УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

м. Київ

29.03.2023Справа № 18/113-53/81

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Гаврищук К.М. розглянувши в судовому засіданні матеріали

скарги боржника Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № НОМЕР_1

у справі № 18/113-53/81

за позовом Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват" 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ВУЛИЦЯ КОМСОМОЛЬСЬКА, будинок 25, квартира 38

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3

за участю Київської міської прокуратури 03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПРЕДСЛАВИНСЬКА, будинок 45/9

про стягнення 154 268 280,35 грн.

орган, дії якого оскаржуються Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13

Представники сторін:

від позивача: Кур`ян К.І.

від відповідача (скаржника): Савченко Я.О.

прокурор: не з`явився.

від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 18/113-53/81 за позовом Закритого акціонерного товариства "Спільне українсько-американське підприємство з іноземними інвестиціями "Укрелектроват" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", за участю Прокуратури міста Києва про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 року у справі № 18/113-53/81 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват" 2 562 101,36 грн. основного боргу, 1 207 585,52 грн. курсової різниці при зміні валютних курсів, 118 209 236,00 грн. компенсації за відстрочення кінцевого розрахунку згідно з договором № 1331 від 24.11.1997 і додаткової угоди № 1 від 02.03.1998 року та угоди № 1 від 19.05.1998 року, 1 283 659,85 грн. три проценти річних від простроченої суми, 4020411,84 грн. комісійної винагороди згідно з договором доручення № 1348А від 02.03.1998 року і угодою № 1 від 19.05.1998 року, 25 500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 194,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2012 року, рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 року у справі № 18/113-53/81 залишено без змін.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 року та постанови Вищого господарського суду України від 31.01.2012 року 08.02.2012 року видано наказ у справі № 18/113-53/81.

Так, через відділ діловодства суду 13.09.2021 року боржником - Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" подано скаргу на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, відповідно до якої скаржник просив суд: визнати незаконними дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо прийняття постанови від 27.08.2021 року про поновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1; визнати недійсною та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо прийняття постанови від 27.08.2021 року про поновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 року у справі № 18/113-53/81, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 року, у задоволенні скарги відмовлено.

За результатами розгляду касаційної скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" постановою Верховного Суду від 07.12.2022 року скаргу задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 року у справі № 18/113-53/81 скасовано. Справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022 року вказану скаргу передано на розгляд судді Селівону А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2023 року розгляд скарги призначено на 15.02.2023 року.

Судом повідомлено, що через канцелярію суду 07.02.2023 року від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на скаргу № 8911-22-23/20.6 від 02.02.2023 року, який судом долучено до матеріалів справи, в якому Відділ примусового виконання зазначає про вчинення державним виконавцем дій щодо винесення 27.08.2021 року постанови про поновлення вчинення виконавчих дій та постанови від 10.09.2021 року про арешт коштів боржника у ВП № НОМЕР_1 у спосіб та у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

У судових засіданнях з розгляду скарги 15.02.2023 року та 23.03.2023 року судом протокольними ухвалами оголошено перерви до 22.03.2023 року та 29.03.2023 року відповідно.

У судове засідання з розгляду скарги 29.03.2023 року з`явилися уповноважені представники позивача та відповідача (скаржника).

Уповноважений представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та прокурор в судове засідання 29.03.2023 року не з`явилися.

Про дату, час та місце судового засідання прокурор та Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками представників б/н від 22.03.2023 року.

Про поважні причини неявки в судове засідання 29.03.2023 року прокурора та уповноваженого представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України суд не повідомлено.

Судом доведено до відома, що через канцелярію суду 28.03.2023 року від стягувача надійшли письмові пояснення № 314/5 від 27.03.2023 року, в яких останній просить суд відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на безпідставність доводів скаржника, позаяк ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року у справі № 761/2894/21 набрала законної сили в момент проголошення та в подальшому скасована не була. Пояснення судом долучені до матеріалів справи.

Інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін на час проведення судового засідання 29.03.2023 року до суду не надходило.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому судом враховано, що відповідно до положень ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Зважаючи на те, що матеріали справи є достатніми для розгляду скарги та приймаючи до уваги відсутність підстав для оголошення перерви або відкладення судового засідання, а також за відсутності відповідних клопотань, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі уповноваженого представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та прокурора, за наявними у справі матеріалами.

У судових засіданнях з розгляду скарги 22.03.2023 року та 29.03.2023 року уповноважений представник скаржника (боржника), а також прокурор в судовому засіданні 22.03.2023 року підтримали подану скаргу.

Представник стягувача в судових засіданнях 22.03.2023 року та 29.03.2023 року, а також представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судовому засіданні 22.03.2023 року проти задоволення скарги боржника заперечували.

Дослідивши матеріали скарги в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду скарги та заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін та прокурора, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказано, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), який регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій виконавців та є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державних та приватних виконавців.

Так, існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішення дає особі на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

У рішення від 15.10.2009 року Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його корись, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено ст. 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконання або надмірно його затримувати, а держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, в тому числі наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Судом встановлено, що на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 року, постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 року та постанови Вищого господарського суду України від 31.01.2012 року видано наказ у справі № 18/113-53/81 від 08.02.2012 року про стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват" 2 562 101,36 грн. основного боргу, 1 207 585,52 грн. курсової різниці при зміні валютних курсів, 118 209 236,00 грн. компенсації за відстрочення кінцевого розрахунку згідно з договором № 1331 від 24.11.1997 і додаткової угоди № 1 від 02.03.1998 року та угоди № 1 від 19.05.1998 року, 1 283 659,85 грн. три проценти річних від простроченої суми, 4020411,84 грн. комісійної винагороди згідно з договором доручення № 1348А від 02.03.1998 року і угодою № 1 від 19.05.1998 року, 25 500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 194,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В свою чергу, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 28.08.2012 року на підставі ст.ст. 17, 19 ,21, 25 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.02.2012 року у справі № 18/113-53/81.

Відповідно до ч. 7 ст. 83 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час вчинення відповідних дій) виїмка документа виконавчого провадження здійснюється виключно за рішенням суду. При проведенні виїмки оригіналу виконавчого документа чи виконавчого провадження суд у своєму рішенні зазначає про зупинення виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2014 року у справі №761/21069/14-к (провадження №1-кс/761/8248/2014) надано слідчому СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві капітану міліції Коломійцю О.О. тимчасовий доступ до документів виконавчого провадження НОМЕР_1, що перебувають у володінні Державної виконавчої служби України з можливістю їх вилучення.

Оперативним уповноваженим ВДСБЕЗ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві Бондаренком Д.В. 14.08.2014 року складено протокол тимчасового доступу до речей і документів та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно з ч. 4 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час вчинення відповідних дій) протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 року у справі № 18/113-53/81 за скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" визнано незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо незупинення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.02.2012 року №18/113-53/81. Зобов`язано відділ примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зупинити виконавче провадження НОМЕР_1 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.02.2012 у справі №18/113-53/81 на період вилучення оригіналів виконавчого провадження НОМЕР_1 та оригіналу виконавчого документу (наказу Господарського суду міста Києва від 08.02.2012 у справі №18/113-53/81).

При цьому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із вилученням оригіналу виконавчого провадження на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.07.2014 року, виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню до моменту повернення оригіналу виконавчого провадження.

На підставі вказаної постанови від 06.07.2016 року та п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 08.07.2016 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 01.09.2021 року, задоволено клопотання адвоката Сироватки С.С., який діє в інтересах Закритого акціонерного товариства "Спільне українсько-американське підприємство з іноземними інвестиціями "Укрелектроват" та зобов`язано відповідальну службову особу СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, яка здійснювала досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000381 від 23.04.2014 року, повернути володільцю в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України оригінали матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_1, що були вилучені згідно з протоколом 14.08.2014 року у межах указаного вище кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2014 (про тимчасовий доступ до матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1), що перебували у володінні Державної виконавчої служби України, за адресою: м. Київ, вул. Артема 73.

Супровідним листом від 17.05.2021 року №9308/125/56-2021 на підставі вказаної ухвали Шевченківського районного суду м. Києві від 02.02.2021 року № 761/2894/21 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернуто матеріали виконавчого провадження НОМЕР_1 у 4 томах, які останнім отримані 21.05.2021 року.

