номер провадження справи 9/170/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 Справа № 908/3433/21

м.Запоріжжя

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Енергетична компанія «Барвінок», (69039, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, буд.18)

до відповідача: Комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради, (71052, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд.1, приміщення 8)

про стягнення суми 2525637,03 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

від позивача: Гончаренко Н.А.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Енергетична компанія «Барвінок» про стягнення з відповідача: Комунального підприємства «Тепло водоканал» Енергодарської міської ради суми 2363892,26 грн. основного боргу, суми 16903,45 грн. 3% річних, суми 94944,28 грн. пені, суми 49897,04 грн. втрат від інфляції, всього загальної суми 2525637,03 грн. Позовні вимоги обґрунтовано ст.ст. 6, 11, 14-16, 509, 524-627, 530, 533, 536, 610-612, 625, 627-629, 638 ЦК України, ст.ст. 20, 173-175, 193 ГК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», п.п. 4.13, 4.14, 4.21 Правил роздрібного ринку електричної енергії та умовами договору про постачання електричної енергії споживачу №12-20 від 28.01.2020.

В позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових втрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи: судовий збір за подання позову в розмірі 37884,56 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 10000,00 грн. (підготовка позовної заяви та пакету документів для пред`явлення позову до суду), 1500,00 грн. (участь адвоката в одному судовому засіданні, з урахуванням часу витраченого на дорогу, приїзд адвоката до суду) та зазначено, що докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом, в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Ухвалою суду від 01.12.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3433/21, присвоєний номер провадження 9/170/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача 06.03.2023 на електронну адресу господарського суду надійшла заява вих. № 002/с/г від 03.03.2023 про зупинення (відкладення) розгляду справи №908/3433/21. Заява не містить кваліфікованого електронного підпису представника відповідача, однак зважаючи на діючий на території України режим воєнного стану, з урахуванням місцезнаходження відповідача на тимчасово окупованій території та наявності у зв`язку із цим обставин, що обмежують на даний час можливість повноцінного доступу до певних електронних сервісів, суд дійшов до висновку про прийняття до розгляду вказаної заяви відповідача.

В заяві, зокрема, зазначено, що в ніч з 03 на 04 березня 2022 року місто Енергодар був захоплений та з цього часу контролюється окупаційними військами рф. Представники незаконної окупаційної адміністрації міста за підтримки військових та фсб рф здійснили силове захоплення приміщень підприємства, його майна, комп`ютерів, документів. КП «ТВК» ЕМР було позбавлено з незалежних від нього причин в подальшому забезпечити виконання своїх зобов`язань в передбаченому чинним законодавством України порядку. Наслідком вказаних обставин стала невідворотність на даний час припинення діяльності підприємства та настання дії форс-мажорних обставин, внаслідок яких умови договору не можуть бути виконані. Торгова-промислова палата України засвідчила своїм листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) через військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року. Настання форс-мажору є підставою для звільнення від сплати штрафних санкцій. Також відповідач зазначив, що 30.06.2022 за рахунок місцевого бюджету було перераховано на рахунок позивача 2363892,29 грн., заборгованість перед позивачем з цього дня відсутня. У зв`язку з наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці представників відповідача в умовах збройної агресії явка в судове засідання та надання доказів є неможливою. На підставі зазначеного, враховуючи бажання представників КП «ТВК», але фактичну неможливість з незалежних від них причин прибуття в судове засідання та участі у судовому розгляді справи відповідач просив суд: 1) зупинити (відкласти) розгляд справи до визволення м.Енергодара та територій, на яких є дорожній шлях від м.Енергодар до м. Запоріжжя або відновлення роботи Інтернету українських провайдерів, що уможливлює участь в режимі відеоконференцзв`язку, та відновлення роботи КП «Тепловодоканал», фактичного доступу до документів підприємства та фізичної можливості надання суду доказів у справі, можливості прибуття у судове засідання представником відповідача; 2) витребувати у позивача переписку між позивачем та відповідачем у 2022 році, інформацію про стан заборгованості станом на заборгованості станом на дату засідання (у випадку відсутності основної заборгованості - дата її погашення), виписку з банківських рахунків позивача за період з 30.06.2022 до 0.07.2022, акт звірки між позивачем та відповідачем; 3) при розгляді справи врахувати форс-мажорі обставини, пов`язані з захопленням окупаційними військами рф міста Енергодар та приміщень, комп`ютерів, документів відповідача, відсутність на території м. Енергодар українських банківських установ, через які проводяться банківські операції, знаходження відповідача на тимчасово окупованій території та неможливість до усунення цих обставин надання суду доказів у справі, прибуття у судове засідання представників КП «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради.

