ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/1412/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді головуючого Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, в судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження розглянув справу за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", м.Київ, вул.Лєскова,9

до фізичної особи-підприємця Деркача Олександра Леонідовича, АДРЕСА_1

про стягнення 68451,81 грн заборгованості по кредиту,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача та відповідача: участі не брали.

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до фізичної особи-підприємця Деркача Олександра Леонідовича з вимогою про стягнення 68451,81 грн заборгованості за кредитним договором від 30.05.2013 №011/9124/136028 (в тому числі: 44693,74 грн заборгованості за дозволеним овердрафтом, 1540,24 грн заборгованості за недозволеним овердрафтом) (до дня судового засідання 22.03.2023 від позивача надійшла заява від 16.03.2023 №114/5-256205 (вх.суду №4684/23 від 21.03.2023) про зменшення позовних вимог, мотивована здійсненням відповідачем часткового погашення заборгованості у розмірі 20000,00 грн.), та про відшкодування судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Ухвалами суду від 02.01.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судове засідання 31.01.2023; від 31.01.2023 та від 28.02.2023 задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з метою надання можливості врегулювати спір у добровільному позасудовому порядку; розгляд справи відкладено на 28.02.2023, 22.03.2023, 04.04.2023 (відповідно). Суд розгляд справи по суті не розпочав.

Позивач участі представника у судове засідання не забезпечив, направив заяву від 09.03.2023 №114/5-К-291069 (вх.суду №4298/23 від 15.03.2023) про розгляд справи без його участі, мотивовану введенням з 24.02.2022 на території України військового стану та відсутністю у позивача можливості забезпечити участь представника у судове засідання без загрози його життю та здоров`ю.

Ухвала суду була направлена відповідачу за адресою його місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, оскільки цією особою іншої адреси суду не повідомлено (зокрема, вказана адреса міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), однак, повернута поштою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.5.ч.4 ст.9 Закону України "Про Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження фізичної особи - підприємця (місце проживання або інша адреса, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем). Відповідно до ст.27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.4 ст.122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу (…), за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки (…) про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відмітку пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" суд оцінює як "відсутність особи за адресою", оскільки така особа була відсутня у момент доставки їй поштового повідомлення особисто листоношею та оскільки надалі (протягом установленого законом 5-ти денного строку його зберігання у поштовому відділенні) така особа не отримала поштове відправлення суду з власної волі.

Суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак участі повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про причини його неявки до суду не повідомив.

Явка учасників справи обов`язковою не визнавалась.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасників справи, які не з`явились.

За результатами судового розгляду 04.04.2023 до справи приєднано вступну та резолютивну частину рішення без їх проголошення відповідно до приписів ст.ст. 233, 240 ГПК України.

Судоми встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

30.05.2013 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк", що підтверджується статутом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", затвердженого загальними зборами акціонерів АТ "Райффайзен Банк" /протокол №Зб-63 від 16.12.2021/, банківською ліцензією від 18.06.2018 №10; Витягом з Державного реєстру банків щодо АТ "Райффайзен Банк" від 16.08.2021 №ДРБ-000006; випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи АТ "Райффайзен Банк" від 17.06.2021 №35) (позивач, кредитор, стягувач) та фізичною особою-підприємцем Деркачем Олександром Леонідовичем (відповідач, позичальник, боржник) укладено кредитний договір №011/9124/136028 (а.с.18-20), яка разом з Публічною пропозицією, Правилами, Тарифами, заявами, усіма додатками та додатковими договорами/угодами до них становить договір банківського кредиту.

За умовами договору кредитор встановлює позичальнику кредитну лінію в 36000 грн. зі строком до 30.05.2015. Максимальний ліміт за договором складає 100000 грн. Кредитор зобов`язується надати кошти позичальнику та отримати всі обумовлені платежі. Позичальник зобов`язується отримані кошти використати на фінансування та розвиток господарської (підприємницької) діяльності (п. 1.4. договору) та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (30% річних) (п. 2.1. договору).

Відповідачеві (позичальнику) відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) для здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності (недостатності) на рахунку грошових коштів.

Позичальник зобов`язався систематично здійснювати повернення суми кредиту шляхом проведення щомісячного обов`язкового платежу (до 10 числа кожного місяця) в сумі не меншій ніж 15% від суми залишку по кредиту (п. 5.2. кредитного договору).

У разі настання обставин дефолту (невиконання або неналежного виконання позичальником своїх обов`язків за кредитним договором) кредитор має безумовне право вимагати дострокового повного/часткового виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором (п. 8 договору).

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору позивач (кредитор) має право без укладання додаткових угод продовжити строк дії договору кредитування на 24 місяці за умови дотримання положень договору. Строк дії договору було продовжено відповідно 14.05.2015, 30.05.2017, 06.05.2019, 19.05.2021, що відображено у поданому позивачем розрахунку заборгованості рядок пролонгації договору за відповідні дати.

Поточний ліміт кредитування встановлюється в перший день кожного Періоду п. 3.4 договору. 25.07.2014 збільшено ліміт з 36000 грн до 47000 грн. 29.07.2016 збільшено ліміт з 47000 грн до 58800 грн. 03.02.2017 збільшено ліміт з 58000 грн до 76000 грн що відображено у розрахунку заборгованості за відповідні дати.

Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 01.03.2023 заборгованість фізичної особи-підприємця Деркача О.Л. становить 68451,81 грн, з них: 44693,74 грн прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску (а.с. 91).

Згідно з банківською випискою про рух коштів по рахунку позичальника ОСОБА_1 № НОМЕР_3 (UAH) за період з 03.06.2013 до 02.11.2022 (а.с.24-42), останнім використано кредитні кошти шляхом розрахунку та зняття готівки у період з 03.06.2013 (дата першого зняття) до 25.02.2022 (дата останнього зняття готівки) всього 79408,27 грн.

09.10.2022 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу №114/5-К-259442 (а.с.43) про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, в якій повідомлено останнього про існування у нього заборгованості за кредитним договором станом на 07.10.2022 у сумі 28365,44 грн (прострочена заборгованість за кредитом) та про необхідність у термін не більше 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги здійснити погашення кредиту у повному обсязі в сумі 77540,24 грн.

Вимогу кредитора отримано фізичною особою-підприємцем Деркачем О.Л. особисто 04.11.2022 (а.с.48), однак залишено без задоволення чи й належного реагування.

Згідно з випискою АТ "Райффайзен Банк" про рух коштів по рахунку клієнта ОСОБА_1 № НОМЕР_3 за період з 30.05.2013 до 02.11.2022, останньою здійснювалось погашення позики: 11.12.2013 в сумі 4000,00 грн, 10.02.2013 у сумі 4000,00 грн, 21.11.2014 в сумі 1000 грн, 01.12.2014 в сумі 1000 грн, 05.05.2015 в сумі 1000 грн, 31.08.2015 в сумі 7000 грн, 13.01.2016 в сумі 2000 грн, 22.02.2016 в сумі 6000 грн, 04.04.2016 в сумі 4000 грн, 19.04.2016 в сумі 5000 грн, 14.09.2017 в сумі 3500 грн, 25.09.2017 в сумі 3000 грн, 10.11.2017 в сумі 1300 грн, 04.07.2018 в сумі 2000 грн, 19.07.2018 в сумі 800 грн, 20.07.2018 в сумі 100 грн, 30.07.2018 в сумі 2000 грн, 17.09.2018 в сумі 55,18 грн, 02.10.2018 в сумі 8000 грн, 12.11.2018 в сумі 8000 грн, 05.12.2018 в сумі 6000 грн, 08.05.2019 в сумі 4000 грн, 07.06.2019 в сумі 3000 грн, 01.08.2019 в сумі 2600 грн, 18.05.2020 в сумі 5000 грн, 24.12.2020 в сумі 12000 грн, 11.05.2021 в сумі 7000 грн - шляхом готівкового зарахування.

Станом на 07.10.2022 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 77540,24 грн, з них: 76000,00 грн заборгованість за дозволеним овердрафтом, 1540,24 грн заборгованість за недозволеним овердрафтом (в тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 28365,44 грн.)

Невиконання позичальником зобов`язань із своєчасного внесення періодичних платежів на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, неповернення основної суми кредиту за договором, строк виконання якого настав, - стали підставою звернення банку в Господарський суд Черкаської області за захистом порушеного права та примусового стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідачем відзиву на позов чи доказів погашення боргу позивачу та суду - не надано, вимоги не заперечені, врегулювання спору не запропоновано.

Після звернення позивача в господарський суд відповідачем погашена заборгованість 20000 грн. Позивачем 21.03.2023 подано суду заяву про зменшення позовних вимог і станом на 01.03.2023 заборгованість відповідача становить 68451,81 грн. за дозволеним овердрафтом (в тому числі 44693,74 грн. прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску). Ухвалою суду від 22.03.2023 заяву позивача про зменшення суми вимог прийнято до розгляду.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Юридичний статус учасників справи:

Позивач є ліцензованою кредитною установою на ринку банківських послуг України, самостійною юридичною особою з внесенням даних в ЄДРПОУ та суб`єктом господарювання з визначенням видів діяльності.

Відповідач є суб`єктом господарювання на ринку послуг України, фізичною особою-підприємцем, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з визначенням видів діяльності.

Згідно ч.3 ст.5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст.13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За змістом ст.ст.11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст.179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.05.2013 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк" (кредитор) та фізичною особою-підприємцем Деркачем Олександром Леонідовичем (позичальник) було укладено кредитний договір про надання кредиту №011/9124/136028, за умовами якої кредитором надано позичальнику можливість використовувати кредитну лінію (з максимальним лімітом 100000,00 грн) з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів, шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту у розмірі 36000,00 грн. (а.с. 18-20).

Під час розгляду справи судом встановлена обставина неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та відсотків згідно з визначеними сторонами графіку погашення, а також обставина звернення позивачем до відповідача з вимогою про дострокове повернення кредиту.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України:

ч.1, 2 ст.1054. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору;

ст.1046. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками;

ст.1049. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором;

ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

ст.526. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

ст.629. Договір є обов`язковим для виконання сторонами;

ч.1 ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін);

ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи, а саме розрахунком заборгованості (а.с.7-17) та банківською випискою про рух коштів по рахунку клієнта фізичної особи-підприємця Деркача О.Л. № НОМЕР_4 (а.с.22-42) підтверджується, що відповідач користувався грошовими коштами в межах кредитної лінії та здійснював часткове погашення кредиту шляхом безготівкового внесення коштів на рахунок у період до 01.03.2023.

За умовами договору кредит надавався на строк сорок вісім місяців (п.1.2), водночас, пунктом 1.3 кредитного договору сторони узгодили, що використання позичальником за рахунок кредиту будь-якої суми коштів розглядається сторонами як згода на продовження строку дії кредиту.

Відповідно до п.2.1 договору за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж у розмірі фіксованої процентної ставки з розрахунку 30% річних. Остаточне погашення кредиту та процентів клієнт зобов`язаний здійснити не пізніше дати закінчення строку кредиту, а у разі його продовження в останній робочий день подовженого строку користування кредитом.

Пунктом 2 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З огляду на припинення належного виконання договору та прострочення відповідачем оплати кредиту та процентів за кредитним договором, банк 09.10.2022 в порядку статей 625, 1050 Цивільного кодексу України, звернувся до позичальника із вимогою №114/5-К-259442 (а.с.43) про дострокове (у строк не більше ніж 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги) виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, якою повідомив, що станом на 07.10.2022 заборгованість позичальника становить 77540,24 грн, з них: 76000,00 грн - за дозволеним овердрафтом, 1540,24 грн - за недозволеним овердрафтом (в тому числі заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 28356,44 грн.)

