РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.04.2023Справа № 910/14713/22
за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 35 154,53 грн

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/14713/22 за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про сплату неустойки за перевищення строку доставки вантажу за накладною №0401249 від 28.08.2021 у розмірі 35 154,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було порушено термін доставки вантажу при виконанні перевезення за залізничною накладною №0401249 від 28.08.2021, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення неустойку за порушення строку доставки вантажу у розмірі 35 154,53 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2023 відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

27.01.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності.

01.02.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Частинами 1 та 3 ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами (ч. 5 ст. 307 ГК України).

Згідно з пунктом 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 , Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Згідно ст. 4 Статуту залізниць перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу та вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні сполучення.

Правовідносини в Україні щодо перевезення вантажів у міжнародному сполученні регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС), яка встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому залізничо-поромному сполученні (ст. 3 УМВС).

У відповідності до п. 22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

§ 1 ст. 14 УМВС передбачено, що у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти доручений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, погодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу. § 3 цієї ж статті передбачено підтвердження укладення договору перевезення накладною.

Умовами ст. 24 УМВС передбачено, що якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм: для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км; для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200 км. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0:00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну. Строк доставки вважається дотриманим, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомив отримувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження отримувача. Порядок повідомлення отримувача визначається національним законодавством, що діє в місці видачі вантажу.

Згідно ст. 23 Статуту дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

28.08.2021 між Підприємством з іноземними інвестиціями "Амік Україна" та Акціонерним товариством "Українська залізниця" укладено договір міжнародного перевезення, що підтверджується накладною №0401249, за якою перевізник взяв на себе зобов`язання відправити зі станції Буганяй Литовської залізниці вантаж у вагонах до станції призначення Кременець Львівської залізниці.

Накладна складається з двох частин: паперова накладна засвідчує факт перевезення вантажу на території Литви, а електронна - на території України. Загальна відстань по території Литви 343 км, час перебування вантажу на території 5 діб; загальна відстань по території Білорусії 319 км, час перебування вантажу на території 1 доба.

Відповідно до графи 38 електронної накладної загальна відстань по території України 234 км; вантаж прибув на станцію призначення Кременець Львівської залізниці 09.09.2021 та переданий вантажоодержувачу на під`їзній колії, що підтверджується відміткою у графі 35 накладної. Час перебування вантажу на території України 6 діб.

Таким чином, фактичний строк доставки вантажу становить 12 діб, загальна відстань 896 км.

Відповідно до § 2 ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) строк доставки вантажу розраховується: одна доба на кожні розпочаті 200 км. У відповідності до § 2 ст. 24 УМВС строк доставки вантажу не повинен перевищувати 5 діб.

§ 3 ст. 24 УМВС передбачає збільшення строку доставки вантажу на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу. Враховуючи цю норму, вантаж по території Литви повинен був їхати не більше 3 діб, однак фактичний строк перебування вантажу на території Литви - 5 днів.

Судом встановлено, що строк доставки вантажу по території Литви перевищено на 2 доби.

Відповідно до графи 32 "Подовження строку доставки" накладної вантаж був затриманий на 2 доби (03.09.2021 та 04.09.2021) не з вини перевізника, що підтверджується даними, викладеними у накладній, внесеними перевізником відповідно до норм УМВС.

З матеріалів справи вбачається, що перевізником були складені акти загальної форми: акт №11332 від 03.09.2021 на затримку вагонів для проведення митного оформлення, що підтверджується штемпелем ст. Сарни Львівської залізниці у графі 30 «Відмітки перевізника» та акт №11366 від 04.09.2021 на випуск вагонів, що підтверджується штемпелем ст. Сарни Львівської залізниці у графі 30 «Відмітки перевізника».

Таким чином, фактичний строк доставки вантажу становить 12 діб, а загальний строк доставки вантажу не повинен був перевищувати 8 діб, в результаті чого відповідач прострочив доставку вантажу на 4 доби, у зв`язку із чим позивачем нараховано неустойку, яку останній просить стягнути з відповідача.

Відповідно до § 3 ст. 37 УМВС, перевізник несе відповідальність за перевищення терміну доставки.

У силу приписів § 1 ст. 45 УМВС якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до ст. 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

Вдповідач не заперечує факт перевищення терміну доставки вантажу, однак зазначає, що позивачем невірно застосовано методологію обчислення неустойки відповідно до норм, встановлених УМВС, а тому просить зменшити розмір неустойки та застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Згідно § 2 ст. 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, та величини (тривалості) перевищення терміну доставки і розраховується, як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме: 6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки; 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше за одну десяту, але не понад три десятих загального терміну доставки; 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Так, для визначення величини (тривалості) перевищення терміну доставки кожного із перевізника позивачем наведено наступний розрахунок:

загальна сума провізної плати за перевезення вантажу по території України (117 181,75 грн) * 30 % (з огляду на тривалість строку доставки вантажу - 4/12) = 35 154,53 грн неустойки за перевищення строку доставки вантажу.

Перевіривши правильність наданого позивачем та відповідачем розрахунку неустойки за прострочення доставки вантажу, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість.

Відповідно до § 1 ст. 47 УМВС позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія.

§ 2 ст. 47 УМВС передбачено момент виникнення права на пред`явлення претензії та позову, за умовами якого право пред`явлення претензії та позову про відшкодування за недостачу, пошкодження (псування) вантажу, а також за перевищення строку доставки, виникає з дня видачі вантажу одержувачеві.

29.10.2021 позивач надіслав цінним листом з описом вкладення та з повідомленням про вручення на адресу відповідача претензію №2057 про сплату неустойки за прострочення доставки вантажу, яка була отримана останнім 01.11.2021, що підтверджується повідомленням про вручення.

Матеріалами справи підтверджується факт затримки доставки вантажу залізницею, відповідачем вказані обставини не спростовані та не заперечуються, доказів оплати претензії суду не надано, що є підставою для стягнення з відповідача передбаченої параграфом 2 статті 45 УМВС неустойки.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у якому відповідач зазначає, що строк позовної давності закінчився 11.05.2022.

Вирішуючи питання про строк позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 315 ГК України, щодо спорів, пов`язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Параграфом 1 статті 46 УМВС передбачено, що право пред`явлення претензії до перевізника належить відправникові і одержувачеві.

Згідно з § 3 статті 48 УМВС пред`явлення претензії, оформленої відповідно до статті 46 цієї Угоди, зупиняє перебіг строків давності, передбачених у § 1 цієї статті.

Перебіг терміну давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення терміну, встановленого в § 7 статті 46 цієї Угоди, якщо претензія залишена перевізником без відповіді.

Відповідно до § 7 статті 46 Угоди перевізник зобов`язаний у 180-денний термін з дня одержання претензії розглянути її, дати відповідь претенденту та при повному чи частковому визнанні претензії сплатити претенденту належну суму.

Згідно з параграфом 3 статті 47 УМВС позов може бути пред`явлено, якщо перевізник не дав відповідь на претензію у строк, встановлений на розгляд претензії; якщо протягом строку на розгляд претензії перевізник повідомив особу, яка звернулася з претензією, про її відхилення повністю або частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.09.2021 за накладною №0401249 позивач отримав повідомлення про прибуття вантажу на станцію призначення Кременець Львівської залізниці. Оскільки відповідач порушив строк поставки вантажу, 29.10.2021 позивач надіслав претензію №2057 відповідачу, яка була вручена останньому 01.11.2021, що підтверджується повідомленням про вручення.

Таким чином, відповідач мав розглянути претензію у строк до 02.05.2022 (оскільки останній день для надання відповіді на претензію - 30.04.2022 припав на вихідний).

За приписами статті 48 УМВС позови до перевізника на підставі цієї Угоди про перевищення строку доставки вантажу пред`являються протягом 2 місяців.

Зважаючи на ті обставини, що позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату неустойки за спірною накладною, що є підставою для зупинення перебігу строків позовної давності та строків, встановлених параграфом 7 ст. 46 УМВС, для розгляду претензії, позивачем було пропущено строк для звернення з даним позовом до суду.

Разом з тим, вказані обставини не заперечуються позивачем. Позивач вважає, що у зв`язку із набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", строк позовної давності за спірною накладною продовжений, та відповідно, позов подано у межах строку позовної давності.

Частиною 1 ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з п. 19 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено таким змістом: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022 воєнний стан продовжено по 19.02.2023.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (ст. 925 ЦК України).

Отже, на спірні правовідносини не поширюються положення п. 6 ч. 2 ст. 258 ЦК України, яким визначено скорочений строк позовної давності в один рік, оскільки, як вірно вказує відповідач, статтею 925 ЦК України врегульовано питання щодо пред`явлення претензій і позовів, що випливають із договору перевезення у внутрішньому сполученні, тоді, як встановлено судом, позов пред`явлено щодо перевезення у міжнародному сполученні.

Відповідно до ст. 926 ЦК України позовна давність, порядок пред`явлення позовів у спорах, пов`язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами).

Як було вказано вище, за змістом статей 47, 48 УМВС позови до перевізника на підставі цієї Угоди про перевищення терміну доставки вантажу пред`являються протягом 2 місяців з дня видачі вантажу одержувачу, а за іншими підставами протягом 9 місяців. Пред`явлення претензії, оформленої у відповідності зі статтею 46 "Претензії" цієї Угоди, зупиняє перебіг терміну давності.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що оскільки умовами УМВС не передбачено продовження строку, встановленого у ст. 48 УМВС, а позивач звернувся із даним позовом до суду лише 27.12.2022, тобто з пропуском встановленого УМВС строку давності щодо вимог до перевізника, пов`язаних з перевищенням терміну доставки вантажу, позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення неустойки у розмірі 35 154,53 грн задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Людмила ШКУРДОВА