Представник позивача у судовому засіданні 15.03.2023 проти вищевказаної заяви відповідача заперечив.

Розглянувши заяву відповідача про зупинення (відкладення) розгляду справи та витребування у позивача доказів, суд відмовив у її задоволенні з огляду на наступне.

Обставини, на які посилається відповідач не є підставою для зупинення провадження у справі, які чітко визначені в ст.ст. 227, 228 ГПК України. Щодо відкладення розгляду справи та витребування доказів, то судом враховано, що учасники справи скористались своїми правами на подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив), які були прийняті судом до розгляду, підготовче провадження у справі було закрито й призначено справу до судового розгляду по суті, в матеріалах справи наявні докази перерахування відповідачем 30.06.2022 суми основного боргу, які надані позивачем та не заперечуються останнім.

За змістом ч.1 ст.12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

З урахуванням наведеного, з метою з повідомлення відповідача, який розташований на тимчасово окупованій території України, про дату, час та місце розгляду справи, судом було розміщено відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а саме: розміщено текст ухвали суду від 14.02.2023 у даній справі, про призначення судового засідання з розгляду справи по суті на 15.03.2023 о 12 год 10 хв. Крім того дана ухвала була направлена на електронні адреси відповідача та його представника, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже відповідач належним чином повідомлений про призначення судового засідання з розгляду даної справи.

В ухвалі від 14.02.2023 судом зазначено, що явка представників учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнається.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи № 908/3433/21.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (§57 рішення у справі "Ashingdane v. theUnitedKingdom" від 28 травня 1985 року, § 96 рішення у справі "Krombach v. France" від 13 лютого 2001 року).

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" від 01.03.2002).

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача, за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення справи.

15.03.2023 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Викладені у позовній заяві вимоги мотивовані наступним. На виконання умов укладеного Договору про постачання електричної енергії споживачу №12-20 від 28.01.2020 сторонами були підписані акти прийому-передачі електроенергії за період з лютого 2020 по лютий 2021 року включно. ПАТ «ЕК «Барвінок» виставлені відповідачу відповідні рахунки на оплату, які у відповідності до умов Договору направлялись електронною поштою в електронному вигляді та в подальшому у паперовому вигляді. З огляду на положення п.п. 5.5, 5.7 Договору рахунок за спожиту у лютому 2021 року електричну енергію Споживач повинен був сплатити не пізніше 27.08.2021. Однак вказаний рахунок за лютий 2021 на суму 2363892,26 грн. залишився несплаченим. 28.09.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією № 4697 з вимогою здійснити оплату заборгованості в розмірі 2363892,26 грн., яка була отримана адресатом 01.10.2021, але відповіді не отримав. У зв`язку із цим позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості з оплати електричної енергії, спожитої у лютому 2021 року, та нарахованих за прострочення грошового зобов`язання сум пені, 3% річних за період з 28.08.2021 по 22.11.2021 та втрат від інфляції за вересень - жовтень 2021.

