ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/929/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Пєсков В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи:

скаржник (Головне управління Державної податкової служби у м. Києві) - Мартиненко Д.Ю.,

керуючий реструктуризацією - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022 (колегія суддів у складі: Копитова О.С. - головуючий, Остапенко О.М., Сотніков С.В.)

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 (суддя Пасько М.В.)

у справі №910/929/21

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад вимог заяви кредитора

1. У березні 2021 року від Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві) до Господарського суду міста Києва надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 2160190, 90 грн.

2. Заява обґрунтована тим, що у ОСОБА_1 обліковується заборгованість у сумі 2160190,90 грн, яка виникла у зв`язку з несплатою податкового боргу за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, і яка не сплачена до теперішнього часу.

3. Наведений борг складається з податку на додану вартість у розмірі 2159430,99 грн (з них 0,00 грн. - основне зобов`язання, 1107177,30 грн - штрафні санкції, 1052253,60 грн - пеня), який виник відповідно до податкового повідомлення-рішення № від 24.09.2010 та боргу по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування у розмірі 760,00 грн, що виник згідно з рішенням про застосування штрафних санкцій № від 24.09.2010.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

4. ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки неспроможний сплатити борг.

5. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 відкрито провадження у справі №910/929/21 та призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Поповича Дмитра Миколайовича.

6. 11.03.2021 від ГУ ДПС у місті Києві надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 2160190,90 грн.

7. Грошові вимоги ГУ ДПС у місті Києві на суму 1052253,60 грн ґрунтуються на податкових зобов`язаннях, донарахованих податковим органом у 2010 році і судовому рішенні 2011 року про стягнення податкового боргу, яке міститься в матеріалах справи.

Стислий виклад ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

8. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 визнано ГУ ДПС у місті Києві кредитором у справі №910/929/21 щодо фізичної особи ОСОБА_1 (далі - боржник) на суму 1112477,30 грн, з яких: 4540,00 грн як такі, що відшкодовуються позачергово, а 1107937,30 грн - вимоги третьої черги; відмовлено ГУ ДПС у місті Києві у визнанні кредитором до боржника на суму 1052253,60 грн; затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 1112477,30 грн.

9. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022 ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 в оскаржуваній частині (в частині відмови у визнанні кредиторських вимог ГУ ДПС у місті Києві на суму 1052253,60 грн) залишено без змін.

10. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у визнанні кредиторських вимог ГУ ДПС у місті Києві на суму 1052253,60 грн, оскільки строк звернення ГУ ДПС у місті Києві з позовом про стягнення суми пені, нарахованої в межах 1095 денного строку, відповідно до ст. 102 Податкового кодексу України (далі - ПК України) сплинув у 2016 році, а тому контролюючий орган не може у 2021 році звертатись до суду з вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму податкового боргу, визначеного у 2010 році.

11. Враховуючи викладене, господарські суди виходили з того, що вимоги ГУ ДПС у місті Києві в частині пені в розмірі 1052253,60 грн, які грунтуються на податкову повідомленні-рішенні № від 24.09.2010 заявлені після спливу строку давності для стягнення податкового боргу, встановленого ПК України, тому підстави для їх визнання та включення до реєстру вимог кредиторів відсутні.

Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

12. ГУ ДПС у місті Києві (далі - скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022, ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

13. Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає п. 3 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки, на думку скаржника, відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування ст. 129 ПК України у подібних правовідносинах (питання про порядок та граничний строк нарахування податковим органом пені, право на нарахування якої виникло у контролюючого органу до 01.01.2021).

14. Також скаржник вважає, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а саме ст.ст. 73, 86 ГПК України, оскільки при ухваленні оскаржуваних судових рішень не було встановлено фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, висновки судів, зокрема, щодо набуття податковим боргом статусу безнадійного не відповідають дійсним обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

15. Скаржник зазначає, що ухвала суду першої інстанції містить вказівку щодо наявності в матеріалах справи №910/929/21 судового рішення 2011 року про стягнення з боржника податкового боргу. Зазначеним вище судовим рішенням є постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2011 у справі №2а-4756/11/2670, яким суд постановив стягнути з ОСОБА_1 суму податкової заборгованості у розмірі 1107196,00 грн, яка виникла на підставі податкового повідомлення- рішення № від 24.09.2010.

