15 березня 2023 року
Справа № 909/1154/21
Провадження № 12-11гс23
суддів Великої Палати Верховного Суду Катеринчук Л. Й., Пількова К.М. стосовно ухвали Великої Палати Верховного Суду від 15 березня 2023 року, постановленої за наслідком розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2022 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 31 серпня 2022 року, у справі № 909/1154/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», про визнання недійсними рішень загальних зборів,
Відповідно до частини третьої статті 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку, про наявність якої повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні.
Короткий виклад обставин справи
1. У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» (далі - ТзДВ «Коломийський ДОЗ») про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТзДВ «Коломийський ДОЗ» від 04 січня 2013 року, 30 грудня 2013 року, 22 грудня 2014 року, 08 липня 2015 року щодо передання в іпотеку нежитлових будівель на виконання зобов`язань ТОВ «Компанія Рона» за кредитним договором № 1.12-02 від 20 січня 2012 року та підтвердження повноважень директора на вчинення цих дій, надання згоди на укладення договорів про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 1.12-02/І-2 від 28 лютого 2013 року.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачку не було повідомлено про дату, час та місце проведення загальних зборів, а також про питання, які були внесені на розгляд загальних зборів, чим порушено п. п. 6.1.1, 12.1.1, 12.1.11 статуту ТзДВ «Коломийський ДОЗ», що свідчить про порушення корпоративних прав позивачки на участь в управлінні справами ТзДВ «Коломийський ДОЗ».
3. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 31серпня 2022 року, в задоволенні позову відмовлено.
4. Місцевий та апеляційний господарські суди виходили з того, що позивачка не довела наявність безумовних підстав для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТзДВ «Коломийський ДОЗ» та порушення її прав прийнятими загальними зборами товариства рішеннями. Задоволення позову не призведе до відновлення корпоративних прав ОСОБА_1 .
5. У вересні 2022 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
6. Як на підставу касаційного оскарження судових рішень позивачка послалась на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України), зауваживши про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій, зокрема неврахування приписів статті 61 Закону України «Про господарські товариства», порушення статті 116 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 10 Закону України «Про господарські товариства».
8. Ухвалою Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду (далі - Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду) від 13 лютого 2023 року справу № 909/1154/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2022 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 31 серпня 2022 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини четвертої статті 302 ГПК України.
9. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про передачу справи № 909/1154/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав визначених частиною четвертою статті 302 ГПК України, вважаючи за необхідне відступити шляхом конкретизації від висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 про те, що порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів, позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах є достатньою підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів товариства.
10. Обґрунтування Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зводиться до того, що порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів не є безумовною підставою для визнання оспорюваних рішень загальних зборів недійсними, а для правильного вирішення спору необхідно дослідити дійсні підстави та мотиви звернення до суду учасника товариства, виходячи з обставин конкретної справи.
Висновок Великої Палати Верховного Суду
11. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 березня 2023 року справу № 909/1154/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», про визнання недійсними рішень загальних зборів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2022 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 31 серпня 2022 року - повернуто на розгляд Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду.
12. Ухвала постановлена на підставі частини шостої статті 303 ГПК України. На думкуВеликої Палати Верховного Суду, висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16, щодо підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства через недотримання порядку скликання загальних зборів є чітким, зрозумілим та стосується конкретних обставин справи, установлених судами факту - першої та апеляційної інстанцій, а практика Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду з розгляду вказаної категорії спорів є сталою.
13. Доводи колегії суддів Касаційного господарського суду зводяться до того, що Велика Палата Верховного Суду має дослідити обставини справи, надати оцінку доказам у справі та уточнити свій висновок щодо такої підстави для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства як порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства.
14. Згідно із частиною четвертою статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.
15. Відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного суду може лише за умови, якщо існує різна практика касаційних судів різних юрисдикцій щодо аналогічних норм права.
16. Оскільки питання визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства через недотримання порядку скликання загальних зборів вирішувалося у рамках однієї юрисдикції - господарської, що виключає можливість передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а має розглядатися об`єднаною палатою Касаційного господарського суду відповідно до частини другої статті 302 ГПК України.
Із висновками, викладеними в ухвалі, не погоджуємось та на підставі частини третьої статті 34 ГПК України викладаємо окрему думку, суть якої полягає у такому.
17. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати (частина четверта статті 302 ГПК України).
