ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/349/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-Флекс" (49006, м. Дніпро, вул. Звивиста, 28);
до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "СВ" (62332, Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Польова, 11).
про стягнення коштів у розмірі 1 110 844,19 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд-Флекс", м. Дніпро, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "СВ", с. Руська Лозова, про стягнення заборгованості за договором постачання № 362 від 28.05.2014, в розмірі 1 110 844, 19 грн, з яких: 776 879, 10 грн - основна заборгованість; 134 955, 89 грн - пеня; 20 241, 94 грн - 3 % річних; 178 767, 26 грн - інфляційні збитки. Підставою для звернення до господарського суду стало порушення відповідачем умов укладеного між сторонами даного спору договору № 362 в частині вчасної та в повному обсязі оплати за поставлений позивачем товар. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду. Справу № 922/349/23 визнано малозначною та її розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, у строки, визначені ухвалою суду від 02.02.2023 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до акту Господарського суду Харківської області, ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.02.2023 по справі № 922/349/23, яка адресована Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма "СВ" не відправлено, у зв`язку з призупиненням Акціонерним товариством «Укрпошта» приймання та пересилання поштових відправлень до тимчасово окупованих територій України та районів ведення бойових дій, на території яких не працюють відділення поштового зв`язку у зв`язку з повномасштабною збройною агресією Росії проти України - до поштового відділення 62332.

Відповідно до ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (у редакції Закону України від 21.04.2022 N 2217-IX) якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до вищезазначених правових норм, судом було повідомлено відповідача про розгляд даної справи Господарським судом Харківської області, шляхом здійснення публікації на офіційному вебсайті судової влади України.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

На адресу суду від учасників справи не надходило належно оформленого клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року.

Харківська міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №152 від 14.07.2022), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за №453/37789.

При цьому Господарський суд Харківської області продовжує здійснювати правосуддя та працює у дистанційному режимі.

На підставі вищевикладеного та у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася у місті Харкові та Харківській області, та те, що відповідач знаходиться в зоні проведення активних бойових дій та поштове відділення за місцезнаходженням позивача остаточно не відновило роботу, з метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, повне рішення складено та підписано 20.04.2023, у зв`язку з об`єктивною неможливістю його підписання у строки, передбачені ГПК України, через боєві дії на території м. Харкова та Харківської області.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи, суд встановив наступне.

28 травня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Флекс» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "СВ" (відповідач, покупець) укладений договір постачання № 362 (договір), згідно п.2.1. якого позивач зобов`язався поставити відповідачу, а відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно оплатити і прийняти пакувальний матеріал (скотч з логотипом, скотч, стреч плівку, термоетикетки, повітряно-бульбашкову плівку) (товар).

Цей договір є чинним та відповідно положень п.10.8. діє до 31.12.2014, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків які виникли під час дії договору. У випадку, якщо 10 календарних днів до строку його припинення одна із сторін письмово не повідомила другу о згоді його припинення, договір є пролонгованим на аналогічних умовах на наступний календарний рік.

Відповідно до умов договору позивачем було передано відповідачу товар, зокрема за видатковими накладними №:

- 9948 від 22.09.2021 стретч плівка 8 мкм 600 м в кількості 252 шт. на суму 55 641,60 грн;

- 10076 від 24.09.2021 стретч плівка 8 мкм 600 м в кількості 270 шт. на суму 44 712, 00 грн;

- 10345 від 01.10.2021 стретч плівка 12 мкм 400 м в кількості 324 шт. на суму 53 654, 40 грн;

- 10996 від 18.10.2021 стретч плівка 12 мкм 400 м в кількості 324 шт. на суму 53 654, 40 грн;

- 11789 від 04.11.2021 стретч плівка 12 мкм 400 м в кількості 324 шт., стрічка ПП з липким шаром 48x270 прозора, в кількості 1296 шт., на загальну суму 134 011, 58 грн;

- 12343 від 17.11.2021 стретч плівка 12 мкм 400 м в кількості 360 шт. на суму 63 590, 40 грн;

- 12826 від 29.11.2021 стретч плівка 12 мкм 400 м в кількості 360 шт. на суму 64 782, 72 грн.;