16. Отже, скаржник вважає, що відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України, якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. Отже, висновок суду щодо набуття податковим боргом статусу безнадійного не відповідає дійсним обставинам та доказам, що містяться в матеріалах справи, зважаючи на наявність судового рішення про стягнення визнаної господарським судом суми податкового боргу.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

17. Відзиви від інших учасників справи до Верховного Суду не надійшли.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

18. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду грошових вимог ГУ ДПС у місті Києві на суму 1052253,60 грн.

19. Звертаючись з грошовими вимогами до боржника, ГУ ДПС у місті Києві обґрунтовувало свої вимоги тим, що у ОСОБА_1 обліковується заборгованість у сумі 2160190,90 грн, яка виникла у зв`язку з несплатою податкового боргу за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, і ця заборгованість підтверджена постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2011 у справі №2а-4756/11/2670, яка наявна в матеріалах справи.

20. Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, доступ до якого є відкритим, у справі №2а-4756/11/2670 за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва стягнуто з суб`єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету суму заборгованості у розмірі 760,00 грн та на користь держави до державного бюджету суму заборгованості у розмірі 1107196,00 грн.

21. Відмовляючи у задоволенні вимоги контролюючого органу в частині 1052253,60 грн, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що строк звернення ГУ ДПС у місті Києві щодо стягнення суми пені, нарахованої в межах 1095 денного строку, відповідно до ст. 102 ПК України, сплинув у 2016 році, а тому контролюючий орган не може у 2021 році звертатись до суду з вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму податкового боргу, визначеного у 2010 році.

22. Верховний Суд вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для відмови для визнання кредиторських вимог Головного управління ГУ ДПС у місті Києві до ОСОБА_1 у розмірі пені на суму 1052253,60 грн з огляду на таке.

23. Так, ч. 1 ст. 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

24. Розгляд та визнання грошових вимог податкових органів у процедурах банкрутства здійснюється судами з врахуванням особливостей виникнення (припинення) податкових зобов`язань боржника згідно з вимогами ПК України, які є спеціальними нормами права, що регулюють ці питання, якщо такі зобов`язання виникають до моменту порушення справи про банкрутство.

25. Положеннями п. 1.1 ст. 1 ПК України передбачено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

26. За змістом пп. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

27. У пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковим зобов`язанням є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

28. Пеня є способом забезпечення погашення податкового зобов`язання та визначається у ст. 1 ПК України, як сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

29. Так, згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору є період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

30. ПК України у п. 129.1 ст. 129 диференціює момент з якого починається розрахунок пені в залежності від обставин виникнення податкового зобов`язання: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки (підпункт 129.1.1); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок (підпункт 129.1.2); при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу (підпункт 129.1.3).

31. Зокрема за змістом пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається, при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

32. Передумовою нарахування пені з підстав, передбачених пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, є несплата платником податків у встановлені законом строки суми узгодженого податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки.

33. За приписами п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючому органу надано право, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

34. У п. 102.4 ст. 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

35. Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що ПК України встановлено універсальний граничний строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, нарахованого платнику податків за результатами податкової перевірки, який становить 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення податкового органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу (аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06.02.2018 у справі №К/9901/99/17(807/2097/16), від 04.09.2018 у справі №813/4430/16, від 19.09.2019 у справі №910/11620/18, від 31.10.2019 у справі №925/1242/15, від 05.12.2019 у справі №910/1678/19).

36. Тому при розгляді грошових вимог контролюючого органу до боржника, як платника податків, заявлених на підставі податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками проведення податкових перевірок боржника, господарському суду належить перевірити дотримання контролюючим органом спеціального строку давності заявлення до стягнення з боржника податкового боргу, який у п. 102.4. ст. 102 ПК України встановлено у 1095 календарних днів з дня його виникнення та застосування якого є імперативним (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №923/1092/16, від 17.04.2019 №43/75-15/7-б, від 19.09.2019 №910/11620/18, від 24.10.2019 у справі №906/665/17).

37. Передумовою нарахування пені з підстав, визначених пп. 129.1.1 п. 129.1 статті 129 ПК України, є несплата платником податків у встановлені законом строки суми узгодженого податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки.

38. Верховний Суд зауважує, що з 01.01.2021 набули чинності зміни до ст. 129 ПК України, внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" №466-IX від 16.01.2020, якими доповнено цю статтю п. 129.9, що визначає перелік випадків коли пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню, до яких віднесено, зокрема, закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків (пп. 129.9.1).

