РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.04.2023Справа № 910/1041/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участі секретаря судового засідання Улахли О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Анва"

про стягнення 1 953 037,1 грн

за участі представників:

від позивача: Сидорчук Я.О.;

від відповідача: Литвин В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Анва" про стягнення 1 953 037,1 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 200/ВЗЗ-2022 від 16.05.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк та спосіб усунення недоліків.

До Господарського суду міста Києва 30.01.2023 позивачем була подана заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1041/23, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.03.2023.

До Господарського суду міста Києва 28.02.2023 від відповідача надійшов відзив, яким заперечено позовні вимоги з огляду на наявність форс-мажорних обставин, у зв`язку із систематичними ракетними обстрілами починаючи з 15.06.2022 в районі знаходження виробничих потужностей відповідача.

Відповідачем 06.03.2023 подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Перед підготовчим засіданням 07.03.2023 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Для забезпечення процесуальних прав сторін судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28.03.2023.

Позивачем 15.03.2023 надано відповідь на відзив, якою спростовано доводи відповідача.

Відповідачем 27.03.2023 надано суду заперечення на відповідь на відзив, якими фактично продубльовано доводи відзиву.

За результатами підготовчого засідання 28.03.2023 суд прийняв рішення про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.04.2023.

У судовому засіданні 11.04.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 16 травня 2022 року укладено договір №200/ВЗЗ-2022, за умовами якого відповідач зобов`язався поставити позивачу формений одяг, а позивач прийняти та оплатити його вартість.

Пунктом 1.2. договору визначено, що найменування, номенклатура, асортимент та кількість товару зазначена в додатку № 1 до договору.

Сторонами підписано специфікацію, яка є додатком № 1 до договору від 16.05.2022, якою погоджено найменування товару (асортимент) - штани костюма літнього польового, ціну за одиницю - 730,02 грн, кількість товару - 20 000 одиниць та загальну вартість - 14 600 400,00 грн.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці позивача, сканкопія якої надсилається позивачем з його офіційної електронної пошти на електронну пошту відповідача вказану в розділі 13 договору. Відповідач зобов`язаний засобами телефонного зв`язку підтвердити позивачу отримання заявки.

У заявці зазначається найменування товару, місце його поставки, кількість та інша необхідна інформація.

Пунктом 5.2. договору визначено, що передача (приймання-здача) товару здійснюється в пунктах відвантаження за адресами у містах Києві, Львові, Одесі, Дніпрі тощо згідно заявок позивача.

Відповідно до пункту 5.6. договору право власності на товар переходить від відповідача до позивача після прийняття товару на склад позивача, факт чого засвідчується підписами уповноважених на це представників сторін у відповідній видатковій накладній.

Згідно з підпунктом 6.3.1. договору відповідач зобов`язаний забезпечити поставку якісного товару у строки, встановлені цим договором.

Заявкою № 78/8/2-686 від 09.06.2022 позивач визначив наступні строки та кількість поставки товару:

- до 31.07.2022 - 4 000 одиниць;

- до 15.08.2022 - 4 000 одиниць;

- до 31.08.2022 - 4 000 одиниць;

- до 15.09.2022 - 4 000 одиниць;

- до 30.09.2022 - 4 000 одиниць.

Факт отримання та погодження заявки № 78/8/2-686 відповідачем підтверджується підписом його директора.

Матеріалами справи підтверджується фактична поставка відповідачем товарів у наступні строки та кількості:

- видатковою накладною №171 від 15.08.2022 на товар у кількості 980 одиниць вартістю 715 419,60 грн;

- видатковою накладною №199 від 31.08.2022 на товар у кількості 3 020 одиниць вартістю 2 204 660,40 грн;

- видатковою накладною №322 від 07.12.2022 на товар у кількості 1 000 одиниць вартістю 730 020,00 грн;

- видатковою накладною №324 від 08.12.2022 на товар у кількості 1 500 одиниць вартістю 1 095 030,00 грн;

- видатковою накладною №325 від 08.12.2022 на товар у кількості 1 500 одиниць вартістю 1 095 030,00 грн.

Таким чином, відповідач за умовами договору № 200/ВЗЗ-2022 від 16.05.2022 зобов`язався поставити позивачу товар у кількості 20 000 одиниць не пізніше 30.09.2022, проте свої зобов`язання виконав лише частково у кількості 8 000 одиниць (40% від визначеної договором кількості) та з суттєвим порушенням строків.

Відповідно до матеріалів справи та пояснень представників сторін у судових засіданнях решту товару у кількості 12 000 одиниць відповідачем не було поставлено позивачу.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або Законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Статтею 216 та частиною другою статті 217 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (презумпція вини).

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Іншими словами, невиконання зобов`язання має знаходитись у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дією обставин непоборної дії.

