ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" квітня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/158/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши заяву представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МОЖАЙСЬКОГО 34», м Ужгород (надійшла до суду 29.03.2023) про забезпечення позову

у справі 907/158/23

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МОЖАЙСЬКОГО 34», м Ужгород

до відповідача 1 Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача 2 Державного підприємства «ДОБРОБУД» Закарпатської обласної державної адміністрації, м Ужгород

про визнання протиправним і скасування рішення

За участю представників: не викликались

в с т а н о в и в:

Позивач заявив позов до відповідачів Ужгородської міської ради та Державного підприємства «ДОБРОБУД» Закарпатської обласної державної адміністрації із вимогами:

- Визнати дії Ужгородської міської paди щодо нераціонального розпорядження земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :20:002:0005 протиправними, такими, що мають дискримінаційний характер.

- Визнати протиправним і скасувати пункт 3.3. рішення XXIII сесії Ужгородської міської ради VIII скликання від 30 серпня 2022 року за №859 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» щодо передачі в постійне користування державному підприємству «ДОБРОБУД» Закарпатської обласної державної адміністрації земельної ділянки з кадастровим номером :20:002:0005 площею 0,4000 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку по вул. 8-го Березня-Олександра Можайського;

- Скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Ужгородської міської ради індексний номер 64863675 від 20 вересня 2022 року щодо реєстрації права постійного користування державного підприємства «ДОБРОБУД» Закарпатської обласної державної адміністрації (м. Ужгород, ) земельної ділянки з кадастровим номером :20:002:0005 площею 0,4000 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку по вул. 8-го Березня-Олександра Можайського.

Ухвалою суду від 07.03.2023 р. позовну заяву залишено без руху.

08.03.2023 р. представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.03.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 907/158/23 вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі № 907/158/23 призначено на 11 квітня 2023 р.

29.03.2023 р. представником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МОЖАЙСЬКОГО 34», м Ужгород до суду подано заяву про забезпечення позову. В якій представник заявника просить:

- Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :20:002:0005 площею 0,4000 га для комерційно-житлового будівництва по вул. 8 Березня - Можайського у м. Ужгороді в частині користування і розпорядження земельною ділянкою;

- Заборонити Ужгородській міській раді (, м. Ужгород, площа Поштова, 3) ухвалювати рішення на користь державного підприємства «ДОБРОБУД» Закарпатської обласної державної адміністрації щодо земельної ділянки з кадастровим номером :20:002:0005 по вул. 8 Березня - Можайського, зокрема щодо зміни цільового призначення, поділу її чи об`єднання з іншими земельними ділянками;

- Заборонити Ужгородській міській раді, її структурним підрозділам та іншим особам видавати вихідні дані для проектування об`єктів містобудування, а також реєструвати і видавати дозвільні документи для виконання підготовчих і будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером :20:002:0005 площею 0,4000 га по вул. 8 Березня - Можайського.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Подана заява про забезпечення позову мотивована тим, що 10 листопада 2023 року Ужгородською міською радою ухвалено рішення за №978 про надання державному підприємству «ДОБРОБУД» Закарпатської обласної державної адміністрації (м. Ужгород, ) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :20:002:0005 площею 0,4000 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури по вул. 8-го Березня-Олександра Можайського з подальшою передачею в постійне користування.

На думку заявника Відповідач 2 може на виконання спірного рішення міської ради подати на затвердження проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в постійне користування зі зміною цільового призначення для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури і в подальшому отримувати дозвільні документи на виконання будівельних робіт.

Таким чином заявник вважає, що таке рішення створить перешкоди для ефективного захисту права Позивача на землю, адже поновити право та законний інтерес ОСББ на отримання у постійне користування спірної земельної ділянки для обслуговування свого багатоквартирного житлового будинку по вул. Можайського, 34, навіть у випадку задоволення позову буде неможливим, якщо на земельній ділянці іншою особою розпочнеться виконання будівельних робіт.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України , згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у пункті 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 137 Господарського процесуального кодексу України (у відповідній редакції).

Необхідно розрізняти види (способи) забезпечення позову, які можуть застосовуватись до позовів майнового характеру, а які - для забезпечення немайнових позовних вимог, тобто фактично заходи забезпечення позову можна поділити на майнові та немайнові. Майнові заходи забезпечення мають застосовуватись для забезпечення позовних вимог майнового характеру, тобто таких, де матеріальна позовна вимога вирежена саме в грошовій формі в ціні позову в розумінні статті 163 Господарського процесуального кодексу України.

Метою застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача, на момент пред`явлення прозову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Заходи забезпечення немайнового характеру спрямовані на покладення на відповідача чи інших осіб обов`язку вчинити активні дії чи утриматись від їх вчинення, не пов`язаних з передачею грошових сум чи майна.

У п. 4.8 постанови Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 910/3158/20 міститься висновок, що за змістом пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору (до такого висновку дійшов Верховний Суду в пункті 8.9 постанови Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20 та у пункті 22 постанови від 25.09.2020 у справі № 925/77/20).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову з заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 зазначено, що коли позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Предметом позову у цій справі є вимоги позивача - Визнати дії Ужгородської міської paди щодо нераціонального розпорядження земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :20:002:0005 протиправними, такими, що мають дискримінаційний характер. - Визнати протиправним і скасувати пункт 3.3. рішення XXIII сесії Ужгородської міської ради VIII скликання від 30 серпня 2022 року за №859 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» щодо передачі в постійне користування державному підприємству «ДОБРОБУД» Закарпатської обласної державної адміністрації земельної ділянки з кадастровим номером :20:002:0005 площею 0,4000 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку по вул. 8-го Березня-Олександра Можайського; - Скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Ужгородської міської ради індексний номер 64863675 від 20 вересня 2022 року щодо реєстрації права постійного користування державного підприємства «ДОБРОБУД» Закарпатської обласної державної адміністрації (м. Ужгород, ) земельної ділянки з кадастровим номером :20:002:0005 площею 0,4000 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку по вул. 8-го Березня-Олександра Можайського.

Отже, предметом позову є вимоги немайнового характеру.

Позовні вимоги у цій справі не мають майнового характеру та не стосуються безпосередньо повернення/витребування земельної ділянки на користь позивача.

Таким чином, в даному випадку відсутній зв`язок між заходом забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на земельну ділянку, який заявлений позивачем і предметом позовних вимог.

З урахуванням того, що предметом спору є немайнові вимоги, згідно з висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, які повинні судом враховуватись відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судом досліджується, чи не призведе невжиття заявлених позивачем заходів до істотного ускладнення чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та чи зможе позивач захистити свої права в межах цього одного судового провадження без нових звернень до суду.

Накладення арешту на земельну ділянку не є співмірним заходом забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами немайнового характеру. Такий захід забезпечення позову не сприяє збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу та не спроможний забезпечити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Разом з тим, суд зазначає, що заявником у заяві про вжиття заходів щодо забезпечення позову у контексті заявлених позовних вимог не наведено достатніх обґрунтувань та не долучено належних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Даних про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведено.

Таким чином, заява про вжиття заходів забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене та керуючись статтями 136-140, 234, 235 ГПК України, господарський суд Закарпатської області, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МОЖАЙСЬКОГО 34», м Ужгород (надійшла до суду 29.03.2023) про забезпечення позову - відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.235 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду у встановлені ст.256 ГПК України строки.

Суддя О.Ф. Ремецькі