ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2797/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників сторін:

від Фізичної особи-підприємця Терзі Андрія Христофоровича не з`явився;

від Товариства з обмеженою відповідальністю АНТАРЕС АГРО-П не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи-підприємця Терзі Андрія Христофоровича, Одеська обл. Болградський р-н, с. Дмитрівка про стягнення судових витрат

за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П», Одеська обл., Болградський район, с. Задунаївка

на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року, м. Одеса, суддя Волков Р.В., повний текст рішення складено та підписано 26.01.2023 року

у справі №916/2797/22

за позовом Фізичної особи-підприємця Терзі Андрія Христофоровича, Одеська обл. Болградський р-н, с. Дмитрівка

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П», Одеська обл., Болградський район, с. Задунаївка

про стягнення 2 795 558 грн. 85 коп., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року Фізична особа-підприємець Терзі Андрій Христофорович, Одеська обл. Болградський р-н, с. Дмитрівка звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю АНТАРЕС АГРО-П, Одеська обл., Болградський район, с. Задунаївка у якому просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 2 795 558 грн. 85 коп., з яких: сума основної заборгованості у розмірі 2 385 840 грн. 39 коп., пеня - 264 553 грн. 25 коп., штраф - 129 292 грн. 02 коп., 3% річних - 15 873 грн. 19 коп., а також відшкодувати витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року у справі №916/2797/22 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Терзі Андрія Христофоровича, Одеська обл. Болградський р-н, с. Дмитрівка задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю АНТАРЕС АГРО-П, Одеська обл., Болградський район, с.Задунаївка на користь Фізичної особи-підприємця Терзі Андрія Христофоровича, Одеська обл. Болградський р-н, с. Дмитрівка суму основної заборгованості у розмірі 2 385 840 грн. 39 коп., пеню в розмірі 264 553 грн. 25 коп., штраф в розмірі 129 292 грн. 02 коп., 3% річних у розмірі 15 873 грн. 19 коп., а також вирішено питання щодо судових витрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю АНТАРЕС АГРО-П, Одеська обл., Болградський район, с. Задунаївка з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року у справі №916/2797/22 повністю та ухвалити нове, яким залишити без задоволення позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Терзі Андрія Христофоровича, Одеська обл. Болградський р-н, с. Дмитрівка про стягнення грошових коштів в повному обсязі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АНТАРЕС АГРО-П, Одеська обл., Болградський район, с. Задунаївка на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року у справі №916/2797/22 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року у справі №916/2797/22 залишено без змін.

В той же час, заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П», Одеська обл., Болградський район, с.Задунаївка на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року у справі №916/2797/22, 27.02.2023 року позивачем було подано відзив, у прохальній частині якого Фізична особа-підприємець Терзі Андрій Христофорович, Одеська обл. Болградський р-н, с. Дмитрівка просив суд стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач у зв`язку із розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з явкою представника заявника до суду.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції заявник вказав, що загальна сума судових витрат, які Фізична особа підприємець Терзі Андрій Христофорович поніс і які очікує понести в зв`язку із переглядом справи судом апеляційної інстанції, становить 14000 грн. та включає витрати на правову (правничу) допомогу, відповідає критерію реальності понесення адвокатських витрат, а також принципам розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

04.04.2023 року від Фізичної особи підприємця Терзі Андрія Христофоровича до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про стягнення судових витрат (вх. №843/23), у якій позивач просив суд апеляційної інстанції ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П», Одеська обл., Болградський район, с. Задунаївка на користь Фізичної особи підприємця Терзі Андрія Христофоровича витрати на правничу допомогу у загальній сумі 14000 грн. Вказану заяву колегією суддів долучено до матеріалів справи.

Заява позивача про розподіл судових витрат мотивована підставністю для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката в силу вимог ст. 123, 124, 126 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, Фізичною особою-підприємцем Терзі Андрієм Христофоровичем до апеляційного господарського суду було надано такі документи: ордер від 20.10.2022 року ОД №637664; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.06.2012 року №2228; попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які позивач поніс і які він очікує понести в зв`язку з розглядом у Південно-західному апеляційному господарському суді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року у справі № 916/2797/22; додаткову угоду №1 до договору №13/10 про надання правової допомоги від 23.02.2022 року; акт прийому передачі гонорару (грошових коштів) клієнтом адвокату від 23.02.2022 року; прибутковий касовий ордер від 23.02.2023 року №13/10-2.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2023 року призначено розгляд заяви Фізичної особи підприємця Терзі Андрія Христофоровича про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Правом на подання до апеляційного господарського суду заперечення на заяву Фізичної особи підприємця Терзі Андрія Христофоровича про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат, Товариство з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» не скористалося.

В судове засідання представники учасників справи не з`явилися, про місце, дату та час розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повідомлені належним чином шляхом направлення копії ухвали суду про призначення такої заяви до розгляду на їх електронні адреси. Про причини неявки в суд представник відповідача суд не повідомив, будь-яких клопотань суду апеляційної інстанції не надав.

10.04.2023 року від Фізичної особи підприємця Терзі Андрія Христофоровича надійшла заява про розгляд заяви про стягнення витрат на правничу допомогу без участі його представника, яку колегією суддів задоволено.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням викладеного, оскільки судом апеляційної інстанції було створено всі необхідні умови для розгляду заяви, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду заяви, явка сторін до суду ухвалою не визнавалася обов`язковою, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, строк розгляду заяви є скороченим і добігає кінця, учасники справи мали можливість подати всі необхідні клопотання та заяви, висловити свої позиції щодо заяви, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву за відсутності представників учасників справи.

Обговоривши доводи та вимоги заяви Фізичної особи підприємця Терзі Андрія Христофоровича про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/2797/22, судова колегія вважає, що вказана заява є обґрунтованою та потребує задоволення у повному обсязі, з огляду на наступне.

Приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 242/4741/16-ц).

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п. п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 року у справі № 912/1025/20).

У п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У постанові Верховного Суду від 11.06.2021 року у справі № 34-16/17-3683-2011 викладено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Таким чином, суд касаційної інстанції чітко зазначив, що критерії, визначені ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу.

Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16).

Так, як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, представником Фізичної особи-підприємця Фізичної особи-підприємця Терзі Андрія Христофоровича, Одеська обл. Болградський р-н, с. Дмитрівка у Південно-західному апеляційному господарському суді був адвокат О.М. Ковальчук, який діяв відповідно до ордера на надання правничої допомоги від 20.10.2022 року ОД №637664 на підставі договору про надання правової допомоги від 12.10.2022 року №13/10.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АНТАРЕС АГРО-П, Одеська обл., Болградський район, с. Задунаївка на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року у справі №916/2797/22 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року у справі №916/2797/22 залишено без змін.

Водночас, під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, представник позивача оголосив заяву, у якій зазначив про те, що останній просить суд апеляційної інстанції вирішити питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із наданням Фізичній особі-підприємцю Терзі Андрію Христофоровичу, Одеська обл. Болградський р-н, с. Дмитрівка правничої допомоги адвоката під час розгляду даної справи. При цьому, позивач просив апеляційний суд врахувати додані ним до відзиву письмові докази надання такої допомоги та врахувати їх при розподілі судових витрат між сторонами під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Також, 04.04.2023 року від Фізичної особи підприємця Терзі Андрія Христофоровича до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про стягнення судових витрат (вх. №843/23), у якій позивач просив суд апеляційної інстанції ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П», Одеська обл., Болградський район, с. Задунаївка на користь Фізичної особи підприємця Терзі Андрія Христофоровича витрати на правничу допомогу у загальній сумі 14000 грн. Вказану заяву колегією суддів долучено до матеріалів справи.

Заява позивача про розподіл судових витрат мотивована підставністю для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката в силу вимог ст. 123, 124, 126 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, Фізичною особою-підприємцем Фізичною особою-підприємцем Терзі Андрієм Христофоровичем до суду було надано такі документи: ордер від 20.10.2022 року ОД №637664; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.06.2012 року №2228; попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які позивач поніс і які він очікує понести в зв`язку з розглядом у Південно-західному апеляційному господарському суді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року у справі № 916/2797/22; додаткову угоду №1 до договору №13/10 про надання правової допомоги від 23.02.2022 року; акт прийому передачі гонорару (грошових коштів) клієнтом адвокату від 23.02.2022 року; прибутковий касовий ордер від 23.02.2023 року №13/10-2.

Дослідивши надані письмові документи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з додаткової угоди №1 до договору №13/10 про надання правової допомоги від 23.02.2022 року, а саме з її п. 2 вбачається, що з метою виконання пункту 2.2 договору № 13/1О від 12.10.2022 року відповідно до абз. 2 п. 2.2 основного договору, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта у Південно-західному апеляційному господарському суді з приводу апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року у справі №916/2797/22, а саме адвокат зобов`язується: написати, підготувати, відправити сторонам і до суду відзив на апеляційну скаргу ТОВ «АНТАРЕС АГРО-П» на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року по справі №916/2797/22 до Південно- західного апеляційного господарського суду; подавати заяви, клопотання, пояснення, заперечення та інші процесуальні документи у суді апеляційної інстанції по справі №2916/2797/22; брати участь у судових засіданнях та представляти інтереси клієнта у суді апеляційної інстанції по справі №916/2797/22.

Пунктом 3 додаткової угоди сторони погодили, що адвокат та клієнт погоджують такі гонорарні відносини: дії, передбачені у п. 2 даної додаткової угоди та повне представництво інтересів клієнта у Південно-західному апеляційному господарському суді з приводу апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року по справі № 916/2797/22 складають 10 ООО грн., що сплачуються на день підписання даної додаткової угоди за актом прийому-передачі грошових коштів. Участь адвоката у судовому засіданні, що відбудеться 28.03.2023 року о 12 год. 00 хв. у Південно-західному апеляційному господарському суді по даній справі - складає 4000 грн., що сплачуються на день підписання даної додаткової угоди за актом прийому-передачі грошових коштів. Участь адвоката у наступних судових засіданнях у Південно-західному апеляційному господарському суді по даній справі - складає 4000 грн.; дані кошти сплачуються протягом 10-ти днів після судового засідання за актом прийому-передачі грошових коштів, але не пізніше останнього судового засідання по справі.

Додаткова угода до договору про надання правничої допомоги підписана сторонами без застережень та зауважень.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком сум судових витрат, які позивач (Фізична особа - підприємець Терзі Андрій Христофорович) поніс з приводу розгляду у Південно західному апеляційному господарському суді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року по справі № 916/2797/22 складають 14000 грн.

У даному разі такі витрати обґрунтовані наступним: відповідно до п. 3. додаткової угоди від 23.02.2023 року до договору про надання правничої допомоги адвокат та клієнт погодили наступні гонорарні відносини: дії передбачені у п. 2 даної додаткової угоди та повне представництво інтересів клієнта у Південно-західному апеляційному господарському суді з приводу апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року по справі № 916/2797/22 складають 10000 грн., що сплачуються на день підписання додаткової угоди за актом приймання-передачі грошових коштів; участь адвоката у судовому засіданні, що відбудеться 28.03.2023 року складає 4000 грн., що сплачуються на день підписання даної додаткової угоди за актом прийому передачі грошових коштів.

З акту приймання-передачі грошових коштів від 23.02.2022 року та прибуткового касового ордера б/н вбачається, що клієнт передав, а адвокат прийняв грошові кошти у розмірі 14000 грн.

Отже, у зв`язку із розглядом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року по справі № 916/2797/22 Фізична особа - підприємець Терзі Андрій Христофорович фактично понесла витрати на правничу допомогу адвоката під час перегляду справи судом апеляційної інстанції у розмірі 14000 грн.

Як було раніше зазначено колегією суддів за текстом постанови, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розподіл судових витрат визначений ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, ч. 4 якої передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відповідно до ч. 3 ст. 123 цього Кодексу належать витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Правовий аналіз зазначених норм процесуального законодавства свідчить, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами та у випадку, зокрема, часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

При цьому, загальне правило розподілу судових витрат визначене ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, яка є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд: має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони.

Колегією суддів встановлено, що правом на подання до апеляційного господарського суду заперечення на заяву відповідача про розподіл судових витрат у справі або клопотання про зменшення суми витрат на надання правничої допомоги Товариство з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» не скористалося, а тому, з огляду на вказане та наведені вище обставини, оцінивши подані заявником письмові докази на підтвердження витрат на надання правничої допомоги, беручи до уваги особливість справи, яка переглядалася апеляційним судом, її складність, предмет та ціну позову, кількість і тривалість засідань у даній справі, в якій брав участь представник позивача в суді апеляційної інстанції, залишення апеляційної скарги апелянта без задоволення за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача, колегія суддів зазначає про наявність підстав для задоволення вимог заявника, зазначених у клопотанні про розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що заявлений позивачем розмір таких витрат у сумі 14000 грн. є обґрунтованим, співмірним зі складністю справи та справедливим.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає заяву Фізичної особи - підприємця Терзі Андрія Христофоровича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/2797/22 такою, що потребує задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 244, 281-284, 344 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити заяву Фізичної особи-підприємця Терзі Андрія Христофоровича, Одеська обл. Болградський р-н, с. Дмитрівка про стягнення витрат на правничу допомогу за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П», Одеська обл., Болградський район, с. Задунаївка на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2023 року у справі №916/2797/22.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНТАРЕС АГРО-П» (68433, Одеська обл., Болградський район, с. Задунаївка, вул. Мира, б. 81-Д; ) на користь Фізичної особи-підприємця Терзі Андрія Христофоровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 14 000 грн.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Повний текст додаткової постанови складено 10 квітня 2023 року.

Додаткова постанова в порядку ст. 244 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст. 284 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст. 286, 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош