушив умови Договору поставки № П/НХ-21416/НЮ від 27.05.2021 в частині строку оплати товару. Обставини щодо стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 81 888,00 грн. в примусовому порядку стали підставою для звернення ТОВ "ЄПК Україна" до суду із даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України). При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

За змістом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 ГК України). Укладений сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Так, згідно статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Виходячи з наведених вимог закону та умов Договору поставки № П/НХ-21416/НЮ від 27.05.2021 в частині строку оплати товару, суд доходить висновку, що узгоджений сторонами в Договорі строк в 45 днів є строком, протягом якого відповідач мав оплатити отриманий товар.

Доводи Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця", що пункт 4.2 Договору передбачає початок спливу часу для можливої оплати товару, але не встановлює кінцевий термін такої оплати, є безпідставними, оскільки при такому трактуванні обов`язок оплатити отриманий Товар наступає безпосередньо після настання зазначених у вказаному пункті Договору умов, згідно з наведеними вимогами статті 692 ЦК України.

Крім того, трактуючи на свою користь умови Договору та безстроково відтерміновуючи оплату отриманого ще у січні 2022 року Товару відповідач неправомірно, усупереч закону, позбавляє ТОВ "ЄПК Україна" від плати, що суперечить чесній діловій практиці та принципу добросовісності, який передбачає сумлінну і послідовну поведінку сторін під час реалізації своїх суб`єктивних прав, та виконанні суб`єктивних обов`язків.

Відповідно до матеріалів справи, ТОВ "ЄПК Україна" сформовано податкову накладну № 105 від 20.01.2022, яку було прийнято податковим органом та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 21 січня 2022 року. Враховуючи означене, строк оплати за отриманий товар настав після спливу 45 банківських днів з дати реєстрації позивачем вказаної вище податкової накладної, а Регіональна філія "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" мала відстрочення оплати за товар по 25.03.2022 включно (45-тий банківський день з дня реєстрації накладної).

Також суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять сертифікату виданого Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на реальну не можливість виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором поставки № П/НХ-21416/НЮ.

Водночас саме лише посилання Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" на обставини військової агресії на території України не є автоматичною підставою для звільнення його від виконання спірного зобов`язання.

Зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що факт несплати отриманого Товару відповідачем в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" щодо примусового стягнення з Регіональної філії "Південна залізниця" Aкціонерного товариства "Українська залізниця" заборгованості за Договором поставки № П/НХ-21416/НЮ в розмірі 81 888,00 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами і підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат у справі: відшкодування судового збору і витрат ТОВ "ЄПК Україна" на оплату професійної правничої допомоги.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позовні вимоги у даній справі задоволено в повному обсязі, а відтак витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. покладаються на Регіональну філію "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" і підлягають стягненню на користь позивача.

Також дослідивши матеріали справи та докази, надані ТОВ "ЄПК Україна" на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язану, в т.ч. із підготовкою позову для звернення до суду, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Так, відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 129 ГПК України).

Отже, при здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, господарському суду слід враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (Закон № 5076-VI).

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Як вбачається із матеріалів справи, в якості доказів понесення витрат на оплату послуг адвоката до матеріалів справи надано копію Договору про надання правових послуг б/н від 15 липня 2022 року, укладеного між Гусельниковим Мирославом Олександровичем, який здійснює свою діяльність на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серія В02 №910512 від 23.07.2009 та Свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю № 691 від 26.09.2008 та ТОВ "ЄПК Україна" (надалі іменується Замовник).

За умовами Додаткової угоди № 8 від 05.01.2023 до Договору про надання правових послуг б/н від 15.07.2022 в рамках предмету Договору, Замовник покладає на Виконавця надання послуг зі стягнення у судовому порядку із Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" заборгованості по договору № П/НХ-21416/НЮ від 27.05.2021.

З метою виконання завдання визначеного цією Додатковою угодою Виконавець наділяється усіма необхідними процесуальними правами для пред`явлення позовної заяви до суду, а також супроводження процесу судового розгляду, включаючи складення усіх необхідних процесуальних документів та участь у судових засіданнях.

Сторони визначили вартість наступних дій та послуг Виконавця у твердій формі.

Пунктом 5 Додаткової угоди №8 від 05.01.2023 визначено такий порядок оплати наданих Виконавцем (адвокатом) послуг:

5.1. Замовник оплачує Виконавцю дії із підготовки позовної заяви до господарського суду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень на протязі 15 днів з дня виставлення Виконавцем рахунку;

5.2. На умовах передоплати Замовник сплачує Виконавцю грошову суму у розмірі 3000 (три тисячі) гривень за супроводження розгляду господарської справи у суді. Відповідний платіж здійснюється на протязі 15 днів з дня виставлення Виконавцем рахунку. Порядок та черговість використання Виконавцем суми відповідного платежу:

- у разі подання відповідачем по справі відзиву на позовну заяву, Виконавець зобов`язується подати у визначений процесуальним законодавством строк відповідь на відзив, внаслідок чого платіж погашається фактичним виконанням;

- у разі ненадходження у справі відзиву на позов, передоплата витрачається на інші процесуальні дії необхідні для розгляду господарської справи, зокрема, але не виключно, на подачу Виконавцем пояснень чи інших документів/клопотань, за необхідності або на вимогу суду, участь у судовому засіданні, одержання рішення суду та наказу на примусове виконання, вчинення інших процесуальних дій або надання правничої допомоги пов`язаної із ходом розгляду справи. Витрата авансового платежу здійснюється за розцінками визначеними відповідно до пунктів 3-4 цієї Додаткової угоди.

Розрахунок правничих послуг пов`язаних із розглядом цієї господарської справи має наступний вигляд:

- складення позовної заяви до господарського суду Харківської області про стягнення заборгованості із Акціонерного товариства "Українська залізниця в особі Регіональної філії "Південна залізниця" по договору № П/НХ-21416/НЮ від 27.05.2021 (включає в себе в тому числі правовий аналіз документів, формування правової позиції, безпосередньо складення) - 5 000,00 грн. (рахунок №15 від 13.01.2023);

- передоплата за супроводження розгляду господарської справи про стягнення заборгованості із Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" по договору № П/НХ-21416/НЮ від 27.05.2021 у Господарському суді Харківської області, під чим розуміється контроль за прийняттям позовної заяви до розгляду, вчинення процесуальних дій та надання правничої допомоги позивачу після відкриття провадження у справі, і спрямовується у порядку визначеному пунктом 5.2 Додаткової угоди № 8 до Договору в першу чергу на підготовку відповіді на відзив у разі надходження від відповідача по справі відзиву на позов - 3 000,00 грн. (рахунок №15-2 від 13.01.2023).

До суду подано також складений сторонами Акт виконаних робіт №15 від 06.02.2023 та докази на підтвердження фактичного здійснення витрат на професійну правничу допомогу: Платіжні інструкції № 4127 від 25.01.2023 на суму 5 000,00 грн. та № 4129 від 25.01.2023 на суму 3 000,00 грн.

Дослідивши зазначені докази, господарський суд зазначає, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Відповідно, поданих доказів достатньо для встановлення самого факту надання адвокатом професійної правничої допомоги ТОВ "ЄПК Україна" у даній справі.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

За змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункт 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Суд також зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до наведеного, Договір про надання правових послуг та Акт виконаних робіт не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, позаяк розмір таких витрат має бути не лише доведений та документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Заперечуючи в повному обсязі проти відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" зазначає, що фінансовий стан відповідача є важким, в той час, як справа № 922/584/20 про стягнення заборгованості не є складною, ціна позову є невеликою, а обсяг позовної заяви по суті є невеликим.

Дійсно, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, однак, у даному випадку, враховуючи заперечення Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця", суд має оцінити рівень адвокатських витрат з урахуванням того, чи є їх сума обґрунтованою.

Перш за все суд зазначає, що предметом спору у справі № 922/584/23 за позовом ТОВ "ЄПК Україна" є стягнення з відповідача - Регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" лише суми основного боргу за Договором № П/НХ-21416/НЮ від 27.05.2021 - за поставку товару згідно видаткової накладної № 86. Ціна позову: 81 888,00 грн., є незначною; інших нарахувань (як то неустойки, інфляційних витрат, відсотків річних та інш.) заявлено не було. Крім того, саму позовну заяву складено на 6 аркушах, а залишок матеріалів - це копії Договору та Додаткової угоди до нього, рахунок на оплату, видаткова накладна, податкова накладна та інші докази, що потребували лише дослідження.

Відповідно, даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, а спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України і великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, такі правовідносини не передбачають. Крім того, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.

Крім того, суд враховує і посилання відповідача на важкий фінансовий стан. Так, стягнення 8 000,00 грн., у даному випадку, може становити значний тягар для останнього, оскільки Акціонерне товариство "Українська залізниця" є стратегічним підприємством залізничного транспорту, яке після початку збройної агресії російської федерації виконує евакуаційні рейси, перевезення військових та військових вантажів по всій Україні, а відповідні рейси є безкоштовними для людей. Також відповідач власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності України.

До повномасштабної військової агресії проти України основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, однак після початку військових дій комерційні перевезення значно скоротились, а в деяких регіонах повністю припинились. Тобто, Акціонерне товариство "Українська залізниця" наразі, докладаючи всіх зусиль для збереження життя людей та зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати для виконання таких завдань при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності.

З урахуванням зазначеного вище (дана справа є спором незначної складності, з урахуванням ціни позову та відсутністю необхідності досліджувати значний обсяг нормативно-правових актів, документів), в контексті застосування статті 129 ГПК України; враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування ТОВ "ЄПК Україна" судових витрат відповідача, суд, з урахуванням встановлення їхньої дійсності та необхідності, вважає виправданим та в загальній кількості достатнім, об`єктивним і співмірним зі складністю справи присудити до стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця" витрати на професійну правову допомогу на загальну суму 6 000,00 грн.. в т.ч.: складення позовної заяви до господарського суду Харківської області про стягнення заборгованості із по договору № П/НХ-21416/НЮ від 27.05.2021 на суму 4 000,00 грн. та підготовка відповіді на відзив на суму 2 000,00 грн.

Залишок понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн. суд залишає за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна", на користь якого ухвалено рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями статтями 1, 2, 13, 73-80, 86, 123, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" задовольнити.

Стягнути з Aкціонерного товариства "Українська залізниця" () в особі Регіональної філії "Південна залізниця" (місцезнаходження: 61052, місто Харків, вулиця Євгена Котляра, будинок 7; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" (місцезнаходження: 69014, місто Запоріжжя, вулиця Олексія Поради, будинок 52; ) заборгованість за Договором поставки № П/НХ-21416/НЮ від 27 травня 2021 року в розмірі 81 888,00 грн., вирати зі сплати судового збору в розмірі 2 684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн. залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "14" квітня 2023 р.

Суддя В.В. Рильова