У поданому до суду відзиві відповідач виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, зокрема про наступне. Позивачем не доведено направлення рахунку на електронну адресу споживача у відповідності до п. 5.7 Договору, а тому у відповідача не виникло зобов`язання по оплаті електричної енергії. У зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором в сумі 2363892,26 грн. є передчасними та відсутні підстави для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних за невиконання господарського зобов`язання. Крім того, відповідач зазначив, що не погоджується з розміром заявлених позивачем судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи детального опису наданої адвокатом правової допомоги. Чинним законодавством визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, виконаними роботами, витраченим часом, ціною позову; у разі недотримання цих вимог суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У відзиві відповідач також вказав, що орієнтовний розмір судових витрат, які планує понести відповідач на оплату професійної правничої допомоги складає 18000,00 грн. та заявив, що докази на підтвердження розміру судових витрат будуть подані у строк визначений в ч. 8 ст. 129 ГПК України. Відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

10.01.2022 на електронну адресу суду та 11.01.2022 засобами поштового зв`язку до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом до розгляду. Крім того 11.01.2022, до суду від позивача разом із відповіддю на відзив надійшла заява, за якою позивач просив відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України зазначити в резолютивній частині рішення про здійснення органом (особою), що буде виконувати рішення формули нарахування 3% річних на суму основного боргу 2 363 892,26 грн., починаючи з 23.11.2021 і до моменту остаточного виконання рішення суду.

У відповіді на відзив позивач, зокрема, зазначив, що відповідач отримував всю інформацію по договірним зобов`язанням з питань постачання електричної енергії через головного енергетика Артура Горбатко, на електронну адресу. Вся документація також направлялась зазначеному представнику засобами поштового зв`язку ТОВ «Нова пошта». Крім того, рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, що містить тільки платіжні реквізити, тобто носить інформаційний характер. В матеріалах справи наявні докази, зокрема, засвічені копії Договору, актів прийому-передачі електроенергії за період з лютого 2020 по лютий 2021, рахунків на оплату та докази їх направлення. Саме по собі твердження відповідача про відсутність зобов`язання здійснити оплату за спожиту у лютому 2021 електричну енергію не підтверджується жодним доказом. Стосовно твердження відповідача про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги, відповідач не надав відповідних доказів. ПАТ «ЕК «Барвінок» зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат та заявлено про надання доказів фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом. Додатково позивач повідомив, що з урахуванням поданого відповідачем відзиву, вартість витрат на професійну правничу допомогу збільшилась на 6000,00 грн.; у разі необхідності підготовки в рамках даної справи інших процесуальних документів, відповідно буде збільшуватись розмір судових витрат.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач підтримав викладені раніше у відзиві доводи стосовно ненастання у КП «Тепловодоканал» ЕМР зобов`язання з оплати заявленої до стягнення заборгованості. Сторони погодили, що рахунок направляється на електронну адресу споживача, зазначену в реквізитах цього договору, в якому зазначаються суми до сплати за використану електричну енергію. Позивач зазначає, що ним надіслано рахунок на оплату відповідачу, а саме на електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_2, а також у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку ТОВ «НОВА ПОШТА» приватній особі Горбатко А. В той час як умовами договору передбачено направлення рахунку на електронну адресу споживача: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що у відповідності доп. 5.7 Договору Постачальником було направлено рахунок на електронну адресу споживача, зазначену в реквізитах цього договору. Також пунктом 5.7 Договору погоджено, що саме в рахунку зазначаються суми до сплати за використану енергію. Правова позиція щодо терміну виконання зобов`язання у Договорі визначений вказівкою на дії Постачальника, та підлягає виконанню після вчинення таких дій, визначена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суд від 06 лютого 2020 року по Справі № 916/468/19. Ані умовами договору ані будь-яким іншим документом не визначено, що Горбатко А. є представником відповідача, доказів іншого позивач не надав. Саме від надсилання рахунку належним чином залежить виникнення або не виникнення обов`язку відповідача з оплати за електричну енергію та відповідно наявність прострочення його виконання. Застосування у цьому випадку порядку визначення строку виконання зобов`язання, передбаченого ч. 2 ст. 530 ЦК України, є хибними і тому направлення претензії також було передчасним (постанова ВС від 10 квітня 2019 року у справі №904/6455/17).

Від позивача до суду 03.08.2022 надійшла заява вих. № 16 від 02.08.2022, в якій позивач зокрема зазначив, що 30.06.2022 за платіжним дорученням №30 КП «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради сплачено суму 2363892,26 грн. основного боргу. З урахуванням сплати відповідачем заборгованості позивач просив суд прийняти відмову ПАТ «ЕК «Барвінок» від позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2363892,26 грн., закрити провадження у справі в цій частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Стягнути з відповідача суму 16903,45 грн. 3% річних (з 28.08.2021 по 22.11.2021), суму 94944,28 грн. пені (з 28.08.2021 по 22.11.2021), суму 49897,04 грн. втрат від інфляції (01.09.2021 - 31.10.2021). Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України зазначити в резолютивній частині рішення про здійснення органом (особою), що буде виконувати рішення, формули нарахування 3% річних на суму основного боргу - 2363892,26 грн., починаючи з 23.11.2021 до 30.06.2022 включно. Стягнути з відповідача судовий збір в сумі 37884,56 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 14500,00 грн.

Заява позивача за вих. № 16 від 02.08.2022, яка підтримана позивачем в судовому засіданні, прийнята судом до розгляду, що відображено у протоколі судового засідання 15.03.2023.

Також про вказані вище остаточні вимоги позивача та відсутність у відповідача заборгованості за основним боргом позивачем повідомлено в заяві, що надійшла до суду 20.02.2023. До заяви в тому числі додано копію підписаної сторонами Додаткової угоди №5 від 28.06.2022 до Договору № 12-20 від 28.01.2020. Судом прийнято до розгляду зазначену заяву та додані до неї документи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради (Споживач, відповідач у даній справі) та Приватним акціонерним товариством «Енергетична компанія «Барвінок» (Постачальник, позивач у справі) був укладений Договір № 12-20 про постачання електричної енергії споживачу від 28.01.2020 (далі - Договір), за умовами Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п.2.1).

Згідно з п.1.1 цей Договір про постачання електричної енергії споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору.

Додатками до Договору (його невід`ємними частинами) є підписана Споживачем Заява-приєднання (Додаток №1) про приєднання до договору на умовах комерційної пропозиції Постачальника № 88 та Комерційна пропозиція № 22 від 28.01.2020 (Додаток №2), підписана сторонами Договору.

В подальшому сторонами підписано Додаткові угоди до Договору: №1 від 28.01.2020, № 2 від 29.07.2020, № 3 від 30.11.2020, № 4 від 23.12.2020, № 5 від 28.06.2022.

У Додатковій угоді № 1 від 28.01.2020 сторони, зокрема, дійшли до згоди про викладення в новій редакції Додатку 2 до Договору. Додатковою угодою № 4 від 23.12.2020 зокрема внесено зміни до п. 14.1 договору, п. 8 Комерційної пропозиції згідно з якими узгоджено, що Договір діє до 28.02.2021 включно.

Згідно з п. 5.4 Договору передбачено, що ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Відповідно до змісту п.п. 5.5, 5.6 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання (спецрахунок). Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору.

Оплата рахунка Постачальника за цим Договором може здійснюватися впродовж 180 календарних днів після розрахункового місяця, відповідно до фактичного обсягу електричної енергії, визначеного за показниками розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом, у передбачених законом випадках). Постачальником направляється рахунок на електронну адресу Споживача, зазначеної в реквізитах цього договору, в якому зазначаються суми до сплату за використану електричну енергію (п.5.7).

Як слідує зі змісту позовної заяви та доданих до неї копій документів, на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу електричну енергію у період з лютого 2020 по лютий 2021, на підтвердження чого позивачем надано в матеріали справи копії підписаних сторонами та скріплених печатками Актів прийому-передачі електричної енергії за вказаний період на загальну суму 28058993,94 грн., в тому числі: Акт прийому-передачі електричної енергії за лютий 2021 року № 8 від 28.02.2021 на суму 2363892,26 грн.