- 13605 від 16.12.2021 стретч плівка 12 мкм 400 м в кількості 360 шт. на суму 63 590, 40 грн;

- 13872 від 22.12.2021 стретч плівка 12 мкм 400 м в кількості 120 шт., стрічка ПП з липким шаром 48x270 прозора, в кількості 720 шт. на загальну суму 65 476, 80 грн;

- 258 від 13.01.2022 стретч плівка 12 мкм 400 м в кількості 360 шт. на суму 63 590, 40 грн;

- 396 від 18.01.2022 стретч плівка 12 мкм 400 м в кількості 270 шт. на суму 47 692, 80 грн;

- 723 від 26.01.2022 стретч плівка 12 мкм 400 м в кількості 270 шт. на суму 48 885, 12 грн;

- 953 від 01.02.2022 стрічка ПП з липким шаром 48x270 прозора в кількості 720 шт., стрічка ПП з липким шаром 72x240 прозора в кількості 360 шт. на загальну суму 73 802, 88 грн;

- 1311 від 09.02.2022 стрічка ПП з липким шаром 144x800 м 38 мкм прозора в кількості 6 шт., на суму 4 147, 20 грн;

а разом за зазначеними видатковими накладними відповідачем було поставлено товару на загальну суму 837 232, 70 грн, з урахуванням ПДВ.

Згідно з вимогами п.3.1. договору, відповідач зобов`язаний здійснити оплату за товар протягом 21 календарного дня у розмірі 100 % від вартості за кожну партію товару.

Згідно з умовами п.8.4. договору сторонами погоджено, що за порушення строків оплати товару відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактичної заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з дня. наступного за днем настання строку оплати.

Як вказує позивач, відповідач оплату за поставлений позивачем товар здійснив частково та несвоєчасно і має заборгованість перед позивачем за поставлений товар у розмірі 776 879, 10 грн, враховуючи ПДВ.

Отже, свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, тоді як відповідач допустив несвоєчасні розрахунки за отриманий товар, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

На час розгляду даного спору, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем зазначеної у позові суми заборгованості у добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, відповідно до наданих до матеріалів справи видаткових накладних відповідач (покупець) отримав від позивача товар на загальну суму 837 232, 70 грн. Проте, всупереч вимогам договору поставки № 362, свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар виконав не у повному обсязі та, станом на час розгляду даного спору, має заборгованість за договором у сумі 776 879, 10 грн.

Відповідачем дана сума заборгованості спростована не була.

Також матеріали справи не містять доказів сплати зазначеної суми заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати товару за договором поставки від 28.05.2014.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суму боргу за договором поставки від 28.05.2014, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 776 879, 10 грн заборгованості за отриманий товар належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з умовами п.8.4. договору сторонами погоджено, що за порушення строків оплати товару відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактичної заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з дня. наступного за днем настання строку оплати.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У ч. 2 ст. 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки від 28.05.2014, позивач нарахував відповідачеві пеню, яка, станом на 13.01.2023, складає 134 955, 89 грн.

Розрахунок суми пені перевірено судом. Відповідачем контррозрахунку суми пені надано не було.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов`язань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність нарахування позивачем пені в розмірі 134 955, 89 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 20 241, 94 грн та 178 767, 26 грн інфляційних витрат, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, підлягають задоволенню як правомірні та обґрунтовані (здійснений позивачем розрахунок перевірено судом).

Відповідно ст. 55 Конституції України, ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд-Флекс" обгрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати в даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 126, 129, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "СВ" (, адреса: 62332, Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Польова, буд.11) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Флекс» (, адреса: 49006, м. Дніпро, вул. Звивиста, буд. 28) основну заборгованість за договором № 362 від 28.05.2014 у розмірі 776 879, 10 грн, пеню у розмірі 134 955, 89 грн, 3 % річних у розмірі 20 241, 94 грн, інфляційні збитки у розмірі 178 767, 26 грн, судовий збір у розмірі 16 662, 66 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд-Флекс» (, адреса: 49006, м. Дніпро, вул. Звивиста, буд. 28);

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "СВ" (, адреса: 62332 Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Польова, буд.11).

Повне рішення складено 20.04.2023.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/349/23