Овердрафтом (англ. overdraft перевищення кредиту) називають кредитування банком розрахункового рахунку клієнта для оплати ним розрахункових документів при недостачі або відсутності на розрахунковому рахунку клієнта-позичальника коштів. В такому випадку банк списує кошти з рахунку клієнта в повному обсязі, тобто автоматично надає клієнту кредит на суму, що перевищує залишок коштів. Овердрафт відрізняється від звичайного кредиту тим, що для погашення заборгованості спрямовуються всі суми, що надходять на рахунок клієнта. Овердрафт це короткостроковий кредит (до 1 року) у межах встановленого ліміту, що дозволяє здійснювати розрахунки, коли коштів на поточному рахунку недостатньо.

Недозволений овердрафт - автоматичне надання Банком кредиту Клієнту у разі виникнення заборгованості за Рахунком у зв`язку з перевищенням витратного ліміту та/або Ліміту Дозволеного овердрафту та ліміту обов`язкового залишку за Рахунком, в тому числі у зв`язку з виникненням заборгованості по кредиту.

Вимогу банку відповідачем отримано особисто 04.11.2022 (а.с.48). Разом з тим матеріали справи не містять доказів надання відповідачем відповіді на вимогу, погашення заборгованості за кредитним договором або заперечень щодо отримання вказаної вимоги.

Таким чином, звернення позивача до відповідача з вимогою про дострокове повернення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів згідно з договором, нарахованих на час звернення до позичальника з вимогою про дострокове виконання кредитного договору.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.3, 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно суд враховує правову позицію, викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №225/4626/15-ц про те, що банківська виписка з особового рахунку клієнта банку може слугувати документом, який підтверджує проведення банком касових операцій, за умови зазначення в ній інформації про проведення банком таких операцій, сум і дат операцій та заповнення обов`язкових реквізитів.

З огляду на викладене, оцінивши надані позивачем докази за правилами ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України (які відповідачем не спростовані), суд дійшов висновку, що надана позивачем банківська виписка про рух коштів по рахунку клієнта № НОМЕР_3 за період з 30.05.2013 до 02.11.2022 (а.с. 22-42) є належним та допустимим в межах даної справи доказом підтвердження видачі клієнту (фізичній особі-підприємцю Деркачу О.Л.) кредиту за кредитним договором.

Суд враховує заяву позивача (вх. суду №4684/23 від 21.03.2023) про сплату коштів 20000 грн. кредитору (станом на 01.03.2023) та зменшення вимог до 68451,81 грн. станом на 01.03.2023 (а.с. 91).

Суд приймає до уваги і те, що відповідачем заперечень щодо факту отримання кредитних коштів не надано, розмір заявленої до стягнення заборгованості 68451,81 грн. за кредитним договором не спростовано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість, правомірність і доведеність позовних вимог про примусове стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 30.05.2013 №011/9124/136028 у розмірі 68451,81 грн.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що сплата заборгованості відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду та позивачеві по суті спору чи доказів про погашення заборгованості перед позивачем.

Відповідачем всупереч вимог та приписів ч.1 ст.74, ст.76, 77 ГПК України факту належного виконання зобов`язання у визначений договором строк не доведено; доводів та документів позивача не спростовано; доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення заборгованості не надано.

За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до задоволення. Належить стягнути з відповідача на користь позивача 68451,81 грн заборгованості за кредитним договором від 30.05.2013 №011/9124/136028 (в тому числі: 44693,74 грн простроченої заборгованості з обов`язкового щомісячного внеску).

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Судові витрати (сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2481,00 грн) слід стягнути на користь останнього з відповідача відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Деркача Олександра Леонідовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_5 , номер рахунку в банку невідомий)

на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (м.Київ, вул.Лєскова,9, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий)

68451,81 грн. заборгованості за кредитом та 2481,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 05.04.2023.

Суддя Г.М.Скиба