ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/899/22

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Гвіздецької селищної ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 148 645 грн 97 коп.

за участю:

від позивача: Єгоров Валерій Сергійович

від відповідача: Попик Олег Ігорович

від третьої особи представник не з"явився

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" із позовною заявою до Гвіздецької селищної ради про стягнення заборгованості за спожитий в період з 01.11.2021 до 03.12.2021 природний газ в сумі 148 645 грн 97 коп.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

03.11.2022 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначити на 28.11.2022, який суд враховуючи неявку представників сторін, оголошення тривоги та відсутність електропостачання відкладав на 26.12.2022, 30.01.2023, 22.02.2023, 15.03.2023, 27.03.2023.

26.12.2022 відповідач подав відзив на позов вх.№17736/22, 24.01.2023 - клопотання про долучення доказів вх.№1293/23, 07.03.2023 - додаткове пояснення вх.№3640/23, 27.03.2023 - заяву вх.№4683/23, які суд прийняв до розгляду.

09.01.2023 позивач подав відповідь на відзив вх.№477/23, 27.01.2023 - пояснення по справі вх.№1511/23, 24.02.2023 - клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви з додатками на адресу третьої сторони вх.№3043/23, клопотання вх.№3049/23, 22.03.2023 - пояснення по справі вх.№4462/23, які суд прийняв до розгляду.

22.02.2023 суд постановив задовольнити клопотання позивача вх.№1160/23 та залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"; витребувати у АТ "Івано-Франківськгаз" інформацію щодо фактичного місячного відбору/споживання природного газу (належним чином засвідчені акти приймання - передачі природного газу та інші документальні докази) споживачем Гвіздецькою селищною радою за період лютий, листопад та грудень 2021 року.

24.02.2023 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" подала письмові пояснення по суті спору вх.№3047/23, які суд прийняв до розгляду.

15.03.2023 на виконання вимог ухвали суду від 22.02.2023 АТ "Івано-Франківськгаз" подало клопотання про долучення витребуваних доказів вх.№4014/23, які суд прийняв до розгляду.

27.03.2023 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" в частині своєчасного розрахунку за поставлений в період з 01.11.2021 до 03.12.2021 природний газ, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 111090 грн 43 коп.. Позовні вимоги обґрунтував положеннями ст. 526, 549, 612, 625 ЦК України, ст. 193, 230, 231 ГК України. За прострочення виконання грошового зобов"язання позивач, керуючись п.4.5. договору та ст.625 ЦК України нарахував відповідачу пеню в сумі 14018 грн 18 коп., 2164 грн 53 коп. - 3% річних, 21372 грн 83 коп. - інфляційних втрат.

Позиція відповідача.

Відповідач свої заперечення щодо позову викладав у відзиві на позов та письмових поясненнях. Згідно останніх пояснень, відповідач заборгованість за постачання природного газу в період з 01.11.2021 до 03.12.2021 визнає частково в сумі 82467 грн 69 коп.

В частині позовних вимог про стягнення основної заборгованості в сумі 49083 грн 22 коп. та нарахованих на неї пені, 3% річних та інфляційних втрат просив суд відмовити. Вказав, що позивач безпідставно включив в обсяг газу спожитого в листопаді 2921,62 м.куб. газу спожитого в лютому, оскільки господарські відносини відповідача з позивачем виникли з 01.11.2021 з моменту включення відповідача до портфеля постачальника "останньої надії" - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України".

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

Третя особа в письмових поясненнях вх.№3047 від 24.02.2023 зазначила, що ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" є постачальником газу для відповідача з 04.12.2021 на підставі укладеного договору №08-1410/21-БО-Т від 01.12.2021. В підтвердження чого подала відомості з Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо остаточних відборів природного газу відповідачем.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Предметом позову є вимога позивача про стягнення заборгованості за спожитий природній газ в листопаді -грудні 2021 року.

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, постачальник, постачальник "останньої надії") відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501 затверджено Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі договір).

