ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

11 квітня 2023 року Справа № 918/531/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивача 1 - Чухрай О.В., Гаврильчик М.А.;

позивача 2 - не з`явився;

відповідача 1 - Сорока В.Г.;

відповідача 2 - Будній М.М.;

відповідача 3 - не з`явився;

третої особи 1 - не з`явився;

третьої особи 2 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Антарес» (вх.№977/23 від 08.03.2023) та Відповідача 2 - ОСОБА_1 (вх.№976/23 від 08.03.2023) на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 13.02.2023, повний текст якого складено 20.02.2023, у справі №918/531/22 (суддя Пашкевич І.О.)

за позовом 1. ОСОБА_2

2. ОСОБА_3

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Антарес»

2. ОСОБА_1

3. Гощанської селищної ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Зарічненської селищної ради, Департамент цифрової трансформації та

забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства та

скасування запису про державну реєстрацію змін до установчих документів,-

Додатковим рішенням від 13.02.2023 частково задоволено заяву ОСОБА_2 про прийняття додаткового рішення. Присуджено до стягнення з Відповідача 1 ТзОВ «Антарес» на користь ОСОБА_2 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У покладенні на Відповідачів 1,2 решти витрат у сумі 20000,00 грн судом відмовлено.(т.3, арк.справи 97-104).

Ухвалюючи додаткове рішення, надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч.4 ст.126 ГПК України, зокрема, критеріям розумності та доцільності, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є стягнення із Відповідачів -1 та -2 на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Господарський суд зауважив, що позов було пред`явлено до трьох Відповідачів, а відтак стягнення витрат понесених Позивачем-1 по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/531/22 у розмірі 40000 грн 00 коп. повинно бути пропорційно задоволеним позовним вимогам із пропорційним розподілом щодо кількості відповідачів. Оскільки позов задоволено частково щодо двох позовних вимог з чотирьох, у задоволенні позову до Відповідача-3 судом відмовлено, відтак витрати по оплаті професійної правничої допомоги у справі №918/531/22, Позивач-1 має право стягнути з Відповідачів-1 та -2 пропорційно задоволеним вимогам, проте не солідарно з обох, а з кожного окремо, позаяк відповідачі-1 та -2 не є солідарними боржниками у даній справі.

Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, ОСОБА_1 та ТзОВ «Антарес» подали скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду, в яких просили скасувати додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 13.02.2023 у даній справі та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2 від 02.02.2023 про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат відмовити повністю.(т.3, арк.справи 169-173, 179-183).

Обґрунтовуючи свої скарги, Відповідачі -1 та -2 стверджують, що додаткове рішення є безпідставним та необґрунтованим, його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесу-ального права, неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи, неправиль-ної оцінки доказів, без урахування практики Верховного суду. Скаржники звертають увагу суду, що в Договорі про надання правничої допомоги від 25.07.2022 укладеного Позивачем-1 ( ОСОБА_2 ) та Адвокатським Бюро «Михайла Гаврильчика» не визначено розмір гонорару за надання правничої допомоги по справі №918/531/22 в Господарському суді Рівненської області, а лише зазначено, що правнича допомога оплачується в сумі, що визначається актами приймання-передачі наданих послуг, що суперечить вимогам ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», нормам Цивільного кодексу України та є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу. Апелянти вважають, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що наданий Позивачем-1 Акт виконаних робіт від 22.12.2022 для підтвердження вартості та обсягу витрат на правничу допомогу, не містить жодного посилання на справу №918/531/22, тоді як в Договорі про надання правничої допомоги від 25.07.2022 таке посилання наявне.

Скаржники стверджують, що в позовній заяві поданій до суду 27.07.2022 Позивачем зазначено попередній орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн, проте в заяві про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат від 02.02.2023 Позивачем вказано витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40000 грн, що вдвічі перевищує заявлену суму попереднього розрахунку, при цьому судом першої інстанції порушено вимоги ч.6 ст.129 ГПК України щодо необхідності доведення стороною неможливості передбачити збільшення таких витрат на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, а також порушено принцип змагальності сторін, передбачений ст.ст. 2, 13 ГПК України.

Крім наведених обґрунтувань, ОСОБА_1 також зауважує, що не вважає себе належним відповідачем у справі №918/531/22.

Відповідач 1 ТзОВ «Антарес» в апеляційній скарзі на додаткове рішення від 13.02.2023, крім наведеного вище також повідомив, що під час провадження в суді першої інстанції з боку Позивача-1 та його представника мало місце затягування розгляду справи, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, що відповідно до ч.5 ст.129 ГПК повинно бути враховано судом, однак не було враховано при вирішенні питання про розподіл судових витрат Позивача-1 на професійну правничу допомогу.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 відкрито апеляційні провадження у справі №918/531/22 та призначено до розгляду на 11.04.2023. Вирішено розгляд скарг ТзОВ «Антарес» та ОСОБА_1 на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 13.02.2023 у справі №918/531/22 здійснювати в межах одного апеляцій-ного провадження.(т.3, арк.справи 176, 188).

23.03.2023 на адресу суду надійшли відзиви, в яких представник ОСОБА_2 просить апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТзОВ «Антарес» залишити без задоволення, а додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 13.02.2023 у справі №918/531/22 без змін. (т.3, арк. справи 232-238, 248-255).

В судовому засіданні апеляційної інстанції 11.04.2023, представник Відповідача 1 ТзОВ «Антарес» та представник Відповідача-2 ОСОБА_1 підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задоволити. ОСОБА_2 та його представник, заперечили проти доводів та вимог апеляційних скарг, надали пояснення в обґрунтування своєї позиції.

Інші учасники справи не забезпечили явки своїх представників у призначене на 11.04.2023 судове засідання апеляційної інстанції, проте така неявка не перешкоджає розгляду справи, позаяк присутність представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріалів справи достатньо для розгляду скарги по суті.

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 12.01.2023 господарським судом Рівненської області у справі №918/531/22 було прийнято рішення, яким задоволено частково позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ТзОВ «Антарес» (надалі в тексті ТзОВ «Антарес», Відповідач-1), до ОСОБА_1 (надалі в тексті ОСОБА_1 , Відповідач-2); Гощанської селищної ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самотійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Зарічненська селищна рада та Департамент цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради. Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Антарес» від 19.07.2022, оформлене протоколом від 19.07.2022 №1/2022, яким припинено повноваження ОСОБА_2 на посаді директора товариства і звільнено його з посади директора ТзОВ «Антарес» на підставі п.5 ст.41 Кодексу законів про працю України, призначено на посаду директора ТзОВ «Антарес» ОСОБА_1 . Скасовано рішення (запис) державного реєстратора від 21.07.2022 №5 про державну реєстрацію змін до установчих документів ТзОВ «Антарес» в частині зміни відомостей про керівника. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. В задоволенні позовних вимог до Гощанської селищної ради відмовлено.(т.3, арк.справи 38-49).

03.02.2023 від ОСОБА_2 надійшла заява про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат, у якій Позивач - 1 просить суд стягнути солідарно з Відповідачів-1 та -2 на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн 00 коп. та заява про поновлення строку звернення із заявою про прийняття додаткового рішення.(т.3, арк.справи 57-60).

13.02.2023 від представників ТзОВ «Антарес» адвоката Буднього М.М. та адвоката Сороки В.Г. надійшли заперечення на клопотання (заяву) ОСОБА_2 про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат.

На підтвердження понесених витрат, ОСОБА_2 , надав копію договору про надання професійної правничої допомоги від 25.07.2022; копію Акту виконаних робіт від 22.12.2022. (т.3, арк.справи 21-23).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2022 ОСОБА_2 (далі клієнт) та Адвокатське бюро «Михайла Гаврильчика» (далі Адвокатське бюро) в особі Гаврильчика Михайла Адамовича засновника Адвокатського бюро уклали Договір №12 про надання правничої допомоги.(надалі в тексті Договір).

Згідно з п.1 Договору клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

У відповідності до розділу 2 Договору Адвокатське бюро на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги:

- представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в судах, державних органах, органах місцевого самоврядування, в правоохоронних органах і адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів;

- партнерам, адвокатам та співробітникам Адвокатського бюро забороняється розголошу-вати дані, та передавати документацію що є адвокатською таємницею, третім особам, а також використовувати її в своїх інтересах;

- виконуючи умови даного Договору зазначених в п.2.1 Договору юридичної допомоги, Адвокатське бюро керується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», чинним законодавством, та умовами цього Договору;

- отримані від клієнта оригінали, та копії документів Адвокатське бюро має право переда-вати лише за спільним зверненням клієнта, або одному з них за нотаріально завіреною згодою інших, або їх представнику за нотаріально завіреною заявою з переліком необхідних документів, та належним чином оформленою довіреністю;

- Адвокатське бюро при виконанні доручень клієнта та умов Договору зобов`язане реалізовувати права та обов`язки за Договором, керуючись виключно інтересами клієнта, та діяти з таким розрахунком, щоб максимально знизити можливість заподіяння матеріальної, чи нематеріальної шкоди, та будь-яких інших збитків клієнту, та вірогідність притягнення клієнта, працівників, та посадових осіб клієнта у майбутньому до будь-яких видів відповідальності;

- для надання юридичної допомоги клієнту Адвокатське бюро призначає ОСОБА_4 .

