ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2442/22

Господарський суд Київської області в складі

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/2442/22

за позовом Акціонерного товариства «Укртранснафта», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро поставка комплекс», с. Новосілки Києво-Святошинський район Київської області

про стягнення 53 072,07 грн

Представники:

від позивача: Голованьов М.Р., довіреність № 338 від 30.12.2022;

від відповідача: Дзенік С.І., адвокат, ордер серії АА № 1264887 від 10.01.2023;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Укртранснафта» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро поставка комплекс» (далі-відповідач) про стягнення 53 072,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань зі своєчасної поставки оплаченого позивачем товару, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом за стягненням пені в сумі 29 559,13 грн та штрафу в сумі 23 512,94 грн, нарахування яких зумовлено несвоєчасним виконанням зобов`язань.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.12.2022 відкрито провадження у справі № 911/2442/22, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження, справу № 911/2442/22 призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 11.01.2023.

10.01.2023 через канцелярію господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро поставка комплекс» надійшов відзив на позовну заяву б/н від 10.01.2022 (вх. № 457/23), в якому відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні. Так, в обґрунтування свого відзиву, відповідач вказує на те, що обумовлений договором товар, який відповідач зобов`язався передати позивачу, у визначені договором строки, був замовлений із Китаю у постачальника «ТОВ «Неоелектро» та який мав бути поставлений у строк до 15.03.2022.

Однак, внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 66/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 в Україні ведений воєнний стан, що в свою чергу стало підтвердженням Торгово-промисловою палатою України існування форс-мажорних обставин.

Відповідачем на виконання умов п. 9.4 договору, листом № УТН-1фм від 01.03.2022 було повідомлено позивача про настання форс-мажорних обставин і, що такі обставини є надзвичайними, невідворотними, об`єктивними та не залежать від волі відповідача.

Як вказує відповідач, навіть в умовах воєнного стану, останнім вживались заходи щодо належного виконання ним умов договору, зокрема, 16.06.2022 керуючись нормами п. 3 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова угода № 1 до Договору № 23-02/43-21 від 09.11.2021, за результатами якої, відповідачем був поставлений товар (здійснена заміна товару).

Разом з цим, відповідач стверджує про те, що в силу п. 9.1 договору відповідач звільняється від зазначеної в договорі та/або чинному законодавстві відповідальності за порушення строків поставки, оскільки такі порушення стались внаслідок дій обставин непереборної сили, а отже й вимоги щодо стягнення з відповідача пені та штрафу є необґрунтованими.

Ухвалою господарського суду від 11.01.2023 підготовче засідання було відкладено на 01.02.2023.

23.01.2023 через канцелярію господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив № 04-03/11/486-23 від 20.01.2023 (вх. № 1437/23), в якій позивач зазначає про те, що несвоєчасна поставка товару зумовлена не настанням форс-мажорних обставин, а внаслідок пошкодження товару при його транспортуванні, про що відповідачем було надано повідомлення № УТН-5відв від 01.06.2022, а отже за умовами п. 9.3 договору такі обставини не вважаються обставинами непереборної сили.

Ухвалою господарського суду від 01.02.2023 закрито підготовче провадження у справі № 911/2442/22, а справу призначено до розгляду по суті на 01.03.2023.

27.02.2023 через канцелярію суду від ТОВ «Електро поставка комплекс» надійшла заява б/н від 27.02.2023 (вх. № 3750/23) про застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України і, що в разі наявності підстав для задоволення позову, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

В судовому засіданні 01.03.2023 оголошено перерву з розгляду справи по суті на 22.03.2023.

09.03.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові пояснення б/н від 09.03.2023 (вх. № 4579/23). 13.03.2023 від відповідача надійшло клопотання б/н від 13.03.2022 (вх. № 4854/23) про приєднання доказів та поновлення строку на подання доказів.

14.03.2023 через канцелярію суду від позивача надійшли заперечення № 04-03/11/1672-23 від 13.03.2023 (вх. № 4951/23) на заяву про застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, в якій позивач зазначав, що зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій кореспондується з обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується довести те, що вона не бажала вчиняти таких порушень і, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків.

20.03.2023 через канцелярію суду від позивача надійшли заперечення № 04-03/11/1808-23 від 17.03.2023 (вх. № 5298/23) на клопотання відповідача про долучення доказів.

В судовому засіданні 22.03.2023 судом відмовлено відповідачу у поновлені строку на подання доказів та у їх долучені до матеріалів справи.

Присутнім в судових засіданнях представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові; представник відповідача заперечував проти позову, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2021 між Акціонерним товариством «Укртранснафта» (позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Електро поставка комплекс» (відповідач, постачальник) укладено Договір поставки № 23-02/43-21, відповідно до п. 1.1 якого на умовах цього договору та за результатами проведеної процедури закупівлі (згідно з протоколом щодо прийняття рішення Уповноваженою особою з проведення публічних закупівель АТ «Укртранснафта» у місті Києві від 29.10.2021 № 128УО/5), постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки електричну апаратуру для комутування та захисту електричних кіл (код 31210000-1 за ДК 021:2015) (UA-2021-07-27-010104-b) (вимикач вакуумний 35кВ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.

Постачальник підтверджує, що укладення та виконання ним цього договору не суперечить нормам чинного в Україні законодавства та відповідає його вимогам (в т.ч. щодо отримання усіх необхідних дозволів та погоджень), а також підтверджує те, що укладання та виконання ним цього договору не суперечить цілям діяльності постачальника, положенням його установчих документів чи інших нормативних актів (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору номенклатура, кількість, ціна, умови гарантії, а також строк, місце та умови поставки товару визначені у Специфікації до даного договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін, що є Додатком № 1 до цього договору, та є його невід`ємною частиною.

Загальна сума договору становить 335 899,20 грн, у тому числі ПДВ (20 %): 55 983,20 грн (п. 3.2 договору).

Авансовий платіж у розмірі 50 відсотків, що становить 167 949,60 грн від загальної суми, визначеної в пункті 3.2 цього договору, здійснюється покупцем проти надання банківської гарантії повернення авансового платежу, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором, протягом 10 календарних днів з дати надання постачальником банківської гарантії на підставі отриманого рахунку (рахунку-фактури) постачальника (п. 4.2 договору).

Умови поставки, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «ІНКОТЕРМС-2020», місце, умови та строки поставки визначаються в Специфікації до даного договору (п. 5.1 договору).

Приймання кожної частини/партії товару покупцем підтверджується шляхом підписання уповноваженими представниками сторін електронного(-их) первинного(-их) документа(-ів) (видаткової(-их) накладної(их)), після підписання уповноваженими представниками постачальника та інспекторської організації покупця Акту огляду товару на відповідність умовам договору згідно з п. 5.7 цього договору (п. 5.3 договору).

Датою поставки товару (в тому числі кожної частини/партії товару) та моментом отримання покупцем товару (в тому числі кожної частини/партії товару) від постачальника вважається дата підписання електронного(-их) первинного(-их) документа(-ів) (видаткової (-их) накладної(их)) представником покупця (п. 5.5 договору).

Відповідно до п. 11.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31.12.2022 включно, а в частині розрахунків до повного виконання.

У пункті 14.4 договору передбачено, що цей договір є правочином, що виражає волю сторін, складений у формі електронного документа, скріплений кваліфікованими електронними підписами сторін та, згідно статей 205, 207, 208 Цивільного кодексу України, є таким, що вчинений сторонами у письмовій формі.

У розділі «Визначення термінів» договору зазначено, що сервіс iDocHUB сервіс автоматизації взаємодії електронними документами АТ «Укртранснафта» з контрагентами та співробітниками. Доступ до ресурсів Сервісу iDocHUB надається Виконавцю на підставі окремого договору, що укладається ним з АТ «Укртранснафта» згідно ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до всіх умов договору в цілому.

Кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис (електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис), який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа (далі КЕП або електронний підпис);

Електронний первинний документ - первинний документ (видаткова накладна), який містить відомості про господарську операцію (поставка товару), що складається (створюється) за згодою в електронній формі (електронний первинний документ) з використанням ресурсів Сервісу iDocHUB, містить всі обов`язкові реквізити, зазначені у частині 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (із змінами та доповненнями), в тому числі дату складання електронного первинного документа.

Дата складання електронного первинного документа - обов`язковий реквізит електронного первинного документа, визначений частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік». Дата складання електронного первинного документа не залежить від дати накладання кваліфікованих електронних підписів сторін цього договору. Дата складання електронного первинного документа - є датою оформлення податкової накладної.

Дата підписання електронного первинного документа - є дата накладення останнього (Покупця) з передбачених КЕП.

Додатком № 1 до договору «Специфікація» визначено, що товар, який підлягає поставці - вакуумний автоматичний вимикач зовнішній ВВ/N35Т-1600А, 25 кА, У1, у кількості 1 шт, загальною вартістю 335 899,20 грн (включаючи ПДВ).

Строк поставки - протягом 120 календарних днів з дати зарахування авансового платежу на поточний рахунок постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору уповноваженими представниками позивача та відповідача було підписано електронний первинний документ, а саме: видаткова накладна № 35 від 24.06.2022 на суму 335 899,20 грн (позивачем підписано 30.06.2022).

Так, позивач звертаючись до суду стверджує про те, що постачальником було допущено прострочення в поставці товару, в обумовлені у специфікації строки, оскільки за умовами договору та специфікації до нього поставка товару мала бути здійснена у строк до 02.04.2022.

З огляду на викладене, посилаючись на порушення відповідачем умов договору в частині своєчасної поставки товару, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача пені в сумі 29 559,13 грн та штрафу в сумі 23 512,94 грн.

У відзиві на позовну заяву б/н від 10.01.2023 (вх. № 457/23 від 10.01.2023) Товариство з обмеженою відповідальністю «Електро поставка комплекс» заперечувало проти позову та вказувало на те, що товар, який є предметом договору був замовлений у постачальника ТОВ «Неоелектрон» із Китаю.

Однак, внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 66/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 в Україні ведений воєнний стан, у зв`язку з чим Торгово-промисловою палатою України було підтверджено існування форс-мажорних обставин.

На виконання умов п. 9.4 договору, листом № УТН-1фм від 01.03.2022 відповідачем було повідомлено позивача про настання форс-мажорних обставин і, що такі обставини є надзвичайними, невідворотними, об`єктивними та не залежать від волі відповідача.

Як вказує відповідач, навіть в умовах воєнного стану, останнім вживались заходи щодо належного виконання ним умов договору, зокрема, 16.06.2022 керуючись нормами п. 3 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова угода № 1 від 16.06.2022 до Договору № 23-02/43-21 від 09.11.2021, за результатами якої, відповідачем був поставлений товар (заміна товару).

Разом з цим, відповідач стверджує про те, що в силу п. 9.1 договору відповідач звільняється від зазначеної в договорі та/або чинному законодавстві відповідальності за порушення строків поставки, оскільки такі порушення стались внаслідок дій обставин непереборної сили, а отже й вимоги щодо стягнення з відповідача пені та штрафу є необґрунтованими.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні приписи містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Строком договору, відповідно до ст. 631 ЦК України, є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1. ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пунктів 3, 4 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки.

Умовами п. 7.1 договору визначено, що при недотримані постачальником строків поставки, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 % від вартості не поставленого/несвоєчасно поставленого товару, за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язань.

Якщо прострочення виконання зобов`язань перевищує 30 днів, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7,0 % від вартості непоставленого/несвоєчасно поставленого товару.

Так, позивач, звертаючись до суду, просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 29 559,13 грн, нараховану за період з 03.04.2022 по 29.06.2022 та штраф в сумі 23 512,94 грн, нарахованих за несвоєчасне виконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної поставки товару.

Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В ч. 1 ст. 550 ЦК України вказано, що право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною першою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Додатком № 1 до договору «Специфікація» визначено, що товар, який підлягає поставці - вакуумний автоматичний вимикач зовнішній ВВ/N35Т-1600А, 25 кА, У1, у кількості 1 шт, загальною вартістю 335 899,20 грн (включаючи ПДВ).

Строк поставки - протягом 120 календарних днів з дати зарахування авансового платежу на поточний рахунок постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору уповноваженими представниками позивача та відповідача було підписано електронний первинний документ, а саме: видаткова накладна № 35 від 24.06.2022 на суму 335 899,20 грн (позивачем підписано 30.06.2022).

Так, на виконання умов договору, Акціонерним товариством «Укртранснафта» 03.12.2021 було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро поставка комплекс» 167 949,60 грн, з призначенням платежу: «Авансовий платіж 50 % за товар зг.дог. № 23-02/43-21 від 09.11.2021, рах. № 240 від 23.11.2021».

Отже, строк на поставку товару закінчився - 02.04.2022.

Таким чином, відповідач виконав умови вказаного договору з порушенням строків поставки товару.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи листа № УТН-1фм від 01.03.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Електро поставка комплекс» зверталось до Акціонерного товариства «Укртранснафта» з повідомленням про форс-мажорні обставини.

Із відзиву на позовну заяву б/н від 10.01.2022 (вх. № 457/23) вбачається, що відповідач заперечуючи проти позову стверджує про те, що в силу п. 9.1 договору відповідач звільняється від зазначеної в договорі та/або чинному законодавстві відповідальності за порушення строків поставки, оскільки такі порушення стались внаслідок дій обставин непереборної сили, а отже й вимоги щодо стягнення з відповідача пені та штрафу є необґрунтованими.

Відповідно до пункту 9.2 договору під обставинами непереборної сили у цьому договорі розуміються будь-які надзвичайні події зовнішнього щодо сторін характеру, які виникають без вини сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню сторін, і які не можна за умови вжиття звичайних для цього заходів передбачити та не можна відвернути (уникнути), включаючи (але не обмежуючись) стихійні явища природного характеру (землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки тощо), лиха біологічного, техногенного та антропогенного походження (вибухи, пожежі, вихід з ладу машин й обладнання, масові епідемії, епізоотії, епіфітотії тощо), обставини суспільного життя (війна, воєнні дії, блокади, громадські хвилювання, прояви тероризму, масові страйки, бойкоти тощо), а також видання заборонених або обмежуючих нормативних актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, інші законні або незаконні заборонені чи обмежуючи заходи незваних органів, які унеможливлюють виконання сторонами цього договору або тимчасово перешкоджають такому виконанню.

Умовами п. 9.1 договору визначено, що сторона звільняється від визначеної цим договором та (або) чинним в Україні законодавством відповідальності за порушення договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталось внаслідок дії обставин непереборної сили, визначених у цьому договорі, за умови, що настання таких обставин засвідчено у визначеному цим договором порядку.

Сторона, що має намір посилатись на обставини непереборної сили, повинна негайно, із застосуванням технічних засобів міттєвого зв`язку ((телеграма, факсограма, електронна пошта), письмово повідомити іншу сторону про наявність таких обставин та їх вплив на виконання зобов`язань за договором (п. 9.4 договору).

Листом-роз`ясненням Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 р. №2024/02.0-7.1 ТПП України на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні від 02.12.1997 р. № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв`язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн.

Приписами ч. 1 ст. 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні визначено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Згідно з ч. 2 ст. 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України Про торгово-промислові палати в Україні та деталізовано в розділі 6 регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 р. № 40(3) (з наступними змінами).

За умовами п. 6.2 регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

У сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 регламенту).

Оцінюючи лист ТПП України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 в контексті правил засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які містяться в регламенті, суд відзначає, що вказаний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 р. не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Таким чином, використання листа ТПП України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 з метою підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у випадку невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання через військову агресію Російської Федерації проти України має супроводжуватися іншими доказами на підтвердження неможливості виконати конкретне зобов`язання в строк та належним чином.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського процесуального кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, в силу приписів ч. 1 ст. 617 ЦК, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 14-1 Закону Про торгово-промислові палати в Україні форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Щоб довести форс-мажорні обставини відповідачу необхідно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається, як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Утім, відповідачем у даній справі не надано належних та допустимих доказів наявності форс-мажору у спірних правовідносинах.

З урахуванням зазначеного, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Відповідач у листі вих. № УТН-1фм від 01.03.2022 повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин лише із посиланням на лист ТПП від 28.02.2022, але жодним чином не зазначив про наслідки даних обставин та вплив їх на виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки товару.

Відтак, твердження відповідача про неможливість своєчасного виконання зобов`язання з причин настання форс-мажорних обставин, а саме - з початком військової агресії Російської Федерації проти України та введенням військового стану, не є у даному випадку належно обґрунтованим.

Окрім цього, суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі, порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто зазначені в листі ТПП України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 форс-мажорні обставини, за висновком суду, стосуються обох сторін договору.

При цьому, суд відзначає, що під підприємництвом необхідно розуміти самостійну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних резуль татів та одержання прибутку.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що оскільки форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, і стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їхню здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому заперечення в цій частині підлягають відхиленню як необґрунтовані та недоведені.

Таким чином, суд на підставі вказаних норм права, перевіривши наданий позивачем розрахунок заявлених позивачем до стягнення вимог, враховуючи, що наявні в матеріалах справи розрахунок пені в розмірі 29 559,13 грн та штрафу в розмірі 23 512,94 грн. є арифметично вірним, тому такі вимоги позивача визнаються судом.

Разом з цим, згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546,549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінуванням боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, від 30.05.2019 у справі №916/2268/18, від 04.06.2019 у справі №904/3551/18.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Так, навіть в умовах воєнного стану, ускладнення доставки товарів до України через Одеський морський порт, відповідач намагався виконати свій обов`язок щодо поставки товару позивачу та листами вих. № УТН-23м від 19.04.2022 та вих. № УТН-3зм від 04.05.2022 з метою прискорення виконання зобов`язання пропонував поставити товар, який був в наявності в Україні, але вакуумні камери якого мають фарфорову ізоляцію, а не полімерну, як було передбачено договором.

Враховуючи наведене та виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги відсутність доказів понесення позивачем будь-яких збитків, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру обґрунтовано заявленої пені та штрафу до 50 %, зокрема, що становить пені - 14 779,57 грн та штрафу - 11 756,47 грн. При цьому, зменшуючи розмір штрафних санкцій до 50 %, суд виходить із того, що неустойка є стимулюванням належного виконання договірних зобов`язань, а надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро поставка комплекс» (03027, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Новосілки, вул. Васильківська, 2, кор. А, ) на користь Акціонерного товариства «Укртранснафта» (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 32/2, ) 14 779 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн 57 коп пені, 11 756 (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят шість) грн 47 коп. штрафу та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В інші частині відмовити в задоволенні позову.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 11.04.2023.

Суддя О.О. Христенко