39. За змістом статті 1 КУзПБ грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

40. Відповідно до положень частин першої, третьої, п`ятої ст. 45 КУзПБ: - конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство; - до заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника; - заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

41. Приписами ч. 1 ст. 46 цього Кодексу передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.

42. Згідно з ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

43. Господарські суди попередніх інстанцій встановили, що грошові вимоги ґрунтуються на податкових зобов`язаннях, донарахованих податковим органом у 2010 році та на судовому рішенні 2011 року (06.07.2011) про стягнення податкового боргу.

44. Відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визнання боргу безнадійним.

45. Водночас, суди правильно зауважили на тому, що стосовно нарахованої у 2021 році пені, жодних судових рішень з приводу її стягнення кредитором не надано, тоді як пеня - це спосіб забезпечення погашення податкового боргу, нараховується на суму податкового боргу, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання та закінчується у день зарахування коштів на відповідний бюджетний рахунок. Обов`язок сплати пені пов`язаний з обов`язком погашення податкового боргу. Оскільки сплата податкових зобов`язань, визначених у 2010 році, не відбулася у межах 1095 днів, такий борг набув статусу безнадійного у 2013 році. Нарахування пені на безнадійний борг не здійснюється.

46. Строк звернення податкового органу з позовом про стягнення суми пені, нарахованої в межах 1095 денного строку, відповідно до ст. 102 ПК України сплив у 2016 році, а тому контролюючий орган не може у 2021 році звертатись до суду з грошовими вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму податкового боргу, визначеного у 2010 році.

47. Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає правильними висновки суду попередніх інстанцій про те, що вимоги ГУ ДПС у місті Києві в частині пені в розмірі 1052253,60 грн на податкове повідомлення-рішення № від 24.09.2010 заявлені після спливу строку давності на стягнення податкового боргу, встановленого ПК України, тому підстави для їх визнання та включення до реєстру вимог кредиторів відсутні.

48. Верховний Суд відхиляє заперечення скаржника про неправильне застосування господарськими судами п. 102.4 ст. 102 ПК України про те, що якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним, оскільки судового рішення щодо стягнення пені кредитором не надано.

49. Також Верховний Суд вважає безпідставними доводи скаржника про необхідність висновку Верховного Суду щодо питання застосування ст. 129 ПК України у подібних правовідносинах (питання про порядок та граничний строк нарахування податковим органом пені, право на нарахування якої виникло у контролюючого органу до 01.01.2021), з огляду на обставини цієї справи, зокрема те, що строк звернення податкового органу з позовом про стягнення суми пені, нарахованої в межах 1095 денного строку, відповідно до ст. 102 ПК України сплив у 2016 році, тобто до набрання чинності змін до ст. 129 ПК України, внесених Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" №466-IX від 16.01.2020, якими доповнено статтю п. 129.9, що визначає перелік випадків коли пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню, до яких віднесено, зокрема, закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків (пп. 129.9.1). Отже, аналіз цих норм дає підстави для висновку, що у правовідносинах зі стягнення податкового боргу (в т.ч. пені нарахованої на податкове зобов`язання строк сплати якого настав), зокрема у випадку заявлення таких грошових вимог у справі про банкрутство, спеціальним і присічним є саме строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу визначений у пункті 102.4 статі 102 ПК України, що відповідає принципам справедливості та розумного балансу між приватними і публічними інтересами.

50. Враховуючи наведене, Верховний Суд оцінивши застосування норм матеріального та процесуального права у оскаржуваних судових рішеннях, керуючись позицією Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно того, що обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника, дійшов висновку про необґрунтованість аргументів скаржника.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

51. Верховний Суд вважає висновок господарських судів попередніх інстанцій про відхилення грошових вимог ГУ ДПС у місті Києві на суму 1052253,60 грн пені у справі обґрунтованим. Суди правильно застосували норми процесуального і матеріального права до цих правовідносин сторін.

52. Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

53. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції та ухвали господарської суду першої інстанції в оскаржуваній частині (в частині відмови у визнанні кредиторських вимог ГУ ДПС у місті Києві на суму 1052253,60 грн), - без змін.

Судові витрати

54. У зв`язку з тим, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2022 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог ГУ ДПС у місті Києві на суму 1052253,60 грн пені у справі №910/929/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Картере

Судді К. Огороднік

В. Пєсков