18. Великою Палатою Верховного Суду напрацьовано критерії щодо можливості прийняття справ на розгляд відповідно до частини четвертої статті 302 ГПК України.
19. Зокрема, упостанові Великої Палати Верховного Судувід 05 жовтня 2022 року у справі № 922/1830/19 (провадження № 12-91гс20) Суд наголосив, що, відступаючи від висновку щодо застосування юридичної норми, Велика Палата Верховного Суду може шляхом буквального, звужувального чи розширювального тлумачення відповідної норми або повністю відмовитися від її висновку на користь іншого, або конкретизувати попередній висновок, застосувавши належні способи тлумачення юридичних норм.
21. Отже, практика прийняття до розгляду справ на відступ від правової позиції Великої Палати Верховного Суду з метою її конкретизації шляхом буквального, звужувального чи розширювального тлумачення правової норми є сталою в роботі цього судового органу.
22. Задля юридичної визначеності в застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20, пункт 39) конкретизувала свої висновки щодо подібності правовідносин, зазначивши таке. На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
23. У справі № 909/1154/21 позивачка, будучи учасником з часткою 0,0225 % статутного капіталу в листопаді 2021 року звернулася з позовною вимогою про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТзДВ «Коломийський ДОЗ» 2013-2015 років, зазначаючи що її не повідомляли про проведення цих зборів учасників та вона не брала в них участі, в той час як за рішеннями зборів учасників в іпотеку передано об`єкт нерухомого майна за кредитними зобов`язаннями третьої особи, що мало наслідком зменшення вартості її корпоративної частки у товаристві. Інших вимог (про відшкодування шкоди, про зобов`язання органу управління вчинити певні дії, направлені на захист її корпоративних прав, про вихід з товариства та виділ частки) позивачкою не заявлялося.
25. Отже, позивачі в обох справах заявили вимоги по визнання недійсними рішень зборів учасників товариства з підстав неповідомлення (неналежного повідомлення) їх про проведення загальних зборів товариства в період 2013-2015 років. Правовідносини позивачів щодо проведення зборів товариства та повноважень учасників товариства врегульовувалися Законом України «Про господарські товариства» (в редакції, яка була чинною для обох позивачів у справах). Отже, правовідносини сторін щодо визнання недійсними зборів учасників господарського товариства з обмеженою відповідальністю з підстав неповідомлення (неналежного повідомлення) їх про дату та час проведення загальних зборів в обох випадках були подібними, що дозволяло касаційному суду аргументувати необхідність відступу у спосіб конкретизації від правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 923/876/16 щодо достатності встановлення обставин неналежного повідомлення учасника товариства про проведення зборів товариства для визнання недійсним рішення зборів учасників ( пункт 45 постанови 22 жовтня 2019).
26. З огляду на зазначене вважаємо, що в частині позовних вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів 2013-2015 років, проведених за відсутності належного повідомлення учасників товариства з обмеженою відповідальністю, правовідносини у справах № 923/876/16 та № 909/1154/21 були подібними за змістом.
27. Також звертаємо увагу, що у справі № 923/876/16 позивачем заявлялися вимоги про визнання недійсними змін до статуту відповідача та про визнання права власності на частку в статутному капіталі. Велика Палата Верховного Суду у цій справі дійшла висновку що позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю недійсними, визнання недійсним статуту чи недійсними змін до нього, визнання права власності на частку у статутному капіталі товариства не відповідають належним та ефективним способам захисту, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( пункт 60 постанови 22 жовтня 2019).
28. Велика Палата Верховного Суду у цій справі виснувала про те, що вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», норми якого є спеціальними для зазначених товариств. Належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт «д» пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі (пункт 61 постанови 22 жовтня 2019).
29. Ухвалюючи рішення про задоволення позову одного із учасників товариства, суди мали врахувати, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників товариства, включаючи колишніх учасників, також не збігаються (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17, провадження № 12-77гс19). Тому, вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суди мали врахувати баланс інтересів усіх учасників і самого товариства, уникати зайвого втручання в питання діяльності товариства, які вирішуються виключно рішенням загальних зборів учасників товариства та надавати оцінку добросовісності відповідачів, які в разі задоволення позовних вимог будуть позбавлені своїх часток або їх частин у грошовому або відсотковому виразі (пункт 62 постанови 22 жовтня 2019).