Позивач надав в матеріали справи копії відповідних рахунків на оплату електроенергії, в тому числі рахунок № 3181 від 28.02.2021 на суму 2363892,26 грн. на оплату електричної енергії, поставленої у лютому 2021 року, та докази направлення актів та рахунків КП «Тепловодоканал» на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з копіями виписок по рахунку за період з 24.04.2020 по 24.11.2021 КП «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради було перераховано на рахунок ПрАТ «ЕК «Барвінок» оплату за електроенергію за договором № 12-20 від 28.01.2020 згідно виставлених рахунків за період лютий 2020 - січень 2021 включно.

Відповідно до доданої до позовної заяви довідки № 1104 від 24.11.2021 про стан заборгованості по Договору № 12-20 від 28.01.2020, заборгованість КП «Тепловодоканал» ЕМР на час складення довідки складала 2363892,26 грн., що відповідає вартості електричної енергії за лютий 2021 року.

Позивачем на адресу КП «Тепловодоканал» ЕМР направлялася претензія № 4697 від 28.09.2021 з вимогою про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 2363892,26 грн. за лютий 2021 року відповідно до Акту прийому-передачі №8 від 28.02.2021, а також сплату пені та 3% річних, нарахованих за період з 28.08.2021 по 28.09.2021. Вказана претензія була направлена відповідачу 28.09.2021, про що свідчать додані до позову копії поштової накладної, фіскального чеку, опису вкладення з відбитком поштового штемпеля, та згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення отримана адресатом 01.10.2021.

У зв`язку із тим, що оплату заборгованості відповідач не здійснив позивач звернувся до господарського суду із позовом про стягнення з відповідача суми 2363892,26 грн. основного боргу, суми 16903,45 грн. 3% річних, суми 94944,28 грн. пені, суми 49897,04 грн. втрат від інфляції, за яким відкрито провадження у даній справі.

03.08.2022 від позивача до господарського суду надійшла заява, відповідно до якої, з урахуванням сплати відповідачем 30.06.2022 суми основного боргу, позивач просив суд прийняти відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 2363892,26 грн. та закрити провадження у справі в цій частині на підставі п. 4 ч. 1 ст.231 ГПК України. Стягнути з відповідача суму 16903,45 грн. 3% річних (з 28.08.2021 по 22.11.2021), суму 94944,28 грн пені (з 28.08.2021 по 22.11.2021), суму 49897,04 грн. втрат від інфляції (01.09.2021 - 31.10.2021).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема - договорів.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зі змісту ст.ст. 13, 14, 526 ЦК України слідує, що цивільні права і обов`язки здійснюються та виконуються у межах, наданих договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до підпункту 1 п. 6.2 укладеного сторонами Договору визначено, Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно у мовами цього договору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти заявлених позивачем позовних вимог з тих підстав, що позивачем не доведено направлення рахунку на електронну адресу споживача у відповідності до п. 5.7 Договору, тому у відповідача не виникло зобов`язання по оплаті, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором в сумі 2363892,26 грн. є передчасними та відсутні підстави для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних за невиконання господарського зобов`язання.

Суд дійшов до висновку про необґрунтованість зазначених заперечень відповідача з огляду на наступне.

За змістом пункту 5.7 Договору визначено, що оплата рахунка може здійснюватися впродовж 180 календарних днів після розрахункового місяця, відповідно до фактичного обсягу електричної енергії. Постачальником направляється рахунок на електронну адресу Споживача, зазначеної в реквізитах цього договору, в якому зазначаються суми до сплату за використану електричну енергію.

Аналогічні положення містяться у Комерційній пропозиції №88 (Додаток 2 до Договору), в редакції Додаткової угоди № 1 від 28.01.2020. В пункті 3 Комерційної пропозиції також визначено, що остаточний рахунок за розрахунковий період за спожиту електричну енергію та Акт прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (далі акт) формується Постачальником на підставі фактичних даних про обсяги споживання електричної енергії в розрахунковому періоді, і надаються Споживачу в строк не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Споживач зобов`язаний розглянути наданий Постачальником Акт за розрахунковий місяць та за відсутності заперечень, підписати його не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання такого Акту від постачальника, повернути один примірник Постачальнику.

Як встановлено судом вище, матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов Договору згідно з Актом прийому-передачі електроенергії №8 від 28.02.2021 позивач поставив відповідачу у лютому 2021 року електричну енергію на суму 2363892,26 грн., яка була спочатку заявлена позивачем до стягнення. Вказаний акт підписаний представником Споживача та скріплений печаткою підприємства.

З положень ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, належними та допустимими доказами, які підтверджують факт заборгованості можуть бути первинні документи, зокрема такі, як товарно-транспортна накладна, видаткова накладна, акти приймання-передачі товарів, наданих послуг або робіт.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку з оплати поставленого товару.

За змістом ст. 1, ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи - документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення.

Хоча в Договорі й зазначено, що оплата здійснюється згідно виставленого рахунку, однак така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії, який, відповідно до змісту п. 5.7 Договору здійснюється впродовж 180 календарних днів після розрахункового місяця.

Таким чином, за умови наявності підписаного сторонами Акту прийому-передачі електричної енергії за лютий 2021 року, який є підтвердженням факту постачання позивачем електроенергії відповідачу на суму 2363892,26 грн., оплата за вказаний розрахунковий місяць згідно з вищевказаними положеннями Договору повинна була бути здійснена Споживачем впродовж вищезазначеного строку після закінчення розрахункового місяця (лютого 2021).

Рахунок на оплату є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати за переданий товар, та за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, встановленим у статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки рахунком не фіксується господарська операція чи дозвіл на її проведення. При цьому банківські платіжні реквізити ПрАТ «ЕК «Барвінок» були також вказані в підписаному сторонами Акті прийому-передачі електричної енергії за лютий 2021 на суму 2363892,26 грн.

Судом враховано, що позивачем надано в матеріали справи докази на підтвердження направлення КП «Тепловодоканал» рахунків та актів за період дії Договору з лютого 2020 по лютий 2021 включно на одну й ту ж саму електронну адресу (ІНФОРМАЦІЯ_2) і такий порядок направлення документів не вплинув на оплату відповідачем рахунків за період з лютого 2020 по січень 2021. В матеріалах справи при цьому міститься копія довідки прогнозованих обсягів споживання електричної енергії по Договору № 12-20 від 28.01.2020 на січень та лютий 2021 року, що надавалась Споживачем за підписом головного енергетика Артура Горбатко. Також позивач надав докази направлення документації зазначеному представнику засобами поштового зв`язку ТОВ «Нова пошта». Доказів звернення до позивача з приводу неотримання рахунку на оплату спожитої електричної енергії за лютий 2021, в тому числі після отримання від позивача претензії № 4697 від 28.09.2021, відповідачем суду не надано.

Крім того, в матеріалах справи міститься підписаний сторонами та скріплений печатками Акт звірки взаєморозрахунків за Договором № 12-02 від 28.01.2020, згідно з яким відповідачем, зокрема, підтверджено заборгованість перед позивачем станом на 01.08.2021 згідно акту № 8 від 28.02.2021 у розмірі 2363892,26 грн.

Позивачем також надано в матеріали справи (додано до клопотання про долучення доказів вих. №1/23/12/2021 від 23.12.2021) копію виписки про заборгованість станом на 01 жовтня 2021, підписаної керівником та головним бухгалтером КП «ТВК» ЕМР та скріпленої печаткою підприємства, що направлялась відповідачем на адресу ПрАТ «ЕК «Барвінок», та згідно з якою сторонами погоджено наявність заборгованості Споживача за Договором № 12-20 в розмірі 2363892,26 грн.

Таким чином надані позивачем докази у їх сукупності є належними доказами, які підтверджують факт виникнення у відповідача зобов`язання з оплати отриманої у лютому 2021 електричної енергії у встановлений в п. 5.7 Договору строк, а саме: впродовж 180 календарних днів після розрахункового місяця, тобто до 27.08.2021 включно.

Відповідно до Додаткової угоди № 5 від 28.06.2022 розділ 5 Договору доповнено пунктом 5.1.1 наступного змісту:

« 5.1.1 Відшкодування кредиторської заборгованості перед Приватним акціонерним товариством «Енергетична компанія «Барвінок» у сумі 2363892,26 грн (два мільйони триста шістдесят три тисячі вісімсот дев`яносто дві гривні 26 коп.) здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету на підставі Рішення енергодарської міської ради від 24.02.2022 № 6 «Про внесення змін до рішення місткої ради від 23.12.2021 № 26 «Про бюджет Енергодарської міської ради на 2022 рік» (код 0).».

Як вже зазначалось судом вище, 03.08.2022 до суду від позивача надійшла заява за вих. № 16 від 02.08.2022, в якій останній зокрема зазначив, що 30.06.2022 за платіжним дорученням № 30 КП «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради сплачено суму 2363892,26 грн. основного боргу. У зв`язку з чим позивач просив суд прийняти відмову від позовних вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2363892,26 грн. та закрити провадження у справі в цій частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, що є його правом.

Згідно з платіжним дорученням № 30 від 30.06.2022, копія якого була додана до заяви позивача за вих. № 16 від 02.08.2022, яка надійшла до суду 03.08.2022, з рахунку Державної казначейської служби України м. Київ, платник - КП «Тепловодоканал» ЕМР на рахунок позивача було перераховано суму 2363892,26 грн., призначення платежу: оплата та заборгованості за електричну енергію згідно договору № 12-20 від 28.01.2020, акт №8 від 28.02.2021.

За змістом ч.1 ст. 191, п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України позивач може відмовитися від позову. Господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Розглянувши заяву позивача про відмову від позову, яка підписана уповноваженим представником, враховуючи, що відмова позивача від позову не суперечить законодавству і фактичним обставинам справи, не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, суд вважає за можливе прийняти відмову ПрАТ «Енергетична компанія «Барвінок» від позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми 2363892,26 грн. основного боргу та закрити провадження у справі № 908/3433/21 в цій частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

За прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати суми 2363892,26 грн. основного боргу позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача суму 16903,45 грн. 3% річних за період з 28.08.2021 по 22.11.2021, суму 94944,28 грн. пені за період з 28.08.2021 по 22.11.2021 та суму 49897,04 грн. втрат від інфляції за вересень - жовтень 2021.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи обставини, встановлені судом вище, факт прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати суми 2363892,26 грн заборгованості, починаючи з 28.08.2021, підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат за заявлені періоди прострочення грошового зобов`язання, суд дійшов до висновку, що їх здійснено правильно, тому позовні вимоги про стягнення суми 16903,45 грн. 3% річних та суми 49897,04 грн. втрат від інфляції є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у заявлених розмірах.

Позивач просив суд відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України зазначити в резолютивній частині рішення про здійснення органом (особою), що буде виконувати рішення, формули нарахування 3% річних на суму основного боргу - 2363892,26 грн, починаючи з 23.11.2021 до 30.06.2022 включно.

