ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" березня 2023 р. Справа № 911/691/22

За клопотанням Приватного підприємства "Артембуд" про розподіл судових витрат у справі № 911/691/22

за позовом Приватного підприємства "Артембуд", 89411, Закарпатська область, Ужгородський район, село Кам`яниця, вулиця Ужанська, будинок 104-А

до Виробничого кооператива "Кооператив "Асфальтобетонщик", 08292, Київська область, місто Буча, вулиця Промислова,будинок 5

про стягнення 1 206 019,14 грн

суддя Н.Г.Шевчук

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

встановив:

В провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа за позовом Приватного підприємства "Артембуд" до Виробничого кооператива "Кооператив "Асфальтобетонщик" про стягнення 1 206 019,14 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.03.2023 позовні вимоги Приватного підприємства "Артембуд" задоволено частково, вирішено стягнути з Виробничого кооператива "Кооператив "Асфальтобетонщик" грошові кошти у сумі 890 000,00 грн та судовий збір у сумі 13 350,00 грн. В іншій частині вимог у позові відмовлено.

21 березня 2023 року на електронну адресу суду від Приватного підприємства "Артембуд" надійшло клопотання про долучення документів (доказів), на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, до матеріалів справи, в якій останній просить суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат між сторонами спору.

Ухвалою від 22.03.2023 господарський суд призначив судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 30.03.2023.

В судове засідання 30.03.2023 представники сторін не з`явились. Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення засідання суду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

У відповідності до частини четвертої статті 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому судом вирішено розглянути заяву позивача про ухвалення додаткового рішення за наявними у справі доказами.

Дослідивши клопотання про стягнення судових витрат в сукупності з матеріалами справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви, так і відзиву, оскільки, з огляду на положення частин 5-7 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із частиною другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже, наведена норма процесуального закону надає суду право в разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, та, крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З огляду на приписи статті 42 Господарського процесуального кодексу України обов`язок подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат для забезпечення дотримання, у тому числі, принципу змагальності, поширюється як на позивача, так і на відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Як свідчать матеріали справи, позивачем в позовній заяві, яка є першою заявою по суті спору, зазначено, що судові витрати, які поніс позивач складаються із сплаченого судового збору у сумі 18090,30 грн.

Таким чином, разом із першою заявою по суті спору позивачем не заявлялись в попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат витрати, які він може понести на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, 03.11.2022 позивачем було подано до суду заяву про долучення доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду до якої долучено орієнтовний розрахунок судових витрат (у зв`язку із поданням судових витрат), відповідно до якого витрати на професійну правничу допомогу становлять 20 000,00 грн. Копія такої заяви надана представнику відповідача в судовому засіданні 03.11.2022, про що зроблено відповідний запис.

Суд зазначає, що жодних обґрунтувань поважності причин, через які позивач не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку не наведено в жодному із клопотань.

Висновки про право суду відмовити у відшкодуванні судових витрат у разі, коли учасник справи під час розгляду справи в суді першої інстанції разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18.

Застосування відповідних положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 922/2167/19.

Враховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що клопотання від 21.03.2023 Приватного підприємства "Артембуд" про стягнення судових витрат не підлягає задоволенню, з огляду на що суд відмовляє в прийнятті додаткового рішення у справі.

Відповідно до частини п`ятої статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 73, 98, 123, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України суд

ухвалив:

Відмовити Приватному підприємству "Артембуд" у прийнятті додаткового рішення щодо стягненні судових витрат.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 03.04.2023