Згідно з п. 1.1. договору, цей Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу постачальником "останньої надії" (далі - Постачальник).

Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх споживачів України (п. 1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору визначено, що цей Договір є договором приєднання. При укладенні цього Договору зі Споживачем ураховуються вимоги статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти Постачальника та її акцептування Споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Цей Договір вважається укладеним зі Споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до п. 1.4. договору, терміни, що використовуються в цьому Договорі, мають такі значення:

- ЕІС-код - персональний код ідентифікації Споживача як суб`єкта ринку природного газу, присвоєний йому в установленому порядку Оператором ГРМ/Оператором ГТС (для прямих споживачів), до газових мереж якого підключений об`єкт Споживача;

- Оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи, до газових мереж якого підключений об`єкт Споживача;

- особистий кабінет - особиста веб-сторінка Споживача на веб-сайті постачальника, що містить персоніфіковані дані Споживача, статистичні дані про ціни та нарахування і сплату за Договором та іншу інформацію, що пов`язана з виконанням Договору;

- персоніфіковані дані - персоніфіковані дані щодо Споживача (прізвище, власне ім`я та по батькові, назва (для споживача, що не є побутовим), ЕІС-код, поштова адреса об`єкта Споживача, ЄДРПОУ (для споживача, що не є побутовим));

- постачальник "останньої надії" (далі - Постачальник) - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України";

- сайт Постачальника (сайт) - веб-сайт Постачальника в мережі Інтернет, який містить чинну редакцію Договору та Правил постачання, а також загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки Постачальника та Споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між Постачальником та Споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з Постачальником та іншу необхідну інформацію;

- Споживач - фізична особа, або юридична особа, або фізична особа - підприємець, щодо якої виконані передбачені законодавством умови для постачання природного газу.

Інші терміни, що не визначені в цьому Договорі, мають значення, передбачені Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493, та Правилами постачання. Надалі за текстом цього Договору Постачальник та Споживач, коли вживаються окремо, іменуються - Сторона, коли спільно - Сторони.

Так, відповідно до пункту 2.1. договору, постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Обов`язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу або Оператором ГТС договору транспортування природного газу (для прямих споживачів) (п. 2.2. договору).

Відносини Сторін, що є предметом цього Договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 (далі - Кодекс газотранспортної системи), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем) (п. 2.3. договору).

Згідно з пунктом 3.1. договору, постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Підстави для здійснення Постачальником постачання природного газу Споживачу визначені положеннями Правил постачання (п. 3.2. договору).

Згідно із пунктом 3.3. договору, період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається Постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для Сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення Постачальником на власному сайті (п. 4.1. договору).

Відповідно до підпункту 4.2. розділу IV договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено) (пункт 4.3. договору).

Згідно із п. 4.4. договору, Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до пункту 4.3. цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

У разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 4.5. договору).

Згідно із підпунктом 1 пункту 5.1. та підпунктом 1 пункту 5.2. договору, Споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами договору.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством.

У пункті 11.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу Споживачу в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) договору не звільняє Споживача від обов`язку сплатити заборгованість Постачальнику за договором.

Як стверджує позивач на виконання умов договору в період 01.11.2021 - 03.12.2021 поставив відповідачу природний газ в обсязі 5809,99 м куб. та надав послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з ГТС (тариф) на суму 111090 грн 43 коп., в підтвердження чого подав лист оператора ГТС від 29.06.2022 №ТОВВИХ-22-6848 та інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS0000KEZ9N00R, інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальників "останньої надії" від оператора ГРМ (Форма №10), відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS0000KEZ9N00R, рахунки на оплату №31731 та №1517, докази направлення яких приєднані до матеріалів справи.

Згідно з довідкою позивача від 07.02.2022 ціна природного газу, що постачався ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" як постачальником "останньої надії" для споживачів, що є бюджетними установами становила: протягом жовтня - листопада місяців 2021 року - 16,8 гривень за 1 куб. метр з ПДВ, у період з 01.12.2021 до 31.01.2022 ціна розраховувалася відповідно до формули пункту 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1102 та становила: 02.12.2021 46,703552 гривень за 1 куб. метр з ПДВ, 03.12.2021 45,111804 гривень за 1 куб. метр з ПДВ.

Відповідно до даних з інформаційної платформи оператора ГТС споживач з ЕІС-кодом 56XS0000KEZ9N00R був закріплений за постачальником "останньої надії" ТОВ "ГК "Нафтогаз України" у періоди з 29.10.2021 до 31.10.2021, з 01.11.2021 до 30.11.2021 та з 02.12.2021 до 03.12 2021.

Згідно із вказаною інформацією обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS0000KEZ9N00R у вказані періоди та внесений в алокацію постачальника "останньої надії" ТОВ "ГК "Нафтогаз України", становить:

- з 29.10.2021 по 31.10.2021 0, 00 м. куб.;

- з 01.11.2021 по 30.11.2021 5345,73 м. куб.;

- з 02.12.2021 по 03.12.2021 464,26 м. куб.

З метою досудового врегулювання спору позивач 26.06.2022 направив на адресу відповідача вимогу №119/4.3-8126-2022 про сплату заборгованості за спожитий газ непобутовим споживачем постачальнику "останньої надії", докази направлення приєднані до матеріалів справи. Однак вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

За порушення строків здійснення остаточного розрахунку за газ позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 14018 грн 18 коп., згідно з п.4.5. договору, а також керуючись ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних в сумі 2164 грн 53 коп. та 21372 грн 83 коп. - інфляційних втрат та звернувся до суду за захистом порушеного права.

Відповідач в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 66178 грн 28 коп. заперечив, в підтвердження чого подав: акт приймання-передачі природного газу №ІФ00137407 від 30.11.2021 АТ "Івано-Франківськгаз"; акт приймання-передачі природного газу №ІФ00141196 від 31.12.2021 АТ "Івано-Франківськгаз"; акт про припинення газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту від 01.03.2021; акт про відновлення газопостачання від 12.11.2011; претензію до АТ "Івано-Франківськгаз" №7802.2-20 від 24.02.2023; відповідь на претензію АТ "Івано-Франківськгаз" №76003.1-Сл-3173-0323 від 02.03.2023; контррозрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин. Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд зазначає, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме актів АТ "Івано-Франківськгаз" приймання -передачі природного газу від 30.11.2021 та від 31.12.2021 та відповіді на претензію, споживання природного газу відповідачем в обсязі 2921,62 м.куб відбулось в лютому 2021 року.

Суд погоджується з твердженням позивача, що об"єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу, однак суд не може погодитись з твердженням позивача, про те що саме він був постачальником природного газу відповідачу в обсязі 2921,62 м.куб. в лютому 2021 року, так як відповідач договору постачання природного газу у лютому не укладав з жодним постачальником. Доказів які б свідчили про те, що постачальником природного газу в лютому 2021 року було ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України, матеріали справи не містять.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення.

Відносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом та іншими нормативними актами, а саме Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, Типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501.

Статтею 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

Правилами постачання природного газу врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Особливості здійснення постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначені розділом VI цих Правил.

Відповідно до п. 1, 2, 4-6 Розділу VI Правил постачання природного газу постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії".

Постачальник "останньої надії" зобов`язаний на головній сторінці свого сайту розмістити діючу редакцію договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", яка має відповідати типовому договору, роз`яснення щодо його укладання, а також ціну природного газу для споживачів, визначену згідно з вимогами цього розділу.

Після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником "останньої надії", передбаченого цим розділом та Законом України "Про ринок природного газу", постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем. Виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника "останньої надії" здійснюється у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. У випадку якщо споживач не був включений до Реєстру споживачів іншого постачальника після закінчення постачання природного газу постачальником "останньої надії", до такого споживача повинні застосовуватись заходи з припинення розподілу/транспортування (для прямих споживачів) природного газу споживачу відповідно до умов Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи.

Постачальник "останньої надії" має повідомити споживача про обмежений строк постачання природного газу, ціну природного газу для споживача та поінформувати споживача про його право та необхідність вибору іншого постачальника шляхом розміщення відповідної інформації на сайті постачальника "останньої надії". Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднювати на своєму вебсайті та підтримувати в актуальному стані інформацію щодо споживачів, що не є побутовими, з діючими договорами постачання природного газу із зазначенням такої інформації: ЕІС-коди споживачів (точок комерційного обліку); ЄДРПОУ та назва споживача; адреса об`єкта; кінцевий строк постачання природного газу.

Отже, сторони уклали договір постачання природного газу, як між постачальником "останньої надії" та споживачем, до якого застосовуються положення Цивільного кодексу України.

В ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч. 1 ст. 714 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Висновки суду.

Факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати вартості спожитого природного газу в обсязі 2424,11 м.куб за листопад 2021 року та 464,26 м.куб. за лютий 2021 року підтверджується матеріалами справи, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 62007 грн 21 коп. основної заборгованості обґрунтована та належить до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення 49083 грн 22 коп. за поставлений природний газ в обсязі 2921,62 м.куб, суд встановив, що вказаний обсяг природного газу відповідач спожив в лютому 2021 року. Однак зважаючи на відсутність в лютому 2021 року договірних правовідносин щодо постачання природного газу між позивачем та відповідачем суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення 49083 грн 22 коп.

Суд враховуючи часткову відмову у позові перевірив за допомогою ІПС "Законодавство" правильність розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат позивачем та контррозрахунку відповідачем та зазначає таке.

Вимоги позивача щодо стягнення пені за період з 01.01.2022 до 30.06.2022, 3% річних за період з 01.01.2022 до 31.08.2022 та інфляційних втрат за період січень 2022 року - серпень 2022 року на суму заборгованості 40725 грн 04 коп., що виникла в листопаді 2021 року, враховуючи часткову відмову у позові, належать до задоволення згідно розрахунку суду, а саме: 4911 грн 55 коп. - пені, 813 грн 39 коп. - 3% річних та 7954 грн 82 коп.- інфляційних втрат. В решті суми нарахованих пені, 3% річних та інфляційних втрат належить відмовити.

Вимоги позивача щодо стягнення пені за період з 01.02.2022 до 31.07.2022, 3% річних за період з 01.02.2022 до 31.08.2022 та інфляційних втрат за період лютий 2022 року - серпень 2022 року на суму заборгованості 21282 грн 17 коп., що виникла в грудні належать до задоволення згідно розрахунку позивача, який є обґрунтованим та арифметично правильним.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 62007 грн 21 коп. - основного боргу, 1184 грн 22 коп. - 3% річних, 11785 грн 40 коп. інфляційних втрат та 8054 грн 32 коп. пені.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2481 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №5800 від 24 жовтня 2022 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір в сумі 1245 грн 47 коп. належить покласти на відповідача, судовий збір в сумі 1235 грн 53 коп. - на позивача.

Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, статтями 2, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до Гвіздецької селищної ради про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 148 645 грн 97 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Гвіздецької селищної ради, вул. Українська, буд. 3, смт. Гвіздець, Коломийський район, Івано-Франківська область,78260 (код 20539347) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116 (код 40121452 ) - 62007 (шістдесят дві тисячі сім) грн 21 коп. - основного боргу , 1184 (одну тисячу сто вісімдесят чотири) грн 22 коп. - 3% річних, 11785 (одинадцять тисяч сімсот вісімдесят п"ять) грн 40 коп. інфляційних втрат та 8054 (вісім тисяч п"ятдесят чотири) грн 32 коп. пені, а також 1245 (одну тисячу двісті сорок п"ять) грн 47 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Судовий збір в сумі 1235 (одна тисяча двісті тридцять п"ять) грн 53 коп. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04.04.2023

Суддя Т. В. Максимів