Згідно з розділом 3 Договору клієнт приймає на себе наступні зобов`язання:

- вчасно забезпечувати Адвокатське бюро всім необхідним для виконання його доручень, передбачених цим Договором, в тому числі документами в необхідній кількості екземплярів, внутрішніми нормативними актами, які регулюють діяльність клієнта, у випадку необхідності робочим місцем, транспортними засобами;

- при вирішенні спорів клієнта з іншими підприємствами, установами, організаціями, та фізичними особами, органами державної влади, та місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, оперативно надавати повну та достовірну інформацію, що необхідна для врегулювання відповідного спору;

- оплачувати витрати, необхідні для виконання його доручень;

- оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділу 4 Договору.

Сторони Договору узгодили між собою порядок здійснення розрахунків у розділі 4 Договору, а саме:

- правничу допомогу, що надається Адвокатським бюро, клієнт оплачує в розмірі, що визначається актами приймання - передачі наданих послуг;

- оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку;

- при розрахунку вартості юридичної допомоги, вказаної в п.4.1 даного договору, враховується час, витрачений Адвокатським бюро, його партнерами та співробітниками;

- за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представ-никами кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро юридичної допомоги, та її вартість. Акт надсилається клієнту Адвокатським бюро факсимільним зв`язком, або поштою. На письмову вимогу клієнта Адвокатське бюро може надавати Акти про надання юридичної допомоги, в яких буде вказано перелік наданої юридичної допомоги із ідентифікацією;

- Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав Адвокатському бюро письмові аргументовані заперечення на акт;

- сума, вказану в п.4.1 даного Договору є гонораром Адвокатського бюро за надання юридичної допомоги, та поверненню не підлягає;

- сума вказана в п.4.1 даного Договору, щомісячно корегується згідно офіційного індексу інфляції;

- в акті, зазначеному в п.4.4 Договору сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта.

Згідно з п.7.1 Договору даний договір укладений на весь строк розгляду справи у судах, до набрання судового рішення законної сили, та набирає чинності з моменту його підписання.

22.12.2022 сторони Договору підписали між собою Акт виконаних робіт.

В акті сторони засвідчили наступне: Чухрай О.В. та Адвокатське бюро «Михайла Гавриль-чика» в особі засновника Гаврильчика Михайла Адамовича склали цей Акт про те, що Адвокатським бюро надані Клієнту такі юридичні послуги (правнича допомога): надання консультації, збір доказів, складання позовної заяви до Господарського суду Рівненської області про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Антарес» яке оформлено протоколом №1/2022 від 19.07.2022, складання заяв про забезпечення позову, складання відповіді на відзив, складання заяв про збільшення позовних вимог, складання заяви про залучення в якості третіх осіб, відправлення копії зазначених документів відповідачам у справі, здійснення представництва інтересів Клієнта в Господарському суді Рівненської області.

Загальна вартість наданих клієнту юридичних послуг становить 40000 грн 00 коп., без ПДВ. Сторони претензій одна одній не мають.

Акт виконаних робіт підписаний та завірений обома сторонами.

Як вже зазначалось, господарський суд Рівненської області додатковим рішенням від 13.02. 2023 частково задоволив заяву Позивача-1 ОСОБА_2 та присудив до стягнення з Відповідаів -1 та -2 по 10000,00 грн з кожного витрат на професійну правничу допомогу.(т.3, арк.справи 97-104).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарги безпідставні та не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до п.п.1,2,4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України (надалі в тексті ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.5 ст.244 ГПК України, додаткове рішення або ухвала про відмову в прий-нятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване ст.1312 Конституції України, ст.16 ГПК України та відповідними нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Переглядаючи додаткове рішення, колегія судів зауважує, що судові витрати, відповідно до приписів статті 123 ГПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходжен-ням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно приписів ст.126 ГПК України, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання прав-ничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судо-вих витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Господарського суду Рівненської області у даній справі ухвалено 12.01.2023 (повний текст складено та підписано 23.01.2023). Як вбачається з матеріалів справи, Позивач-1 подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу солідарно з Відпо-відачів -1 та -2 в сумі 40000,00 грн, яка була зареєстрована канцелярією суду першої інстанції 03.02.2023.

Разом із вказаною заявою надійшла заява ОСОБА_2 про поновлення строку звернення із заявою про прийняття додаткового рішення, у якій пояснено, що рішення прийняте за відсутності ОСОБА_2 , а повний текст рішення від 12.01.2023 надійшов на його електронну адресу 31.01. 2023.

Ухвалою від 06.02.2023 призначено до розгляду у судовому засіданні на 13.02.2023 заяви ОСОБА_2 про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та про поновлення строку звернення із заявою про прийняття додаткового рішення. Учасникам справи запропоновано надати письмові пояснення з приводу заяви про прийняття додаткового рішення та про поновлення строку звернення із заявою про прийняття додаткового рішення.

Враховуючи зазначене, звернення Позивача-1 із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №918/531/22 з наданням відповідних доказів понесення витрат на надання професійної правничої допомоги та з наданням клопотання про поновлення пропущеного строку відповідає ст.129 ГПК України.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 зазначеного Закону договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов-язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений договором у вигляді фіксо-ваної суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Колегія суддів виходить з того, що за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ГПК України).

В постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц Великої Палати Верховного Суду та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 ГПК України), що не позбавляє суд обов`язку перевірити достовірність доказів наданих позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивача-1 у справі №918/531/22 представляв адвокат Гаврильчик М.А., що стверджується Договором про надання правової допомоги №12 від 25.07. 2022, відповідно до розділу 4 якого, сторони погодили, що правничу допомогу, яка надається Адвокатським бюро, клієнт оплачує в розмірі, що визначається актами приймання-передачі наданих послуг.

У позовній заяві Позивачем-1 зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які останній поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, яка складається із витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги у розмірі 20000 грн 00 коп.

Натомість, в підтвердження наданих послуг згідно Договору від 25.07.2022 Позивач-1 надав Акт виконаних робіт від 22.12.2022 на суму 40000,00 грн, який містить застереження про відсутність претензій сторін одна до одної та підписаний і завірений обома сторонами.(т.3, арк. справи 21-23).

Також, на підтвердження повноважень на представництво інтересів ОСОБА_2 в суді першої інстанції матеріали справи містять ордер адвоката Гаврильчика Михайла Адамовича, серія ВК №1051280 від 07.09.2022, виданого адвокатським бюро «Михайла Гаврильчика» на підставі договору про надання правової допомоги №12 від 25.07.2022 та копія свідоцтва адвоката Гаврильчика Михайла Адамовича про право на заняття адвокатською діяльністю №528 від 02.10.2006.(т.1, арк.справи 226-227)

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що адвокат Гаврильчик М.А. виставив для ОСОБА_2 рахунок №1 від 01.02.2023 на оплату юридичних послуг (правової допомоги) на суму 40 000 грн 00 коп. (т.3, арк.справи 62).

З матеріалів справи вбачається, що подані документи від ОСОБА_2 підписані:

- ОСОБА_2 особисто, а саме: позовна заява вх. № 2045/22 від 27.07.2022, клопотання про витребування доказів та виклик свідків вх. № 5432/22 від 27.07.2022, заява про забезпечення позову вх. № 2046/22 від 27.07.2022, клопотання про повернення судового збору вх.№2095/22 від 01.08.2022, заява про забезпечення позову вх.№2093/22 від 01.08.2022, заява про забезпечення позову вх.№2511/22 від 02.09.2022, заява про збільшення позовних вимог вх.№2589/22 від 07.09. 2022, заява про збільшення позовних вимог вх.№2660/22 від 12.09.2022, клопотання про витребу-вання доказів та виклик свідків від 09.09.2022, відповідь на відзив вх.№7011/22 від 26.09.2022, клопотання про виклик свідка від 22.09.2022, лист вх.№7180/22 від 29.09.2022, лист вх.№8282/22 від 01.11.2022, заява про ознайомлення з матеріалами справи вх.№8566/22 від 09.11.2022, заява вх. №373/23 від 12.01.2023, лист вх.№394/23 від 12.01.2023, заява про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат вх.№576/23 від 03.02.2023; заява про поновлення строку звернення із заявою про прийняття додаткового рішення вх.№575/23 від 03.02.2023;

- адвокатом Гаврильчиком М.А.: заява про залучення в якості третіх осіб вх.№2706/22 від 14.09.2022, клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи вх. №7142/22 від 27.09.2022, вступне слово від 22.12.2022, судові дебати вх.№375/23 від 12.01.2023.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, підписання ОСОБА_2 особисто вищевказаних документів по справі не спростовує обставин надання адвокатом Гаврильчиком М.А. правової допомоги щодо її підготовки. Аналогічна позиція викладена у постанові Касацій-ного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.12.2019 у справі №924/122/19).

Крім того, адвокат Гаврильчик М.А. був присутній у судових засіданнях 27.09.2022, 04.10. 2022, 27.10.2022, 10.11.2022, 22.11.2022, 06.12.2022 (яке не відбулося через відсутність електро-постачання) та 22.12.2022, а відтак у суду першої та апеляційної інстанцій відсутні сумніви у тому, що для Чухрая О.В. було надано правову професійну допомогу адвокатом Гаврильчиком М.А.

Як вірно зазначив, суд першої інстанції акт виконаних робіт від 22.12.2022, наданий Позивачем-1 на підтвердження вартості та обсягу витрат на правничу допомогу, не містить посилання на справу №918/531/22, однак таке не свідчить, що правничи послуги 22.12.2022 надані адвокатом в іншій справі, аніж №918/531/22, позаяк Відповідачами -1 та -2 не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій доказів того, що адвокат Гаврильчик М.А. надавав для Чухрая О.В. правову допомогу у іншій справі.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 22.01.2021 у справі №925/1137/19 зазначив, що за висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10. 2019 у справі №922/445/19, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК).

У постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкоду-вання суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд постанові від 01.10.2020 у справі №910/15191/19 звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст.627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст.43 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що місцевий суд, керуючись принципами справедливості та верховенством права дійшов вірного висновку, що обсяг робіт, виконаний представником Позивач-1 був необхідним та доцільним у межах розгляду справи. Як і вірним був висновок суду першої інстанції про те, що стягнення витрат понесених Позивачем-1 по оплаті професійної правничої допомоги у справі №918/531/22 у розмірі 40000 грн 00 коп. повинно бути пропорційно задоволеним позовним вимогам. Оскільки позов задоволено частково щодо двох позовних вимог з чотирьох, то до стягнення підлягає 50% від заявленої суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, тобто в сумі 20000,00 грн.

Жодних підстав для переоцінки висновків суду першої інстанції колегія суддів не вбачає. При цьому, колегія суддів зауважує на належному виконанні покладеного на суд першої інстанції обов`язку щодо мотивації додаткового рішення, оскільки обґрунтування щодо відхилення доводів Відповідачів ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права та демонструє справедливий та однаковий підхід до заслуховування доводів сторін у даній справі з належним застосуванням принципів господарського судочинства згідно з ч.3 ст.2 ГПК України.

Проте, оскільки постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.04. 2022 у даній справі скасовано рішення господарського суду Рівненської області від 12.01.2023 в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат та відмовлено щодо нього у задоволенні позову колегія суддів вважає, що обґрунтованим буде покладення на Відповідача-1 ТзОВ «Антарес» понесених Позивачем-1 витрат з оплати професійної правничої допомоги пропорційно задово-леним позовним вимогам у сумі 20000,00 грн.

Розглянуто всі доводи та вимоги апеляційних скарг, порушених, невизнаних або оспоре-них прав чи інтересів Скаржників не встановлено.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

За наслідками розгляду апеляційних скарг Відповідачів -1 та -2, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, однак визнання Північно-західним апеляційним господарським судом в постанові від 11.04.2023 у справі №918/514/22 ОСОБА_1 неналежним відповідачем рішення суду першої інстанції в частині покладення витрат на професійну правничу допомогу на ОСОБА_1 , з підстав ст.277 ГПК України належить скасувати через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції встановленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними та невідповідності обставинам справи висновків, викладених в рішенні, що призвело до ухвалення частково необґрунтованого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Антарес» та ОСОБА_1 на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 13.02.2023 у справі №918/531/22 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 13.02.2023 у справі №918/531/22 скасувати в частині покладення судових витрат на ОСОБА_1 .

3. Змінити частину другу резолютивної частини додаткового рішення від 13.02.2023, виклавши її в наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Антарес» (33013, м.Рівне, вул. Кавказька, 3, офіс 305, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 20000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу».

4. Доручити місцевому господарському суду видачу відповідного наказу.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

6. Матеріали справи №918/531/22 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Філіпова Т.Л.