РІШЕННЯ

Іменем України

05 квітня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/30/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.

за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О.

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом: Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури

вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000;

; електронна адреса:

в інтересах держави в особі

позивача: Чернігівської обласної державної адміністрації

вул. Шевченка, 7, м. Чернігів, 14000,

електронна адреса:

відповідач-1: Понорницька селищна рада, ,

вул. Довженка, 18, смт. Понорниця, Новгород-Сіверський район

електронна адреса:

відповідач-2: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області

пр-т Миру, 14, м. Чернігів, 14000,

електронна адреса:

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»

, м. Київ, вул. Руставеллі Шота, 9а

предмет спору: про визнання недійсним наказу та усунення перешкод у користуванні майном

За участю:

від прокуратури: Оліфір А.В.,

від позивача: Папко Г.В., головний спеціаліст юридичного відділу апарату облдержадміністрації,

від відповідача-2: Бойко Т.М., представник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

В судовому засіданні на підставі ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заступником керівника Чернігівської обласної прокуратури подано позов в інтересах держави в особі позивача: Чернігівської обласної державної адміністрації до Понорницької селищної ради та до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним наказу та усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство «Корюківське лісове господарство» (; вул. Індустріальна, 40, м.Корюківка, 15300); підготовче засідання призначено на 07 лютого 2023 року; встановлено учасникам справи процесуальні строки.

17 січня 2023 року на адресу суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Мотивуючи свої заперечення відповідач-2 зазначає, що судом не можуть бути прийняті до уваги доводи прокурора та подані докази з посиланням на планово-картографічні матеріали лісовпорядкування 2011 року, оскільки ДП «Холминське лісове господарство» користувалося земельною ділянкою площею 778,0883 га на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ЯЯ №370688. Будь-яких рішень про зміни площі вказаної земельної ділянки після видання державного акту на право постійного користування землею не приймалось, прокурором відповідних доказів не надано. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0998, ні площа вказаної земельної ділянки, ні категорія земель, ні цільове призначення земельної ділянки не змінилося в порівнянні з відомостями, які містяться в державному акті на право постійного користування серії ЯЯ №370688, було присвоєно лише новий кадастровий номер з підстав зазначених вище. Вказуючи на факт часткового формування земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1356 за рахунок земель лісового фонду, ДП «Холминське лісове господарство» у листі від 18.11.2021 №1757 не зазначило в який спосіб було встановлено площу накладання у 3,3 га та якими доказами це підтверджується. Як вбачається з відомостей Державного земельного кадастру земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:1356 та :04:000:0998 є окремими об`єктами, їх площі не накладаються, а межі не перетинаються, а тому відповідач-2 не погоджується з доводами позивача про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:1356 (землі сільськогосподарського призначення, землі запасу) була частково сформована за рахунок земель лісового фонду, а саме за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0998. У разі повернення земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1356 до державної власності в особі Чернігівської обласної державної адміністрації фактична площа земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :04:000:0998 збільшиться з 778,0883 га до 781,9107 га, що не відповідає відомостям правовстановлюючого документу - Державного акту на право постійного користування землею серії ЯЯ №370688.

