ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м.Харків Справа №913/193/22
Провадження №16/913/193/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КПП Центр", село Черляни Городоцького району Львівської області
до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР АВТО ШАНС", м.Сватове Луганської області
Суддя Шеліхіна Р.М.
Секретар судового засідання Сокрута Н.М.
У засіданні брали участь:
від позивача: представник не прибув;
від відповідача: представник не прибув,
Підставою позову позивач визначив порушення відповідачем умов укладеного між ними договору поставки від 12.12.2019 №548611 в частині проведення розрахунків.
Позивач також заявив до відшкодування 2481,00 грн витрат на сплату судового збору та 6000,00 грн витрат на правничу правову допомогу адвоката.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2022 позовну заяву передано на розгляд судді Шеліхіній Р.М.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 26.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 24.10.2022 о 10 год. 40 хв.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.10.2022 підготовче засідання відкладено на 21.11.2022.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 18.11.2022 підготовче судове засідання відкладено на 19.12.2022.
Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Суд ухвалою від 14.12.2022, судове засідання, призначене на 19.12.2022 відклав на 23.01.2023, визнавши явку учасників справи необов`язковою.
У судове засідання 23.01.2023 представники сторін не прибули.
З огляду на продовження на території України строку воєнного стану, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, суд відклав підготовче судове засідання на 13.03.2023.
Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 06.02.2023 №8419, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
У судове засідання 13.03.2023 представники сторін не прибули.
Від позивача через канцелярію суду 08.03.2023 надійшла заява від 03.03.2023 №331 про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позивач позов підтримує у повному обсязі.
Суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи без його участі.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 13.03.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 03.04.2023.
У судове засідання 03.04.2023 представники сторін не прибули.
У судовому засіданні 03.04.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Між товариством з обмеженою відповідальністю «КПП Центр» (постачальник, позивач у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Авто Шанс» (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки від 12.12.2019 №548611 за умовами п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором (далі договір поставки).
Предметом договору є поставка запасних частин, аксесуарів до транспортних засобів та розхідних матеріалів, далі за текстом «Товар», за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставленого рахунку-фактури постачальника (п.1.2. договору поставки).
Згідно п.1.3. договору поставки, товар передається партіям на підставі замовлень на кожну партію. Замовлення передається засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою. У замовленні покупця зазначається найменування товару, кількість за кожним видом товару.
За умовами п.4.1. договору поставки, строк поставки товару становить 7 днів з дати підтвердження замовлення постачальником.
Передача товару оформлюється видатковою накладною, в якій зазначається найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна та загальна вартість (п.4.3. договору).
Відповідно до п.5.1. договору, загальна сума договору визначається за сумою всіх видаткових накладних, виданих постачальником.
Товар передається, на умовах оплати згідно п.5.5 даного договору з моменту підписання видаткової накладної на товар або декларації (накладної на вантаж) у випадку доставки товару кур`єрськими фірмами (п.5.3. договору поставки).
Як визначили сторони в п.5.5. договору поставки оплата товару здійснюється покупцем на основі даного договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок постачальника. Покупець здійснює оплату протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару.
У випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває до моменту звернення постачальника до суду (п.6.1. договору поставки).
Сторони в п.6.3. договору передбачили, що у випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів покупець окрім пені сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.
Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року (п.10.1. договору поставки).