Проте, за результатами ознайомлення Відділом примусового виконання рішень з повернутими матеріалами ВП № НОМЕР_1 у 4 томах було виявлено відсутність у них оригіналу виконавчого документа, у зв`язку із чим виконавець звернувся до суду із поданням про видачу йому дубліката.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 року подання державного виконавця задоволено та видано дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 08.02.2012 року у справі №18/113-53/81.

В подальшому, оскільки постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 року у справі № 18/113-53/81 зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зупинити виконавче провадження № НОМЕР_1 на період вилучення оригіналів виконавчого провадження та оригіналу виконавчого документа, враховуючи повернення матеріалів виконавчого провадження та отримання дублікату наказу суду від 08.02.2012 року у справі № 18/113-53/81, останній дійшов до висновку про наявність підстав для поновлення виконавчого провадження.

Відповідно до частини 5 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Так, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни від 27.08.2021 року поновлено виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі ч. 5 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження".

У силу ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження мають право, між іншим, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця щодо виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Як встановлено судом, в обґрунтування поданої скарги на дії державного виконавця боржник - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" посилається на незаконні дії ДВС щодо прийняття постанови від 27.08.2021 року про поновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1 та, відповідно, просить визнати недійсною та скасувати постанову про поновлення виконавчого провадження від 27.08.2021 року, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови у державного виконавця були відсутні дані щодо законності повернення матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у іншому судовому провадженні (справа № 761/2894/21).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 року, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 року у задоволенні скарги боржника на дії ДВС відмовлено.

Наразі, судами відхилені посилання скаржника на відсутність підстав для поновлення виконавчого провадження з огляду на оскарження у касаційному порядку ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2021 року, оскільки ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2021 року у справі №761/2894/21 є чинною та відповідно обов`язковою до виконання на всій території України. Крім того, ухвалою Верховного Суду від 27.09.2021 року у справі №761/2894/21 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою боржника на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01.09.2021 року.

В подальшому постановою Верховного Суду від 07.12.2022 року касаційну скаргу ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задоволено частково, ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 року у справі № 18/113-53/81 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

При цьому, приймаючи постанову суд касаційної інстанції вважав вищенаведені висновки судів передчасними, оскільки суди попередніх інстанцій, роблячи такі висновки обмежились лише посиланням на те, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 є чинною та відповідно обов`язковою до виконання на всій території України, тобто оцінка щодо встановлення часу набрання чинності ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року не надавалась.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд зазначає, що за змістом ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Згідно положень ч. 3 ст. 100 КПК України документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Суд наголошує, що згідно п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст.ст. 171-174 КПК України, при цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскується крім тих, які повертаються власнику.

За системним аналізом зазначених положень КПК України питання про долю речових доказів та повернення майна володільцю під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час провадження - судом.

Чинний кримінальний процесуальний закон розрізняє поняття "суд" та "слідчий суддя", визначаючи стадії кримінального провадження (досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність) здійснення ними своїх повноважень та належним чином розмежовуючи їх (постанова Верхового Суду у справі № 234/17070/19 від 08.12.2020 року).

Тобто, у випадку, коли кримінальне провадження закрите слідчим, клопотання подане в порядку ст. 100 ч. 9 КПК України про долю речових доказів вирішується судом, а не слідчим суддею.

Наразі, оскільки оригінали документів виконавчого провадження № НОМЕР_1 не були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000381 від 23.04.2014 року, позаяк вони не містили в собі ознак зазначених в ч. 1 ст. 98 КПК України, та враховуючи, що за наслідками досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий СВ Шевченківського ВП ГУ НП у м. Києві прийшов до висновку про закриття кримінального провадження №0000381 від 23.04.2014 року в частинні ч. 1 ст. 367 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року у справі № 761/2894/21 зобов`язано повернути матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

При цьому, приписами ст. 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, серед яких відсутня ухвала щодо вирішення питання про повернення речових доказів в рамках кримінального провадження, винесена згідно ст. 100 КПК України.

Отже, виходячи з приписів вказаної статті в ухвалі від 02.02.2021 року у справі № 761/2894/21 зазначено, що остання оскарженню не підлягає, разом з тим на неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді згідно ч. 3 ст. 309 КПК України.

Приписами ст. 392 КПК України передбачено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку - судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 232 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням судді, ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" подано апеляційну скаргу, за якою Київський апеляційний суд ухвалою від 16 березня 2021 року відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі № 761/2894/21 та повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала, на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України.

В подальшому постановою Верховного Суду від 23.06.2021 року у справі № 761/2894/21 касаційну скаргу боржника задоволено, ухвалу Київського апеляційного суду від 16 березня 2021 року скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Зокрема, суд касаційної інстанції при постановленні ухвали та направленні скарги на розгляд до суду апеляційної інстанції дійшов висновку, що за результатом розгляду клопотання адвоката щодо вирішення питання про долю речового доказу у кримінальному провадженні № 0000381, а саме оригіналів матеріалів виконавчого провадження, було винесено ухвалу суддею Шевченківського районного суду м. Києва, а не слідчим суддею, як зазначено в ухвалі апеляційного суду, а отже суддя апеляційного суду переглянув судове рішення, на яке не було подано апеляційної скарги, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01.09.2021 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2021 року у справі № 761/2894/21 залишено без змін.

Таким чином, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року у справі № 761/2894/21 є такою, що постановлена суддею в межах досудового розслідування за № 0000381 від 23.04.2014 року, яке закрито у відповідній частині, та з урахуванням фактичного звернення з апеляційною скаргою, ухвали Київського апеляційного суду від 16.03.2021 року та постанови Верховного Суду від 23.06.2021 року, якою скасовано ухвалу апеляційної інстанції з передачею скарги для подальшого розгляду, набрала законної сили 01.09.2021 року.

Судом враховано приписи ст. 372 КПК України щодо визначення змісту ухвали суду, яка викладається окремим документом, і якою, зокрема, передбачена резолютивна частина із зазначенням: висновків суду, строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Так, зі змісту резолютивної частини ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року у справі № 761/2894/21 вбачається, що «ухвала оскарженню не підлягає, разом з тим на неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді».

Наразі, приписами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено низку обов`язків, виконання яких передбачає вжиття передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зважаючи на наведене та в контексті змісту резолютивної частини ухвали Шевченківського районного суду м. Києві від 02.02.2021 року у справі № 761/2894/21 суд зазначає, що дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 27.08.2021 року про поновлення вчинення виконавчих дій у ВП № НОМЕР_1 вчинені з урахуванням змісту отриманої ухвали Шевченківського районного суду м. Києві від 02.02.2021 року у справі № 761/2894/21, у спосіб та у відповідності до вимог, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

Судом наголошується на законодавчо закріплений імперативний обов`язок державного виконавця (усіх рівнів відповідно до визначеної структури) дотримуватися вимог Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Отже, за наявності застереження в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києві від 02.02.2021 року у справі № 761/2894/21 щодо неможливості її оскарження та за відсутності жодних доказів, в тому числі наданих боржником, на підтвердження обставин не набрання чинності вказаною ухвалою, єдиною відповідною дією державного виконавця було поновлення спірного виконавчого провадження.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 26.02.2021 року у справі № 910/15888/17, підставою для звернення до суду із скаргою на дії виконавця є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні скарги.

В свою чергу, відповідно до п. 9.13 постанови Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Статтею 343 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно до частини 3 ст. 343 ГПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При цьому, приймаючи до уваги принцип процесуальної економії та враховуючи чинність ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року у справі № 761/2894/21, правомірність якої встановлена за результатами перегляду її в апеляційному порядку, відтак, остання є обов`язковою до виконання на всій території України, суд зазначає, що як на момент первісного звернення зі скаргою 13.09.2021 року, так і на момент даного розгляду скарги боржника на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, навіть враховуючи набрання ухвалою суду від 02.02.2021 року у справі № 761/2894/21 законної сили 01.09.2021 року, ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" не наведено та судом не встановлено будь-яких неправомірних наслідків поновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1 постановою від 27.08.2021 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року у справі № 761/2894/21.

З огляду на викладене, судом не встановлено підстав для визнання незаконними дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо прийняття постанови від 27.08.2021 року про поновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1, а відтак і наявності підстав для визнання недійсною та скасування постанови Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни щодо прийняття постанови від 27.08.2021 про поновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1, в зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 234, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М. Селівон