30. Отже, висновки Великої Палати Верховного Суду у пункті 45 постанови у справі №923/876/16 про наслідки неповідомлення учасника про проведення загальних зборів товариства мали б застосовуватися у тих випадках, коли вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства визнається судом ефективним способом захисту права позивача, тобто в сукупності з висновками пунктів 60-61 постанови. Зазначене вимагало уточнення Великою Палатою Верховного Суду у цій справі висновку пункту 45 постанови у справі №923/876/16 шляхом звуження правового тлумачення.
31. Право учасників (акціонерів, членів) на участь в управлінні справами юридичної особи закріплено, зокрема, у статті 116 ЦК України, статті 61 Закону України «Про господарські товариства» (чинного на час прийняття спірних рішень) учасники господарського товариства мають право брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом.
32. Позовна вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів може бути спрямована на настання різних правових наслідків залежно від підстав, з яких таке рішення оспорюється.
33. Зокрема, учасник товариства може звернутися з такою позовною вимогою, посилаючись на порушення порядку скликання загальних зборів чи порядку ухвалення рішення загальних зборів, наприклад на неповідомлення чи невчасне повідомлення позивача про їх проведення, на прийняття загальними зборами рішення з питання, не передбаченого порядком денним, тощо, проте дійсні мотиви звернення до суду учасника товариства можуть бути спрямовані не на захист його корпоративного права на управління справами товариства. Незалежно від дійсних підстав та мотивів звернення до суду учасника товариства, задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства призведе до позбавлення спірного рішення загальних зборів юридичної сили (його анулювання зі зворотною силою в часі) внаслідок набрання законної сили судовим рішенням про задоволення такої позовної вимоги та може вплинути на права третіх осіб, які розраховували на законність такого рішення та які не були залучені до розгляду в цій справі.
34. На нашу думку порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання загальних зборів товариства в частині неповідомлення позивача про загальні збори та позбавлення його можливості взяти участь у загальних зборах не може бути єдиною та достатньою підставою для визнання оспорюваних рішень загальних зборів товариства недійсними в будь-якому випадку.
35. Вирішуючи питання про належність та ефективність обраного позивачем способу захисту суд приймає до уваги чи дозволить обраний позивачем спосіб захисту (вимога про визнання недійсними рішення загальних зборів товариства) захистити його порушене корпоративне право виходячи з обставин конкретної справи, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу (права) позивача. Отже, для правильного вирішення спору необхідно дослідити дійсні підстави та мотиви звернення до суду учасника товариства, визначити яким чином можна захистити корпоративне право позивача на час розгляду спору в суді, виходячи з обставин які склалися у товаристві та наслідків виконання (невиконання) ухваленого рішення загальних зборів товариства, яке оскаржується учасником
36. У цій справі встановлено, що оскаржуваними рішеннями загальних зборів учасників ТзДВ «Коломийський ДОЗ» було передано в іпотеку АТ «Перший Український Міжнародний Банк» нежитлові будівлі на виконання зобов`язань ТОВ «Компанія Рона» за кредитним договором № 1.12-02 від 20 січня 2012 року та підтверджено повноваження директора на вчинення цих дій, надано згоду на укладення договорів про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 1.12-02/І-2 від 28 лютого 2013 року. Суди встановили факт звернення стягнення на предмет іпотеки на користь банку-іпотекодержателя у договірному порядку до звернення позивачки з позовом у цій справі.
37. Отже, у разі застосування висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 щодо можливості визнання недійсним рішення зборів учасників у випадку неналежного повідомлення одного з учасників, без урахування інших обставин у цій справі, таким судовим рішенням може бути створено без участі іпотекодержателя певні обставини, як підстава для перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень про відмову у визнанні недійсним правочину з переходу права власності до банку на предмет іпотеки та про його витребування в іпотекодержателя в іншій справі.
38. На нашу думку правові висновки пункту 45 постанови 22 жовтня 2019 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 923/876/16 потребували уточнення про можливість їх застосування у випадку обрання позивачем ефективного способу захисту своїх корпоративних прав та з урахуванням висновків пунктів 60, 61, 62 цієї постанови.
39. На підставі викладеного та з огляду на обставини цієї справи, вважаємо, що Велика Палата Верховного Суду мала відкрити провадження у справі № 909/1154/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2022 року та постанову Західного апеляційного господарського суду від 31 серпня 2022 року.
Судді Великої Палати
Верховного Суду Л. Й. Катеринчук