Згідно п.10.1. даного договору, у випадку якщо за 15 календарних днів до закінчення терміну дії договору від жодної із сторін не надійшло письмове повідомлення про його розірвання, договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поставки, постачальник поставив покупцю товар, обумовлений договором, про що сторони підписали та скріпили печатками підприємств наступні видаткові накладні:
-від 31.01.2022 №FTM00035581/22 на суму 5220,02 грн, строк оплати до 14.02.2022;
-від 01.02.2022 №FTM00037323/22 на суму 1125,02 грн, строк оплати до 15.02.2022;
-від 05.02.2022 №FTM00044867/22 на суму 2599,99 грн, строк оплати до 19.02.2022;
-від 10.02.2022 №FTM00051943/22 на суму 3585,02 грн, строк оплати до 24.02.2022;
-від 12.02.2022 №FTM00055360/22 на суму 2610 грн, строк оплати до 26.02.2022;
-від 12.02.2022 №FTM00055377/22 на суму 1200 грн, строк оплати до 26.02.2022;
-від 18.02.2022 №FTM00064535/22 на суму 4179,98 грн, строк оплати до 04.03.2022;
-від 19.02.2022 №FTM00065177/22 на суму 5940 грн, строк оплати до 05.03.2022.
В претензії до відповідача від 03.08.2022 №44С, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач вказав, що відповідач здійснив оплату на суму 1963,01 грн, яка врахована в оплату видаткової накладної від 31.01.2022 №FTM00035581/22.
Відповідач правом на захист своїх інтересів у суді не скористався, відзив до матеріалів справи не надав, заперечень до суті спору не висловив.
Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані позивачем докази своїх вимог, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що у позов підлягає задоволенню частково за таких підстав.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Так, згідно з частиною 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідачем не надано суду доказів повної оплати отриманого за договором товару.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Щодо вимог про стягнення 3% річних у сумі 935,30 грн за період з 14.02.2022 по 30.08.2022, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено умовами договору та у кожній видатковій накладній, підписаній сторонами спору, строк виконання зобов`язань з оплати товару визначено - 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання товару.
Позивач невірно визначив початок нарахування 3% річних, узявши загальний період і не врахувавши, що за кожною видатковою накладною період нарахування буде різний, в залежності від кінцевого строку оплати товару і відповідно, строки початку прострочення виконання зобов`язання також будуть різними.
За перерахунком суду, розмір 3% річних, з урахуванням визначеного судом строку оплати та періоду прострочення (по кожній накладній окремо), становить 878,78 грн за загальний період з 15.02.2022 (дата з якої починається прострочення зобов`язання) по 30.08.2022 (кінцева дата яку визначив сам позивач). Відтак позовні вимоги у частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню на суму 878,78 грн.
Щодо вимог про стягнення інфляційних нарахувань у сумі 9606,17 грн за період з 14.02.2022 по 31.07.2022, суд зазначає наступне.
Статтею 625 ЦК України передбачено право позивача вимагати від відповідача який прострочив виконання грошового зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Позивач виконує розрахунок інфляційних втрат також за загальний період на загальну суму боргу, починаючи з лютого 2022 року, не враховуючи, що по видатковим накладним встановлено різний строк виконання зобов`язань, зокрема по трьом видатковим накладним інфляцію слід розраховувати з березня 2022 року.
Таким чином, за розрахунком суду, розмір інфляційних втрат, з урахуванням визначеного судом строку оплати та періоду прострочення (по кожній накладній окремо) становить 8610,07 грн за загальний період з 15.02.2022 (дата з якої починається прострочення зобов`язання) по 31.07.2022 (кінцевий місяць, який визначив сам позивач). Відтак позовні вимоги у частині стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню на суму 8610,07 грн.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 6.3. договору поставки сторони узгодили, що у випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів покупець окрім пені сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.
Щодо вимог про стягнення пені, суд виконав власний розрахунок, з урахуванням визначеного судом строку оплати та періоду прострочення (по кожній накладній окремо) і який становить 9034,28 грн та підлягає до задоволення за загальний період з 15.02.2022 (дата з якої починається прострочення зобов`язання) по 13.08.2022.
У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
Cтаттею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу (договору, угоди, акту надання послуг тощо) позивач до справи не надав.
За таких обставин у суду відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у заявленій позивачем сумі 6000 грн.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

1. Позов задовольнити частково.
3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено і підписано 12.04.2023.

Суддя Ріта ШЕЛІХІНА