РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.04.2023Справа № 910/1340/23
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт"

про стягнення 31842,19 грн

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою суду від 02.02.2023 відкрито провадження у справі №910/1340/23 за вказаними позовними вимогами, розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Від МТСБУ на виконання вимог ухвали суду 13.02.2023 надійшли відомості щодо умов укладеного відповідачем страхового договору (полісу).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі, оскільки відповідна ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилалися на адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та інші поштові адреси, інформація по яким містилася у матеріалах справи.

Однак конверт з ухвалою суду про відкриття провадження у справі повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

В матеріалах справи відсутні відомості про інші наявні у відповідача поштові адреси. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання конверту з ухвалою суду відповідачем та повернення її до суду є наслідками діяння (бездіяльності) самого відповідача щодо її належного отримання, тобто, його власною волею, оскільки відомості, зокрема, про адресу місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань подає сам відповідач.

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд

ВСТАНОВИВ:

07.12.2021 між ПП «Пультова охорона Шериф» та позивачем було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №1217/21-Т/Ц7, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Renault Duster» д.р.н НОМЕР_1 (далі - застрахований автомобіль) його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

04.10.2022 о 07:58 год. на вул. Виговського, 47 у м. Львові була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Opel Astra» д.р.н. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault Duster» д.р.н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснив зупинку на червоний сигнал світлофора, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.12.1, 13.1 ПДР України.

Дані обставини підтверджуються постановою Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/5771/22 від 10.11.2022, копія якої міститься у матеріалах справи.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні порушень Правил дорожнього руху визнав.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/5771/22 від 10.11.2022, водія ОСОБА_1 визнано винннм у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль, який відповідно до залученої до матеріалів справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ПП «Пультова охорона Шериф», який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №1217/21-Т/Ц7 від 07.12.2021.

На підставі вищевказаного за умовами Договору добровільного страхування та враховуючи зокрема рахунок-фактуру №ТОВ0000531 від 19.10.2022 (на суму 36920,80 грн) позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого він розрахував та виплатив страхове відшкодування у сумі 36920,80 на ремонтне СТО ТОВ «Ю.Р.К.» застрахованого автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням №55305790 від 21.10.2022, копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно із звітом №1017/22 від 21.10.2022 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу вартість відновлювального ремонту склала 31842,19 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати у сумі 36920,80 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Opel Astra» д.р.н. НОМЕР_2 , і його вина у вчиненні ДТП підтверджується залученою до справи копією постанови Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/5771/22 від 10.11.2022.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , як особи, яка експлуатувала автомобіль «Opel Astra» д.р.н. НОМЕР_2 на законних підставах, була застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) АР6264388 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 130000 грн., франшиза - 0).

Отже, відповідач є особою на яку полісом АР6264388 покладено обов`язок з відшкодування шкоди завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_1 , автомобіля «Opel Astra» д.р.н. НОМЕР_2 на час спірної ДТП.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої позивачем вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, внаслідок його пошкодження в ДТП, і також відповідач не спростував розраховану позивачем суму страхового відшкодування.

Судом встановлено, що наведені у рахунку СТО деталі та роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з завданими застрахованому автомобілю пошкодженнями внаслідок ДТП і відповідачем не надано доказів протилежного.

Відповідно до частини 17 статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі, коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічне положення викладено в ст. 9 Закону України "Про страхування".

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Так, з наданого позивачем до позову звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу зробленого на замовлення позивача ПрАТ СК «Арсенал Страхування» оцінювачем ОСОБА_3 вбачається, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 31842,19 грн.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої позивачем вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, внаслідок його пошкодження в ДТП, і також відповідач не спростував розраховану позивачем суму страхового відшкодування.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу АР6264388, положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192 ЦК України, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у сумі 31842,19 грн.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача із заявою про сплату суми виплаченого за даним страховим випадком відшкодування або з відповідною претензією, одразу пред`явивши даний позов до суду.

На необов`язковості такого попереднього звернення до страховика неодноразово наголошував і Верховний Суд, зокрема, у постанові від 11.12.2019 №465/4287/15, яка погодилася з висновками, викладеними в її більш ранній постанові від 19.06.2019 № 465/4621/16-к, що у системному зв`язку зі статтею 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього ж Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків, як підстави для відмови у відшкодуванні, стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 вказаного Закону, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

З наведеного вбачається, що звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку.

Враховуючи вище наведене та висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 та від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к (щодо альтернативного порядку отримання потерпілим страхового відшкодування шляхом звернення із відповідною вимогою до суду), приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази завдання шкоди потерпілій особі, якій позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по оплаті судового збору відповідно ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (04107, місто Київ, вулиця Багговутівська, будинок 17-21, ідентифікаційний код: 22229921) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 154, ідентифікаційний код: 33908322) 31842 (тридцять одну тисячу вісімсот сорок дві) грн 19 коп. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.