Відповідно до положень ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

На час вирішення спору, сума основного боргу в розмірі 2363892,26 грн. була сплачена відповідачем, у зв`язку з чим позивач заявив про відмову від позову в цій частині, яка прийнята судом. Отже сума основного боргу у даній справі не стягується. У зв`язку із цим суд дійшов до висновку, що підстави для застосування вищезазначеної процесуальної норми, яка є диспозитивною, в даному випадку відсутні.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 5.8 Договору сторони передбачили, що у разі порушення Споживачем строків оплати за цим договором, Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Простроченням оплати вважається період несплати, який перевищує 180 календарних днів після розрахункового місяця. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

В пункті 5 Комерційної пропозиції визначено, що розмір пені за порушення строку оплати - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день оплати.

Відповідач просив суд при розгляді справи врахувати форс-мажорі обставини, пов`язані з захопленням окупаційними військами міста Енергодар, знаходження відповідача на тимчасово окупованій території.

Стосовно доводів, викладених в заяві відповідача (надійшла до суду 06.03.2023) щодо позбавлення, з незалежних від відповідача причин, можливості виконання умов договору через настання дії форс-мажорних обставин у зв`язку військовою агресією проти України та введенням воєнного стану, наслідком яких стала невідворотність фактичного на даний час припинення діяльності підприємства, яке знаходиться на тимчасово окупованій території; а також виникнення заборгованості за спожиті комунальні послуги, які раніше були надані КП «ТВК» ЕМР, у зв`язку із чим комунальне підприємством опинилося у скрутному фінансовому становищі, на межі зупинення, суд зазначає наступне.

Враховуючи положення статті 42 Господарського кодексу України відповідач, як суб`єкт господарювання, здійснює господарську діяльність на власний ризик.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Таким чином, незалежно від того, що стало причиною відсутності у боржника необхідної суми грошей (об`єктивні обставини чи суб`єктивна недбалість боржника), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За змістом частини другої статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 суд зазначив наступні правові висновки: «Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом...».

Суд зазначає, що введений на території України з 24.02.2022 воєнний стан, який на теперішній час не припинено, є загальновідомою обставиною дії форс-мажорних обставин в Україні до їх офіційного закінчення, що підтверджено Торгово-промисловою палатою України в листівід 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

Однак вищезазначений лист Торгово-промислової палати України є лише одним із документів, необхідних для доведення форс-мажору та не є беззаперечним і єдиним доказом наявності форс-мажору у кожному конкретному випадку невиконання договірних зобов`язань.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціального характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. При цьому сертифікат ТПП, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 14.06.2022 у справі №922/2394/21, від 19.08.2022 у справі №908/2287/17.

Отже стороною договору має бути підтверджено не тільки факт настання форс-мажорних обставин, а також і їхню здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тобто мають бути встановлені причино-наслідкові зв`язки між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.

Також, суд зазначає, що прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання виникло до настання зазначених форс-мажорних обставин (прострочення виконання виникло з 28.08.2021) і кінцевим, зазначеним позивачем, строком нарахування заявлених позивачем до стягнення штрафних санкцій (пені) є 22.11.2021.

З огляду на вищевикладене, посилання відповідача на неможливість виконання зобов`язання з незалежних від відповідача обставин - внаслідок настання форс-мажору, що є підставою для звільнення від сплати штрафних санкцій, є необґрунтованим.

Розрахунок заявленої до стягнення суми пені за період з 28.08.2021 по 22.11.2021 здійснено позивачем правильно, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 94944,28 грн. пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 129, п. 4 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Прийняти відмову Приватного акціонерного товариства «Енергетична компанія «Барвінок» від позовних вимог до Комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради в частині стягнення основного боргу у розмірі 2363892,26 грн.

Провадження у справі № 908/3433/21 в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 2363892,26 грн. закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради, (71052, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд.1, приміщення 8) на користь Приватного акціонерного товариства «Енергетична компанія «Барвінок», (69039, м. Запоріжжя, бул. Шевченка, буд.18) суму 16903 (шістнадцять тисяч дев`ятсот три) грн. 45 коп. - 3% річних, суму 94944 (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот сорок чотири) грн. 28 коп. пені, суму 49897 (сорок дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто сім) грн. 04 коп. інфляційних втрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 06.04.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва