РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.04.2023Справа № 910/1899/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпі Форвардінг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна транспортна інфраструктура"

про стягнення 102 022,32 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діпі Форвардінг" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна транспортна інфраструктура" про стягнення 102 022,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг великовантажних та інших технологічних транспортних засобів, будівельних машин і механізмів № ВЗПТ 3011/21 від 01.12.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/1899/23 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

До Господарського суду міста Києва 20.02.2023 від позивача надійшло клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем 21.02.2023 подано відзив на позову заяву, яким заперечено позовні вимоги з огляду на відсутність належного обґрунтування щодо строків нарахування інфляційних збитків та 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі № 910/5557/22 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпі Форвардінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна транспортна інфраструктура" про стягнення 379 618,35 грн задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна транспортна інфраструктура" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпі Форвардінг" заборгованість у розмірі 379 618 грн 35 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн 00 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 694 грн 28 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі № 910/5557/22 встановлено факт порушення господарського зобов`язання відповідачем та наявність грошової заборгованості відповідача перед позивачем за договором про надання послуг великовантажних та інших технологічних транспортних засобів, будівельних машин і механізмів № ВЗПТ 3011/21 від 01.12.221 у розмірі 379 618,35 грн.

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 9 763,73 грн - 3 % річних, нарахованих за загальний період з 17.12.2021 по 05.10.2022 та 92 258,59 грн - інфляційних втрат, нарахованих за загальний період січень 2022 року - вересень 2022 року на суму боргу у розмірі 379 618,35 грн.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає про невірно здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань, оскільки останнім не враховано усталену практику розрахунку таких нарахувань, а також, що позовна заява не містить ані нормативно-правового, ані будь-якого іншого обґрунтування щодо строків нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Судом встановлено, що позивач здійснив розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань з дати початку прострочення заборгованості по кожному акту здачі-приймання робіт (наданих послуг): № ГОФР0001030 від 02.12.2021 на суму 17 799,94 грн; № ГОФР0001033 від 05.12.2021 на суму 38 587,50 грн; № ГОФР0001040 від 12.12.2021 на суму 59 062,50 грн; № ГОФР0001061 від 12.12.2021 на суму 76 387,50 грн; № ГОФР0001075 від 16.12.2021 на суму 39 375,00 грн; № ГОФР0001102 від 17.12.2021 на суму 47 937,26 грн; № ГОФР0001103 від 21.12.2021 на суму 6 499,97 грн; № ГОФР0001141 від 24.12.2021 на суму 54 562,62 грн; № ГОФР0001125 від 28.12.2021 на суму 39 406,06 грн до 5 жовтня 2022 року, тобто до дати набрання рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 по справі № 910/5557/22 законної сили, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Судом перевірено розрахунки 3% річних на суму 9 763,73 грн та інфляційних нарахувань на суму 92 258,59 грн, встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 9 763,73 грн - 3 % річних, нарахованих за загальний період з 17.12.2021 по 05.10.2022 та 92 258,59 грн - інфляційних втрат, нарахованих за період січень 2022 року - вересень 2022 року.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.

У відповідності до частини першої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач та адвокат Трофимов Сергій Олексійович 15.01.2022 уклали договір про надання правової допомоги № 5, за яким позивач надав доручення, а адвокат зобов`язався здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги, а позивач оплатити адвокату винагороду (гонорар).

Дорученням № 2 на надання правової допомоги (послуг) до договору № 5 від 15 січня 2022 року сторони погодили вартість наданих правових послуг у розмірі 10 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 5 від 15.01.2022, копію доручення № 2 на надання правової допомоги (послуг) до договору № 5 про надання правової допомоги від 15 січня 2022 року, копію рахунку на оплату № 02/01/23 від 30.01.2023, копію платіжної інструкції № 377 від 30.01.2023 на суму 10 000,00 грн, копію акту приймання передачі правничих послуг № 02/01/23 від 16.02.2023 до договору № 5 від 15.01.2022, копію довіреності № 522 від 26.12.2022 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві відповідачем заявлено заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу позивача, оскільки заявлена позивачем сума є неспівставною та не кореспондується ані зі складністю, ані з реальністю позовних вимоги.

З урахуванням вказаних заперечень відповідача, з огляду на спірні правовідносини сторін, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 74 та 77, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасна транспортна інфраструктура" (03194, м. Київ, бульвар Кольцова, 14Л групи 301-302, приміщення 1, ідентифікаційний код 42229523) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діпі Форвардінг" (09108, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Біла Церква, вул. Чорних Запорожців, 47, ідентифікаційний код 36858306) 3% річних у розмірі 9 763 (дев`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн 73 коп., інфляційні втрати у розмірі 92 258 (дев`яносто дві тисячі двісті п`ятдесят вісім) грн 59 коп., 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп. витрат на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк