ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2023 р. Справа№ 910/2861/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Федоренко О.П.

від відповідача: Дяченко В.С.; Тодосієнко В.М.

від третьої особи: Зайончковська В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2»

на рішення господарського суду Київської області від 10.08.2022 (повний текст рішення складено та підписано 02.09.2022)

у справі № 910/2861/22 (суддя Колесник Р.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2»

до Державної іпотечної установи

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Українська фінансова житлова компанія»

про визнання права за договором іпотеки припиненим

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В березні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державної іпотечної установи про визнання припиненим права відповідача, як іпотекодержателя за договором іпотеки майнових прав на нерухоме майно від 19.03.2013 № 89/4.1-3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. зареєстрованим за № 975.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що кредиторські вимоги відповідача до ПАТ «Автокразбанк», що ґрунтувалися на кредитному договорі № 89/4 від 19.04.2013, в межах ліквідаційної процедури цього банку були погашені та припинені відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, а відтак, права відповідача як іпотекодержателя за договором іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 89/4.1-3 від 19.04.2013, за яким іпотекодавцем виступав позивач, є також припиненими.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2022 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська пересувна механізована колона-2" до Державної іпотечної установи (відповідач) про визнання права за Договором іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 89/4.1-3 від 19.03.2013 припиненим передано за підсудністю до господарського суду Київської області.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду Київської області від 10.08.2022 у справі №910/2861/22 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ТОВ «КПМК-2» було обізнано щодо усіх можливих негативних наслідків, укладення ним договору іпотеки з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним ДІУ та ПАТ «Автокразбанк» сам факт не отримання ДІУ задоволення своїх кредиторських вимог в межах ліквідаційної процедури ПАТ «Автокразбанк» не може призводити до жодних позитивних наслідків для ТОВ «КПМК-2», зокрема, у вигляді звільнення від обов`язку, встановленого договором іпотеки.

Тобто, як факт погашення кредиторських вимог ДІУ в межах ліквідаційної процедури ПАТ «Автокразбанк» так і сам факт ліквідації ПАТ «Автокразбанк» не призводить до зміни чи припинення у ТОВ «КПМК-2» обов`язків, встановлених договором іпотеки. Не призводять зазначені факти і до втрати ДІУ прав та можливостей іпотекодержателя за цим договором іпотеки.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 10.08.2022 у справі № 910/2861/21 як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального (ст.ст. 13, 593 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку», ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») та процесуального прав (ст.ст. 13, 14, 73, 74), ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що судом не взято до уваги, що відповідачем не надано жодного доказу, що відповідно до податкового обліку відбулось списання заборгованості по кредитному договору у зв`язку із ліквідацією юридичної особи, а тому висновки суду про припинення основного зобов`язання не підтверджені належними та допустимими доказами, а отже, відсутні підстави для застосування ч. 4 ст. 593 ЦК України. Окрім того, на думку скаржника, факт звернення відповідачем до суду у липні 2014 року (справа № 911/2936/14) не підтверджує тієї обставини, що відповідач здійснив звернення стягнення на предмет іпотеки до дня ліквідації боржника.

Позиції інших учасників справи

Державна іпотечна установа подала до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з додатковими поясненнями, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін. При цьому відповідач зазначає, що позивач реалізував своє право на звернення стягнення на предмет застави, подавши позов до іпотекодавця. Також, відповідач зазначає, що погашення кредиторських вимог в ліквідаційній процедурі не призводить до зміни чи припинення існування інших забезпечувальних заходів, вжитих саме з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором.

Третя особа надала до Північного апеляційного господарського суду пояснення на апеляційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 10.08.2022 - без змін, зазначаючи, що судом першої інстанції норми ч. 4 ст. 593 ЦК України як підстава відмови в позові не застосовувалась, а обставини щодо визнання права за договором іпотеки припиненим не досліджувались, оскільки це вже було предметом розгляду в іншій справі.

Розгляд клопотань учасників справи

Позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з клопотанням про витребування у Державної іпотечної установи документального підтвердження припинення зобов`язання ПАТ «Укркразбанк» перед Державною іпотечною установою за Кредитним договором від 19.04.2013 № 89/4 на суму 4 140 000 грн.

Клопотання мотивовано тим, що відповідач до суду першої інстанції не надав жодного доказу, що відповідно до бухгалтерського та податкового обліку відбулось списання заборгованості по кредитному договору у зв`язку з ліквідацією юридичної особи боржника.

За змістом ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 4 ст. 74 ГПК України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 80 ГПК України встановлено, що учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

У відповідності до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу.

Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

У клопотанні про витребування судом групи однотипних документів як доказів додатково зазначаються ознаки, що дозволяють ідентифікувати відповідну групу документів.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 110-112 цього Кодексу.

Суд може уповноважити на одержання витребуваних ним доказів заінтересовану сторону.

Будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Тобто заявляючи клопотання про витребування доказів, стороною, якою заявлено таке клопотання має бути обґрунтовано те, що заявленим до витребування доказом може бути підтверджено обставини, що входять до предмета доказування, те, що у матеріалах справи відсутні інші докази на підставі яких можливо було б встановити фактичні обставини справи, те, що стороною вживались заходи щодо їх отримання, причини неможливості самостійного вчинення зазначених дій та обставини неможливості їх подання до суду першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання з підстав недотримання заявником вимог ст. 81 ГПК України і з огляду на те, що в матеріалах справи наявні достатні для встановлення дійсних обставин справи, докази. Клопотання про витребування доказів заявником у суді першої інстанції не заявлялось, жодних обґрунтувань щодо неможливості його подання разом із позовною заявою не наведено.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2022 апеляційну скаргу ТОВ "Київська пересувна механізована колона-2" у справі № 910/2861/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2022 витребувано з господарського суду Київської області матеріали справи № 910/2861/22 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Київська пересувна механізована колона-2" на рішення господарського суду Київської області від 10.08.2022 по справі № 910/2861/22 до надходження матеріалів із суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022, після надходження матеріалів справи на запит суду, апеляційну скаргу ТОВ "Київська пересувна механізована колона-2" на рішення господарського суду Київської області від 10.08.2022 по справі № 910/2861/22 залишено без руху та встановлено скаржнику строк для усунення її недоліків.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Київська пересувна механізована колона-2" на рішення господарського суду Київської області від 10.08.2022 у справі №910/2861/22 та призначено її до розгляду на 25.01.2023.

Судом, в порядку ч. 6 ст. 120 ГПК України, повідомлено учасників справи за допомогою засобів телефонного зв`язку, про що свідчать долучені до матеріалів справи телефонограми, про те, що судове засідання призначене на 25.01.2023 не відбудеться у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. у відпустці, наступне судове засідання призначено на 08.02.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 продовжено строк розгляду апеляційної скарги ТОВ "Київська пересувна механізована колона-2" на рішення господарського суду Київської області від 10.08.2022 у справі № 910/2861/22; розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.03.2023

15.03.2023 у судовому засіданні протокольно оголошено перерву у розгляді справи до 29.09.2023.

У судових дебатах представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У судових дебатах представники відповідача та третьої особи просили відхилити апеляційну скаргу, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, між Державною іпотечною установою як позикодавцем та ПАТ «Автокразбанк» як позичальником укладено кредитний договір від 19.04.2013 №89/4 на суму 4 140 000, 00 грн на строк до 30.04.2014 з метою здійснення позичальником кредитування забудовника ПАТ «КПМК-2» для завершення будівництва об`єкта житлового призначення за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Київська, будинок: «Висотний багатофункціональний житловий комплекс із вбудованими приміщеннями та зблокований з паркінгом».

З метою забезпечення виконання зобов`язань за наведеним вище кредитним договором між Державною іпотечною установою як іпотекодержателем та ПАТ «КПМК-2» як іпотекодавцем укладено договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 89/4.1-3 19.04.2013, за умовами якого відповідачу передано в заставу майнові права іпотекодавця на нерухоме майно житлового призначення, розташоване за адресою Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Київська, будинок: «Висотний багатофункціональний житловий комплекс із вбудованими приміщеннями та зблокований з паркінгом» (майнові права на квартири) у секції А: №№ 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 23, 24, 28, 29, 32, 33, 34, 37, 38, 39, 40, 42, 44, 48, 49, 53, 54, 58, 59, 60, 63, 64, 66, 67, 68, 69, 70 (разом по секції А площею 5 630,40 кв.м. вартістю 56 235 083,93 грн); у секції В: №№ 215, 216, 217, 219, 220, 221, 222, 223 (разом по секції В площею 1 379,08 кв.м. вартістю 13 773 920,07 грн); у секції Б: №№ 149, 150, 152, 153 (разом по секції Б площею 760,47 кв.м. вартістю 7595391,85 грн). Договір посвідчено приватним нотаріусом Гамаль І.М. за реєстровим номером 975.

ТОВ «КПМК-2» (код 00858473) є правонаступником ПрАТ «КПМК-2» (код 00858473).

Згідно з п. 6.7 договору іпотеки у разі реорганізації іпотекодавця зобов`язання за договором переходять до його правонаступника.

Термін дії договору іпотеки встановлений з моменту його укладення та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна - майнові права на квартири у багатоквартирному будинку, що будується за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Київська внесено запис про іпотеку № 729381 від 19.04.2013, підстава - договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 89/4.1-3, № 975, основне зобов`язання - кредитний договір № 89/4 від 19.04.2013 між ДІУ та ПАТ «Автокразбанк», іпотекодержатель - ДІУ, іпотекодавець - ПрАТ «КПМК-2», предмет іпотеки: майнові права на квартири (висотний багатофункціональний житловий комплекс із вбудованими приміщеннями та зблокований із паркінгом) в секції А: 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 23, 24, 28, 29, 32, 33, 34, 37, 38, 39, 40, 42, 43, 44, 48, 49, 53, 54, 58, 59, 60, 63, 64, 66, 67, 68, 69, 70; в секції В: 215, 216, 217, 219, 220, 221, 222, 223, в секції Б: 149, 150, 152, 153), що належать ПрАТ «КПМК-2».

Окрім того, між ПАТ «Автокразбанк» та ПрАТ «КПМК-2» укладено кредитний договір від 23.04.2013 № 02-К для виконання умов цільового призначення кредитного договору, за умовами якого ПАТ «Автокразбанк» надано позивачу кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 41400000,00 грн строком дії з 13.04.2013 по 30.04.2014 включно.

На виконання умов вказаного кредитного договору № 89/4, ПАТ «Автокразбанк» надано, а ПрАТ «КПМК-2» - отримано кредитні кошти на загальну суму 28818381,20 грн.

Як було встановлено в рішенні господарського суду міста Києва від 30.09.2019 у справі № 910/7584/19 права вимоги щодо зобов`язань позивача за кредитним договором №02-К були відступлені ПАТ «Автокразбанк» новому кредитору (ВПІФ «Київщина-Житло» НВЗТ), з яким ПрАТ «КПМК-2» повністю розрахувався за сумою основного боргу (28818381,20 грн), а також погасив іншу заборгованість за цим кредитним договором.

В подальшому, рішенням від 30.05.2014 № 40 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено з 30.05.2014 тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Автокразбанк» строком на 3 місяці на підставі постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 30.05.2014 № 320 «Про віднесення ПАТ «Автокразбанк» до категорії неплатоспроможних».

29.08.2014 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 76 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Автокразбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» відповідно до постанови Правління НБУ від 28.08.2014 № 537 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Автокразбанк».

Кредиторські вимоги ДІУ (в розмірі 45503437,65 гривень) за заявою ДІУ 18.09.2014 № 4962/15 14.01.2015 були включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Автокразбанк» та віднесені до 7 черги задоволення вимог; у подальшому сума вимог ДІУ була збільшена на 221359,07 гривень.

У липні 2014 року Державна іпотечна установа звернулась до господарського суду Київської області з позовом до ПАТ «КПМК-2» про стягнення 45342677,11 гривень шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 911/2936/14) у зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору № 89/4, ПАТ «Автокразбанк» було залучено до участі у справі в якості третьої особи.

Остаточним судовим рішенням у цій справі - постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2020 у позові Державної іпотечної установи відмовлено повністю; провадження у справі до ПАТ «Автокразбанк» закрито. Судове рішення мотивовано тим, що право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом продажу майна є позасудовим способом захисту і не передбачене як спосіб захисту права у судовому порядку.

27.08.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 9000657 про державну реєстрацію припинення ПАТ «Автокразбанк» як юридичної особи.

Також, ТОВ «КПМК-2» зверталося до господарського суду міста Києва з позовом до Державної іпотечної установи про припинення правовідносини за договором іпотеки майнових прав на нерухоме майно від 19.04.2013 № 89/4.1-3 з посиланням на те, що іпотека є припиненою внаслідок припинення основного зобов`язання за кредитним договором у зв`язку із ліквідацією боржника ПАТ «Автокразбанк» як юридичної особи (справа № 910/12662/20).

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.03.2021, залишеним без змін, постановою Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 910/12662/20, в задоволенні позову було відмовлено.

Судові рішення обґрунтовано тим, що до ліквідації ПАТ «Автокразбанк» як юридичної особи та до настання строку основного зобов`язання Державна іпотечна установа реалізувала своє право на звернення стягнення на предмет забезпечення, подавши позов до ТОВ «КПМК-2» про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до ч. 4 ст. 593 Цивільного кодексу України право застави (іпотеки) за договором іпотеки та правовідносини за цим договором не є припиненими.

Звертаючись з позовом у даній справі, ТОВ «КПМК-2» посилалось на вказані вище обставини, а також те, що кредиторські вимоги відповідача до ПАТ «Автокразбанк», що ґрунтувалися на кредитному договорі № 89/4 від 19.04.2013, в межах ліквідаційної процедури цього банку були погашені та припинені відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, а відтак, права відповідача як іпотекодержателя за договором іпотеки майнових прав на нерухоме майно № 89/4.1-3 від 19.04.2013, за яким іпотекодавцем виступав позивач, є також припиненими.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, виходячи із змісту статей 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які забезпечувальні зобов`язання, що випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти свою дію у разі, якщо основне зобов`язання залишилося невиконаним.

В статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотеку визначено як вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями ст. 11 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

За ст. 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов`язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов`язаний негайно повернути його заставодавцеві. Припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника, якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що кредиторські вимоги ДІУ в межах ліквідаційної процедури ПАТ «Автокразбанк» задоволені не були, а відтак, на думку позивача, вони є погашеними, відповідно до положень ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а погашення вимог кредитора в ліквідаційній процедурі банку означає припинення зобов`язання за кредитним договором відповідно до вимог ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, а тому права Державної іпотечної установи як іпотекодарежателя за договором іпотеки також є припиненими.

Дійсно, матеріалами справи підтверджено, що грошові вимоги ДІУ у межах ліквідаційної процедури ПАТ «Автокразбанк» були акцептовані, але не були задоволені, та 27.08.2019 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 9000657 про державну реєстрацію припинення ПАТ «Автокразбанк» як юридичної особи.

Разом з тим, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги до банку, не задоволені в результаті ліквідаційної процедури та продажу майна (активів) банку на дату складення ліквідаційного балансу, вважаються погашеними.

В той же час, інститут погашення кредиторських вимог в ліквідаційній процедурі є необхідним для здійснення самої ліквідаційної процедури та єдиним правовим наслідком такого погашення є неможливість кредитора отримати задоволення своїх вимог безпосередньо від особи, що ліквідується.

Як вірно визначено місцевим господарським судом, положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлено самостійної, підстави, відмінної від змісту Глави 50 Цивільного кодексу України, для припинення зобов`язання, а погашення кредиторських вимог до ПАТ «Автокразбанк» в ліквідаційній процедурі через недостатність майна банку не може призводити до автоматичної втрати відповідчем права на звернення стягнення на іпотечне майно ТОВ «КПМК-2» та не може призводити до припинення іпотеки з підстав, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Частинами 1, 2 статті 590 ЦК України визначено порядок дій іпотекодержателя щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін).

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Укладаючи іпотечний договір, іпотекодавець бере на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета іпотеки), зокрема й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із відповідного Єдиного державного реєстру. Оскільки покладення цих ризиків на особу, яка видала забезпечення, відбулося за договором, укладеним іпотекодавцем саме із кредитором, то всі узяті ризики слід покладати на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника.

Ліквідація боржника не повинна припиняти обов`язку іпотекодавця із несення цих ризиків, крім випадків, передбачених договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто звільнення останньої від таких ризиків має бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.

Отже, факт ліквідації боржника за основним договором із внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором, яка не була погашена у процедурі ліквідації, не є підставою для припинення договору іпотеки, укладеного на забезпечення виконання боржником основного зобов`язання, та звільнення іпотекодавця від відповідальності, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника.

Висновки аналогічного змісту викладені у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/9943/17, від 20.06.2018 у справі № 381/3209/16-ц, від 06.03.2018 у справі № 2011/16284/12 та від 13.03.2018 у справі № 910/8698/17, від 20.02.2019 у справі № 910/4435/18, від 18.11.2020 у справі № 761/43075/18, від 16.09.2021 у справі № 922/2869/17, і колегія суддів при розгляді цієї справи не вбачає підстав для відходу від правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, наведених у зазначених постановах Верховного Суду.

Частиною 4 ст. 593 ЦК України визначено, що припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника, якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги.

Як свідчать матеріали справи, у липні 2014 року Державна іпотечна установа звернулась до господарського суду Київської області з позовом до ПАТ «КПМК-2» про стягнення 45342677,11 гривень шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 911/2936/14) у зв`язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору № 89/4, ПАТ «Автокразбанк» було залучено до участі у справі в якості третьої особи.

Таким чином, відповідачем було вчинено дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет застави шляхом подання відповідного позову, що свідчить про реалізацію ним свого права, як передбачено ч. 4 ст. 493 ЦК України.

З огляду на зазначене вище правомірним є висновок місцевого господарського суду, що як факт погашення кредиторських вимог Державної іпотечної установи в межах ліквідаційної процедури ПАТ «Автокразбанк» так і сам факт ліквідації ПАТ «Автокразбанк» не призводить до зміни чи припинення у ТОВ «КПМК-2» обов`язків, встановлених договором іпотеки та, відповідно, до втрати відповідачем прав іпотекодержателя за цим договором іпотеки.

Так само обґрунтовано, судом визначено відсутність в даному випадку правової невизначеності у питанні прав відповідача звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення існуючої заборгованості ПАТ «Автокразбанк» та обов`язку ТОВ «КПМК-2» задовольнити такі вимоги за встановленого факту збереження обтяження, накладеного на іпотечне майно, та існування беззаперечного права Державної іпотечної установи задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 10.08.2022 у справі №910/2861/22 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона-2».

Матеріали справи № 910/2861/22 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 03.04.2023.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко