ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 Справа № 917/4/23

Суддя Погрібна С.В., розглянувши справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології", вул. Курортна, 10, смт. Мала Данилівка, Харківський район, Харківська область, 62341

до Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД-Агро", вул. Пушкіна, 42, оф. 106, м. Полтава, Полтавська область, 36039

про стягнення заборгованості,

без виклику сторін,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД-Агро" про стягнення заборгованості за Договором поставки № 02012019/0778 від 02.01.2019, 26 290,01 грн. - основна заборгованість, 13 285,41 грн - пеня, 1661,35 грн. - 3 % річних, 10 618,52 грн. - інфляційні.

Ухвалою суду від 16.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов, оформленого згідно з вимогами частини 3 статті 165 ГПК України, з додатками, передбаченими частинами 6, 7 статті 165 ГПК України - 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановлено відповідачу строк для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченої приписами частини 4 статті 250 ГПК України - 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановлено відповідачу строк для подання суду (за бажанням) клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін - 15 днів з дня вручення даної ухвали; роз`яснено сторонам, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк для подання відзиву, позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (частина 7 статті 252 ГПК України).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 16.01.2023 була надіслана на поштову адресу Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД-Агро" (вул. Пушкіна, 42, оф. 106, м. Полтава, Полтавська область, 36039 ) та отримана уповноваженим представником 25.01.2023. Поштове повідомлення повернулось до суду 31.01.2023.

Адреса зазначена у позові відповідає адресі місця реєстрації відповідача (згідно відомостей з ЄДР).

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

Дана ухвала Господарського суду Полтавської області також була розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Відповідач наданим йому правом на судовий захист не скористався, відзив на позов не надав, обставини викладені у позові не спростував.

Господарським судом було створено сторонам належні умови для реалізації їх процесуальних прав.

За частиною 2 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Рішення виноситься суддею з урахуванням строку перебування на лікарняному та у та тривалій відпустці.

Відповідно до частини 2 статті 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології" (Позивач, Постачальник) та Сільськогосподарським приватним підприємством "РВД-АГРО" (Відповідач, Покупець) укладено Договір поставки № 02012019/0778 від 02 січня 2019 року.

Пунктом 1.1 Договору визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупцю ветеринарні препарати (Товар), назва товару, кількість та загальна сума визначається сторонами в рахунках-фактурах та видаткових накладних до цього договору, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити йог на умовах даного Договору.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що Покупець оплачує поставлену Постачальником продукцію по ціні, визначеній в рахунках-фактури та видаткових накладних до цього Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору Покупець проводить оплату Товару за схемою відстрочки платежу: протягом 30 (тридцяти) календарних днів, після дати поставки.

На виконання умов Договору Постачальник здійснив поставку Товару, а саме:

- ветеринарні препарати на загальну суму 15255,60 грн, що підтверджується видатковою накладною № 15257 від 16.09.2020 підписаною представниками Постачальника та Покупця;

- ветеринарні препарати на загальну суму 10442,40 грн, що підтверджується видатковою накладною № 15631 від 23.09.2020 підписаною представниками Постачальника та Покупця;

- ветеринарні препарати на загальну суму 592,80 грн, що підтверджується видатковою накладною № 15618 від 23.09.2020 підписаною представниками Постачальника та Покупця.

Так, Позивач поставив, а Відповідач прийняв Товар на загальну суму 26 290, 80 грн.

Позивач вказує, що відповідно до взаємних розрахунків, що мали місце до виникнення заборгованості і згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 361, в кредиті Покупця на момент поставки Товару за видатковою накладною № 15257 від 16.09.2020, значиться сума кредиту у розмірі 0,79 грн. Тому, Позивач враховує цю суму у подальших розрахунках, відіймаючи її від суми боргу.

У зв`язку із виникненням боргу Позивачем на адресу Відповідача було направлено Претензію із проханням погасити заборгованість. Відповідачем на Претензію було надано відповідь, в якій Відповідач визнає наявність боргу у розмірі 26 290,01 грн та запропонував графік погашення заборгованості, за яким Відповідач зобов"язується погашати борг частинами - щомісяця, в період з серпня 2021 року по листопад 2021 року вносити оплату у розмірі 2000 грн із повною оплатою боргу у грудні місяці 2021 року у розмірі - 18290,01 грн.

Однак, станом на 01 грудня 2022 року Відповідачем товар не оплачений, будь-яких претензій відносно якості, кількості чи асортименту з боку Відповідача (Покупця) не заявлено, що і стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 26 290,01 грн основної заборгованості, 13 285,41 грн пені, 1661,35 грн 3 % річних, 10 618,52 грн інфляційних нарахувань.

Розрахунок штрафних санкцій наведений Позивачем у додатках до позовної заяви.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 174 Господарського кодексу України серед підстав виникнення господарських зобов`язань передбачено господарські Договори.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Зазначені положення викладені і в статті 193 ГК України.

Враховуючи правову природу укладених між сторонами Договорів, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини поставки.

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Стаття 663 ЦК України визначає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про належне виконання Позивачем своїх зобов`язань щодо поставки товару, Відповідач свої зобов`язання, щодо повної оплати не виконав.

Поставка Товару підтверджена наявними в матеріалах справи доказами. Строк оплати визнається судом таким, що настав.

Враховуючи викладене вимога Позивача про стягнення основного боргу в розмірі 26 290,01 грн є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, Відповідачем не спростована, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або Законом.

Пунктом 8.3 Договору узгоджено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати Товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення за весь період прострочки.

Оплата штрафних санкцій починається з 5 (п`ятого) дня прострочки (платежу, поставки) від винної сторони (п. 8.5 Договору).

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (стаття 551 ЦК України).

Відповідно пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши методику розрахунку пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних, здійснену Позивачем, дійшов висновку про його правомірність.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з Відповідача 13 285,41 грн пені, 1661,35 грн 3 % річних, 10 618,52 грн інфляційних нарахувань.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на Відповідача.

Крім того, позивачем заявлено до відшкодування 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

В позовній заяві Позивач просить надати строк для доведення розміру понесених витрат на професійну допомогу упродовж 5 (п`яти) днів з дати ухвалення рішення у даній справі.

Вказане буде враховано судом після подачі відповідних доказів та прийнятті додаткового рішення по справі.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 239, 240, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД-Агро" (вул. Пушкіна, 42, оф. 106, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Українські ветеринарні технології", вул. Курортна, 10, смт. Мала Данилівка, Харківський район, Харківська область, 62341, ) 26 290,01 грн основної заборгованості, 13 285,41 грн пені, 1661,35 грн 3 % річних, 10 618,52 грн інфляційних нарахувань 2 481,00 грн витрат по сплаті судового збору

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення складено та підписано суддею 18.04.2023.

Суддя Погрібна С.В