Відповідач, обґрунтовуючи причини невиконання своїх зобов`язань за укладеним господарсько-правовим договором, посилається на наявність форс-мажорних обставин, які полягають у систематичних ракетних обстрілах починаючи з 15.06.2022 в районі знаходження виробничих потужностей останнього.

В якості доказу неможливості виконати зобов`язання за договором від 16 травня 2022 року повністю та у встановлені строки, відповідачем надано суду копію листа Вознесенської районної військової адміністрації від 22.02.2023 № 221/02.02-23/11, за змістом якого в Миколаївській області та, зокрема, у місті Вознесенськ (на території Вознесенської міської територіальної громади) починаючи з 15.06.2022 кількість ракетних обстрілів у порівнянні з березнем-першою половиною червня 2022 року збільшилась та щодоби становила в середньому 8-9 разів.

Крім того, відповідачем у якості доказу існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем та неможливістю виконання своїх зобов`язань за договором від 16.05.2022 надано сертифікат №0500-22-1985 від 27.12.2022, виданий Вінницькою торгово-промисловою палатою, яким засвідчено форс-мажорні обставини: військова агресія Російської Федерації проти України, ракетні та артилерійські обстріли та обстріли з РСЗВ по території Вознесенської міської територіальної громади Миколаївської області, які унеможливили виконання зобов`язань за договором від 16.05.2022 в строк.

Суд має зазначити, що відповідно до частини третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, посилаючись до здійснення ракетних обстрілів територіальної громади міста Вознесенськ як на основну підставу звільнення від господарсько-правової відповідальності за вчинене правопорушення відповідач мав прямий процесуальний обов`язок довести суду належними доказами у перш за все:

- факт наявності на території міста Вознесенськ у відповідача ділянки, цеху чи будь-якої іншої складової виробництва одягу;

- прямого причинно-наслідкового зв`язку зі збільшенням обстрілів території громади та неможливістю здійснення виробничої діяльності;

- неможливість виконання замовлення на виробництві за місцем реєстрації у місті Чигирин (понад 700 метрів квадратних виробничих та складських приміщень).

Зазначений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано. Суду не доведено належними доказами як факту наявності на території Вознесенської громади виробничих потужностей відповідача так і об`єктивної неможливості виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним ним договором № 200/ВЗЗ-2022 з огляду на посилення ракетних обстрілів саме міста Вознесенськ.

Окремо суд має зазначити, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Згідно Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 № 2263-IX. У подальшому, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.08.2022 № 2500-ІХ. Надалі, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 № 2738-IX. Згідно з Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно, станом на час укладення сторонами у справі договору № 200/ВЗЗ-2022, на час його виконання та на час винесення судом рішення у даній справі в Україні діє воєнний стан.

Таким чином, відповідач на момент укладення договору мав передбачати та усвідомлювати можливі негативні наслідки, які мали доволі очевидний характер, що можуть ускладнити виконання зобов`язань.

Крім того, за умовою пункту 8.1. договору № 200/ВЗЗ-2022 підставою для звільнення від відповідальності є обставини непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін.

Оскільки воєнний стан, військові дії, ракетні та артилерійські обстріли тощо є обставинами, що існували на час укладення договору, останні не можуть бути визнані належними фактичними підставами для звільнення від відповідальності за порушення умов цього договору.

Відповідно, суд погоджується з доводами позивача в частині того, що спірний договір був укладений сторонами 16.05.2022, тобто, під час дії воєнного стану, а тому аргументи відповідача про те, що укладаючи договір він не знав і не міг знати, що в подальшому можуть мати місце форс-мажорні обставини, пов`язані з широкомасштабною триваючою військовою агресією Російської Федерації проти України є безпідставними.

Окремо суд має наголосити, що відповідачем не доведено жодним належним доказом, що зазначені ним обставини (військова агресія проти України та ракетні обстріли) прямо вплинули на виконання зобов`язань за укладеним ним господарсько-правовим договором та зробили неможливим їх виконання у встановлені строки та обсягах поставки. Матеріали справи не містять жодного доказу, що у результаті військових дій було пошкоджено або знищено будь-яке майно відповідача.

Судом відхилені і посилання відповідача до наслідків ракетних обстрілів агресором, що спричинили тривалі відключення енергосистеми України, оскільки останні мали місце після спливу встановлених договором строків виконання зобов`язань відповідача за укладеним сторонами у справі господарсько-правовим договором і не могли вплинути на належне виконання ним своїх обов`язків.

Судом досліджено матеріали листування відповідача з Товариством з обмеженою відповідальністю "Дрімм Текс", Товариством з обмеженою відповідальністю "Швейна фабрика "Євроспецкомплект", Приватним підприємством "Аллен Бізнес", Товариством з обмеженою відповідальністю "Ольстер" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастер 7". Зазначені матеріали листувань не можуть бути визнані судом належними доказами докладання відповідачем усіх можливих зусиль та вжиття заходів для вирішення проблем з вчасною та у повному обсязі поставкою необхідного товару позивачу, оскільки ці матеріали не доводять того, що відповідач звертався до своїх контрагентів саме для надання допомоги з виготовлення текстильних виробів саме за договором № 200/ВЗЗ-2022 від 16.05.2022.

Більше того, усвідомлюючи неможливість виконання своїх зобов`язань за договором №200/ВЗЗ-2022 від 16.05.2022 відповідач у перш за все мав попередити свого контрагента за цим договором та ініціювати в порядку статті 188 Господарського кодексу України внесення відповідних змін до власного зобов`язання.

Докази вчинення відповідачем будь-яких дій, направлених на повідомлення позивача до моменту розірвання договору матеріали справи не містять.

Разом з тим, відповідачем надано суду копію листа від 28.12.2022 адресованого позивачу з повідомленням про настання обставин непереборної сили, які свідчать про необхідність внесення змін до договору для продовження строку постачання товару до 26.12.2022 (включно) та зменшення обсягу постачання товару до 8 000 одиниць.

Як зазначалось судом раніше, кінцевою датою поставки всього обсягу товару за договором є 30.09.2022.

Матеріали справи містять копію листа позивача №78/8/2-2254/1 від 28.11.2022 про розірвання договору № 200/ВЗЗ-2022 від 16.05.2022 в односторонньому порядку з 08.12.2022.

Таким чином, направлення пропозиції внесення змін до договору через 20 днів з моменту його припинення та майже через три місяці з моменту остаточного прострочення передачі повного обсягу товару не приймається судом в якості доказу вжиття відповідачем заходів для вирішення проблем з вчасною та у повному обсязі поставкою необхідного товару позивачу.

Крім того, судом прийнято до уваги, що лист №78/8/2-2254/1 від 28.11.2022 направлено відповідачем на електронну адресу загальнодоступного електронного поштового сервісу, яка могла бути створеною будь-якою особою і не є офіційно передбаченою договором електронною адресою 3078ngu.gov.ua.

Таким чином, судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б наявність пропозиції про укладення сторонами додаткової угоди про зміну строків та обсягів поставки товару протягом строків виконання відповідачем своїх зобов`язань та у розумні строки з моменту виникнення обставин, що могли перешкодити їх виконанню.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений сторонами у справі договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до пункту 7.3. договору за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці позивача, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки позивач просить суд стягнути з відповідача 1 135 414,70 грн пені, нарахованої за порушення строків поставки товару в розмірі 715 419,60 грн. за період з 01.08.2022 по 14.08.2022, на суму 2 204 660,40 грн за період з 01.08.2022 по 30.08.2022, на суму 730 020,00 грн за період з 16.08.2022 по 06.12.2022., на суму 1 095 030,00 грн за період з 16.08.2022 по 07.12.2022, на суму 1 095 030,00 грн за період з 16.08.2022 по 07.12.2022, на суму 2 920 080,00 грн за період з 01.09.2022 по 07.12.2022, на суму 2 920 080,00 грн за період з 16.09.2022 по 07.12.2022, на суму 2 920 080,00 грн за період з 01.10.2022 по 07.12.2022 та штрафу в розмірі 7% на суму 730 020,00 грн за період з 16.08.2022 по 06.12.2022, на суму 1 095 030,00 грн за період з 16.08.2022 по 07.12.2022, на суму 1 095 030,00 грн за період з 16.08.2022 по 07.12.2022, на суму 2 920 080,00 грн за період з 01.09.2022 по 07.12.2022, на суму 2 920 080,00 грн за період з 16.09.2022 по 07.12.2022, на суму 2 920 080,00 грн за період з 01.10.2022 по 07.12.2022.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок пені та визнано його арифметично вірним.

За таких умов, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 1 135 414,70 грн пені, нарахованої за загальний період з 01.08.2022 по 07.12.2022.

Судом перевірено розрахунок штрафу на загальну суму 817 622,40 грн, встановлено його правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 817 622, 40 грн.

Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Анва" (20901, Черкаська обл., Чигиринський р-н, м. Чигирин, вул. Богдана Хмельницького, 3, ідентифікаційний код 03058052) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) пеню у розмірі 1 135 414 (один мільйон сто тридцять п`ять тисяч чотириста чотирнадцять) грн 70 коп., штраф у розмірі 817 622 (вісімсот сімнадцять тисяч шістсот двадцять дві) грн 40 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 29 295 (двадцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн 56 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 21.04.2023

Суддя Т.Ю.Кирилюк