24 січня 2023 року до суду від Чернігівської обласної державної адміністрації надійшла відповідь на відзив, у якій Чернігівська обласна державна адміністрація не погоджується з доводами викладеними у відзиві на позовну заяву. Мотивуючи свої заперечення Чернігівська обласна державна адміністрація зазначає, що спірна земельна ділянка фактично входить до масиву земель лісового фонду загальною площею 778,0883 га, право власності на які посвідчено Державним актом на право постійного користування серії ЯЯ №370688, однак право власності на неї протиправно зареєстровано за Понорницькою селищною радою. Чернігівська обласна державна адміністрація вважає, що відсутність змін в Державному акті на право постійного користування серії ЯЯ №370688 щодо площі земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні ДП «Корюківське лісове господарство», не виключає незаконного включення Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області до інвентаризації земель сільськогосподарського призначення - спірної земельної ділянки площею 3,8224 га, яка знаходиться у межах лісового фонду, та безпідставної передачі її у комунальну власність. Чернігівська обласна державна адміністрація вважає, що Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області порушено вимоги законодавства та перевищено свої повноваження, внаслідок чого у комунальну власність незаконно передано частину земель лісового фонду, оскільки на час проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення на спірну земельну ділянку у загальному масиві земель уже було видано правовстановлюючі документи, технічну документацію із землеустрою та присвоєно кадастровий номер. Чернігівська обласна державна адміністрація також зазначає, що вважає безпідставними доводи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області стосовно того, що відсутність обмінних файлів на земельну ділянку та не перенесення їх до єдиної геоінформаційної системи Державного земельного кадастру, унеможливлює встановлення меж земель лісового фонду, право власності на які посвідчено Державним актом від 15.12.2005. При цьому Чернігівська обласна державна адміністрація посилається на вимоги ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр», якими передбачено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні, в свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, Порядок ведення Державного земельного кадастру затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. А згідно з п. 4 Порядку № 1051 ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. Чернігівська обласна державна адміністрація зазначає, що ураховуючи, що ведення Державного земельного кадастру відноситься до виключної компетенції органів Держгеокадастру, відповідальність за своєчасність та повноту внесення відомостей до нього несуть виключно органи Держгеокадастру. А тому не перенесення відомостей щодо земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні лісогосподарського підприємства площею 778,0883 га на підставі Державного акту на право постійного користування серії ЯЯ № 370688, з Державного реєстру земель до єдиної геоінформаційної системи Державного земельного кадастру не свідчить про відсутність цієї земельної ділянки, відсутність правовстановлюючих документів на неї, та не підтверджує правомірності дій Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області при включенні спірної земельної ділянки до масиву земель, які підлягають інвентаризації, формування її як об`єкта нерухомого майна, присвоєння їй кадастрового номера, та передачі її у комунальну власність.

25 січня 2023 року на адресу суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив, у якій прокурор зазначив, що доводи відповідача-2 , викладені у відзиві, не спростовують доводів, викладених у позовній заяві. Мотивуючи свої заперечення прокурор зазначає, що факт відсутності змін в Державному акті на право постійного користування серії ЯЯ №370688 щодо площі земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні ДП «Корюківське лісове господарство», не виключає незаконного включення Головним управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області до інвентаризації земель сільськогосподарського призначення - спірної земельної ділянки площею 3,8224 га, яка знаходиться у межах лісового фонду, та безпідставної передачі її у комунальну власність. Спірна земельна ділянка фактично входить до масиву земель лісового фонду загальною площею 778,0883 га, право власності на які посвідчено Державним актом на право постійного користування серії ЯЯ №370688, однак право власності на неї протиправно зареєстровано за Понорницькою селищною радою. На час проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення на спірну земельну ділянку у загальному масиві земель вже було видано правовстановлюючі документи, технічну документацію із землеустрою та присвоєно кадастровий номер. Прокурор у відповіді на відзив зазначає, що відповідно до п. 1 наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 21.02.2019 №59 «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної форми власності», в редакції наказу від 13.05.2019 №129, у 2019 році заплановано проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах об`єднаних територіальних громад (несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі крім земель, які знаходяться у постійному користуванні державних підприємств, установ і організацій) згідно з додатком 1. Не зважаючи, на те, що у додатку №1 до вказаного наказу відсутня Понорницька територіальна громада, у даному випадку вказане положення можна застосовувати як аналогію норми матеріального права. Таким чином, прокурор дійшов висновку, що сформовані земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств взагалі не підлягали інвентаризації, тим більше передачі у комунальну власність. А тому Головним управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області порушено вимоги законодавства та перевищено свої повноваження, внаслідок чого у комунальну власність незаконно передано частину земель лісового фонду. Крім того, прокурор зазначає, що безпідставними є доводи Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області, що відсутність обмінних файлів на земельну ділянку та не перенесення їх до єдиної геоінформаційної системи Державного земельного кадастру, унеможливлює встановлення меж земель лісового фонду, право власності на які посвідчено Державним актом від 15.12.2005, посилаючись на приписи ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр», ч. 1 ст. 79-1 ЗК України та п. 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. Таким чином, не перенесення відомостей щодо земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні лісогосподарського підприємства площею 778,0883 га на підставі Державного акту на право постійного користування серії ЯЯ № 370688, з Державного реєстру земель до єдиної геоінформаційної системи Державного земельного кадастру свідчить про неналежне виконання обов`язків та повноважень органами Держгеокадастру, однак не свідчить про відсутність цієї земельної ділянки, відсутність правовстановлюючих документів на неї, та не підтверджує правомірності дій Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області при включенні спірної земельної ділянки до масиву земель, які підлягають інвентаризації, формування її як об`єкта нерухомого майна, присвоєння їй кадастрового номера, та передачі її у комунальну власність. Крім цього, на думку прокурора, доводи відповідача щодо відсутності змін у Державному акті на право постійного користування серії ЯЯ №370688 щодо площі земель, які перебувають у користуванні лісогосподарського підприємства, додатково свідчить про недотримання Головним управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області вимог законодавства щодо порядку вилучення земель державної власності, які перебувають у постійному користуванні, та передачі їх у комунальну власність.

25 січня 2023 року на адресу суду від прокуратури надійшло клопотання про заміну третьої особи - Державне підприємство "Корюківське лісове господарство" на її правонаступника - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (, м. Київ, вул. Руставеллі Шота, 9а).

27 січня 2023 року на адресу суду від Чернігівської обласної державної адміністрації надійшло клопотання про залучення документів до матеріалів справи, а саме про залучення квитанцій про направлення відповіді на відзив сторонам у справі.

27 січня 2023 року на адресу суду від відповідача-1 надійшов відзив на позов, у якому відповідач-1 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Мотивуючи свої заперечення відповідач-1 зазначив, що у відповідності до наказу Держгеокадастру від 21.02.2019 №59 «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності» Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області були проведені заходи з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Чернігівської області у тому числі і в територіальних межах Понорницької селищної ради. Під час реалізації вказаних заходів Понорницька селищна рада не була задіяна. Після здійснення формування земельних ділянок земель сільськогосподарського призначення з присвоєнням їм кадастрових номерів і віднесенням їх до земель запасу державної власності, відбулась передача вказаних земель у комунальну власність Понорницької селищної ради відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 №30-ОТГ за актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 09.12.2020. Реєстрацію права комунальної власності земельної ділянки кадастровий номер :04:000:1356 площею 3,8224 га було здійснено державним реєстратором Кузьович Наталією Іванівною 27.07.2021, тобто через вісім місяців після підписання акту прийому передачі земель яке відбулось 09.12.2020. За цей період жоден із користувачів і власників земель, що розташовані в межах території Понорницької селищної ради не висловив письмових або усних заперечень щодо порушення їх прав землеволодіння чи землекористування, в тому числі і ДП «Холменське лісове господарство». ДП «Холменське лісове господарство», яке виступає як заявник на право постійного користування спірною земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:1356, не надало підтверджуючих документів щодо встановлення межі спірної ділянки в складі земель лісового фонду, встановлення межових знаків встановленого зразку, встановлення квартальних межових знаків, що межують квартали земель лісового фонду, підтверджене даними Державного земельного кадастру місце розташування земельної ділянки в складі земель лісового фонду.

06 лютого 2023 року на адресу суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив, у якій прокурор зазначив, що вважає, що доводи Понорницької селищної ради є необґрунтованими, не спростовують вимог, викладених у позовній заяві, та наданих прокурором доказів. Мотивуючи свої заперечення, прокурор зазначив, що доводи відповідача щодо можливості установлення факту інвентаризації та передачі з державної у комунальну власність спірної земельної ділянки, що могло б упередити реєстрацію права власності на неї не спростовують факту незаконного включення її до складу земель, які підлягали інвентаризації, незаконної передачі її у комунальну власність та оформлення права на неї. Прокурор також зазначив, що спірна земельна ділянка входить до масиву земель у межах об`єкта природно-заповідного фонду, а саме ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Рихлівська дача». Прокурор зазначив також, що орган місцевого самоврядування може розпорядитися спірною земельною ділянкою без урахування її правового статусу та знаходження у межах ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Рихлівська дача», зокрема передати її у приватну власність у порядку безоплатної приватизації або ж в оренду суб`єкту господарювання для здійснення господарської діяльності, яка згідно з охоронним зобов`язанням від 03.01.2012 №8/24-578 у межах вказаного об`єкт ПЗФ фактично заборонена. Територіям природно-заповідного фонду, в тому числі заказникам, законодавець надав особливий, виключний статус. При цьому використання земель, територій та об`єктів природно-заповідного фонду можливе лише за умови, що така діяльність не суперечить їх цільовому призначенню, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів. З урахуванням зазначеного на території заказника загальнодержавного значення «Рихлівська дача» забороняється будь-яка діяльність, що суперечить його цільовому призначенню і загрожує збереженню природного комплексу, зокрема, знищення та пошкодження дерев, чагарників і трав`янистої рослинності, випасання худоби. Таким чином, розташування спірної земельної ділянки у межах ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Рихлівська дача» свідчить про її віднесення до земель природно-заповідного фонду, на які поширюється особливий режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Водночас, режим території зазначеного заказника і встановлені обмеження унеможливлюють використання спірної земельної ділянки для ведення сільськогосподарської діяльності.

У судовому засіданні 07.02.2023 суд задовольнив клопотання прокурора про заміну правонаступника та замінив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Корюківське лісове господарство» на його правонаступника Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України». Суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 28.02.2023.

24 лютого 2023 року на адресу суду Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» надійшло пояснення, у якому зазначила, що межі земельної ділянки :04:000:1356 накладаються на лісові землі Понорницьке лісництво квартал 43 виділ 5 площа 3,3 га, що підтверджується матеріалами лісовпорядкування 2011 року. У 2005 році на земельну ділянку, до якої входить квартал 43 виділ 5 площа 3,3 га Понорницького лісництва, було виготовлено технічну документацію на право постійного користування та виданий державний акт серія ЯЯ № 370688, ділянка №4 площею 778,0883 га, кадастровий номер :04:000:0554. Форма земельної ділянки №4 за державним актом співпадала з формою ділянки квартали 43 - 53 (за винятком кварталу 50 виділи 1-4) Понорницького лісництва за матеріалами лісовпорядкування 2011 року, та з формою ділянки відповідно до картографічних матеріалів на ландшафтний заказник загальнодержавного значення «Рихлівська дача». У зв`язку із дублюванням кадастрового номера земельної ділянки 04:000:0554 ділянці №4 площею 778,0883 га, присвоєно кадастровий номер 04:000:0998, але форма новоствореної ділянки за даними геокадастру не співпадає з формою ділянки №4 за державним актом серія ЯЯ №370688 та з формою ділянки квартали 43-53 (за винятком кварталу 50 виділи 1-4) Понорницького лісництва за матеріалами лісовпорядкування 2011 року.

28 лютого 2023 року у судовому засіданні суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до розгляду по суті на 09 березня 2023 року.

У судовому засіданні 09 березня 2023 року суд перейшов до розгляду справи по суті. Прокурор у своєму виступі підтримав позовні вимоги. Представник позивача у своєму виступі підтримав позовні вимоги. Представник відповідача-2 у своєму виступі заперечив стосовно позовних вимог. Суд відклав судове засідання з розгляду справи по суті на 05 квітня 2023 року.

Стосовно здійснення представництва інтересів держави у суді прокурором суд зазначає наступне:

Згідно з п.3 ч.1 ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4, 7 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

У постанові від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

В обґрунтування необхідності здійснення представництва інтересів держави у суді, прокурор у позовній заяві зазначив наступне.

Обласною прокуратурою при вивченні стану дотримання вимог законодавства під час проведення Головним управлінням Держгеокадастру в області інвентаризації земель сільськогосподарського призначення та передачі їх у комунальну власність було виявлено порушення вимог лісового законодавства та, відповідно, інтересів держави, що вимагає втручання органів прокуратури.

Порушення Головним управлінням Держгеокадастру в області вимог законодавства при проведенні інвентаризації, зміни цільового призначення земельної ділянки та передачі у комунальну власність земель лісового фонду в межах об`єкту ПЗФ, порушує інтереси держави, та вимагає вжиття заходів реагування уповноваженими державними органами, або у визначених законом випадках - прокурором.

Чернігівська обласна державна адміністрація є розпорядником земель державного лісового фонду, в тому числі наділена повноваженнями щодо надання та вилучення земельних ділянок вказаної категорії.

Таким чином, органом, який уповноважений здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах у межах Чернігівської області, є Чернігівська обласна державна адміністрація.

Обласною прокуратурою 29,07.2022 до Чернігівської облдержадміністрації направлено листа (№ 12-301вих22), у якому повідомлено про установлені обставини та наявність підстав для вжиття заходів реагування.

Чернігівською облдержадміністрацією наміри вживати заходи реагування, спрямовані на повернення спірної земельної ділянки у державну власність у листі від 05.08.2022 № 01-01-21/4089 не висловлено, що розцінено прокурором як неналежне здійснення захисту державних інтересів, та підтверджує наявність підстав для вжиття заходів реагування прокурором, оскільки в іншому випадку інтереси держави залишатимуться незахищеними.

Таким чином, підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта владних повноважень - Чернігівської облдержадміністрації, її бездіяльність щодо захисту порушених інтересів держави з цих питань.

Наведене утворює собою передбачений вимогами Конституції України та Закону України «Про прокуратуру» винятковий випадок, за якого порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із їх захисту, та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах - Чернігівської облдержадміністрації.

Факт не звернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 15.10.2019 у справі №903/129/18.

Тобто, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка Чернігівської облдержадміністрації щодо захисту порушених інтересів держави.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що прокурор підтвердив наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді при зверненні з даним позовом.

Вислухавши у ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників учасників справи, встановивши обставини справи та дослідивши подані докази, суд встановив:

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 №ЗО-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передано Понорницькій селищній раді Коропського району Чернігівської області у комунальну власність Понорницької територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4515,8544 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Понорницької територіальної громади Коропського району Чернігівської області, згідно акту приймання-передачі земельної ділянки.

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 09 грудня 2020 року Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 №ЗО-ОТГ передало із державної власності, а Понорницька селищна рада Коропського району Чернігівської області прийняло у комунальну власність Понорницької територіальної громади земельні ділянки згідно з додатку.

Згідно додатку до акту від 09.12.2020, включено, зокрема, земельну ділянку площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356.

З наведеного вбачається, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 №ЗО-ОТГ у комунальну власність Понорницької селищної ради передано, зокрема, земельну ділянку площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356.

Згідно додатку до акту від 09.12.2020 приймання-передачі цільове призначення земельної ділянки площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356 визначено за кодом 16.00 - землі запасу, відомості про обтяження речових прав - відсутні, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки - не зареєстровано.

На підставі вказаних документів 27.07.2021 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права комунальної власності на вказану земельну ділянку за Територіальною громадою в особі Понорницької селищної ради (номер запису 43254938).

Мотивуючи свої позовні вимоги прокурор у позовній заяві зазначає, що при проведенні Головним управлінням Держгеокадастру в області інвентаризації земель та передачі земель у комунальну власність Понорницької селищної ради не враховано, що земельну ділянку площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356 сформовано за рахунок земель лісового фонду, які перебували та перебувають у постійному користуванні лісогосподарського підприємства.

Так, на підставі розпорядження Коропської районної державної адміністрації від 06.10.2005 №222 у постійне користування Державного підприємства «Холминське лісове господарство» (смт Холми, вул. Леніна, 60) на території Понорницької селищної ради Коропського району для ведення лісового господарства передано 950,9146 га (державний акт на право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ №370688 від 15 грудня 2005 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №10) /а.с. 22/.

Відповідно до вказаного державного акту у користуванні ДП «Холминське лісове господарство» на території вказаної селищної ради перебуває чотири масиви земель лісового фонду, зокрема земельна ділянка № 4 загальною площею 778,0883 га з кадастровим номером :04:000:0554.

За інформацією наданою Державним підприємством «Холминське лісове господарство» земельна ділянка площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356 сформована частково за рахунок земель лісового господарства. Межі вказаної земельної ділянки накладаються на лісові землі, а саме, згідно матеріалів лісовпорядкування 2011 року, на квартал 43 виділ 5 площею 3,3 га Понорницького лісництва (лист від 18.11.2021 № 1757) (а.с. 21).

Згідно охоронного зобов`язання від 03.01.2012 №8/24-578, положення про ландшафтний заказник загальнодержавного значення «Рихлівська дача» від 12.12.2011 №531 та картографічних матеріалів вбачається, що вказана земельна ділянка знаходиться в межах ландшафтного заказника загальнодержавного значення «Рихлівська дача»

Прокурор у позовній заяві зазначає, що формування спірної земельної ділянки за рахунок лісового фонду підтверджується також інформацією наданою ВО «Укрдержліспроект». Разом з цим, у Чернігівського обласного управління лісового та мисливського господарства та ДП «Холминське лісове господарство» відомості про прийняття будь-яких рішень щодо вилучення земель лісового фонду з постійного користування ДП «Холминське лісове господарство» чи погодження такого вилучення відсутні. Про факт передачі у комунальну власність частини земель державного лісового фонду Управлінню стало відомо після надходження запиту з Спеціалізованої екологічної прокуратури у листопаді 2021 року. З наведеного вбачається, що земельну ділянку площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356 сформовано за рахунок земель лісового фонду, яка входить до лісового масиву площею 778,0883 га, право постійного користування на який оформлено за ДП «Холминське лісове господарство», при цьому розпорядником землі та органами управління державного підприємства будь-яких рішень про вилучення, припинення права користування на спірну земельну ділянку не приймали. Такі дії Головного управління Держгеокадастру в області, на думку прокурора, порушують норми чинного законодавства.

Прокурор у позовній заяві зазначив, що згідно інформації Секретаріату Кабінету Міністрів України від 24.12.2021 №42363/0/2-21 вбачається, що Кабінетом Міністрів України рішення про погодження зміни цільового призначення, припинення права користування ДП «Холминське лісове господарство» на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1356, не приймалось. Держлісагенством України також рішення про зміну цільового призначення та вилучення вказаної земельної ділянки не приймались(лист Держлісагенства №02-18/61-22 від 10.01.2022). А відтак, спірну земельну ділянку неправомірно віднесено (інвентаризовано) до земель сільськогосподарського призначення та, в подальшому, передано Понорницькій селищній раді.

У позовній заяві прокурор зазначає, що документи, на підставі яких начальником ГУ Держгеокадастру в області видано спірний наказ, не містять рішень Кабінету Міністрів України про вилучення земель державного лісового фонду для потреб, не пов`язаних з веденням лісового господарства, або посилання на такі рішення. Такого змісту документи відсутні також при винесенні наказу ГУ Держгеокадастру в області та прийнятті рішення Понорницької селищної ради щодо передачі/прийняття з державної у комунальну власність земельної ділянки з кадастровим номером 0:04:000:1356. Внаслідок незаконних рішень Головного управління Держгеокадастру в області щодо інвентаризації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1356 та винесення наказу від 09.12.2020 №ЗО-ОТГ призвели до безпідставного вилучення земель державного лісового фонду та зміни їх цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення, а також подальшої передачі їх у комунальну власність територіальної громади. Таким чином, сформовані земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств, на думку прокурора, взагалі не підлягали інвентаризації, тим більше передачі у комунальну власність. Головним управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області порушено вимоги законодавства та перевищено свої повноваження, внаслідок чого у комунальну власність незаконно передано частину земель лісового фонду. На думку прокурора, наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 № ЗО-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», на підставі якого згідно акту приймання-передачі від 09.12.2020 (п. 11) вказана земельна ділянка лісогосподарського призначення віднесена до земель сільськогосподарського призначення та передана до комунальної власності, є незаконним, тобто прийнятим всупереч вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим він підлягає визнанню недійсним у судовому порядку, відповідно до п. а ч. 1 ст. 21 та п. г ч.3 ст. 152 ЗК України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Водночас, у ст. 5 Лісового кодексу України зазначено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги.

Згідно ч. 1 ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до Закону.

Статтями 7, 8 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо, регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Отже, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах: від 24 грудня 2014 року № 6-212цс14, від 25 січня 2015 року у справі № 6-224цс14, від 23 грудня 2015 року № 6-377цс15 та Верховного Суду у постанові від 13.06.2018 №278/1735/15-ц.

Згідно ч. 1, 2, 6, 7 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до ч. 4, 8 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держгеокадастр України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15) та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря.

Згідно ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», крім випадків, визначених частинами п`ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Вирішення питання про вилучення земель лісогосподарського призначення та зміну їх цільового призначення регулювались ст. 20, 122, 149, 150 Земельного кодексу України та відносилось до виключної компетенції Кабінету Міністрів України.

Враховуючи викладене, вилучати земельні ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб мав право виключно Кабінет Міністрів України.

З інформації Секретаріату Кабінету Міністрів України від 24.12.2021 №42363/0/2-21 вбачається, що Кабінетом Міністрів України рішення про погодження зміни цільового призначення, припинення права користування ДП «Холминське лісове господарство» на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:1356 не приймалось.

Відтак, спірну земельну ділянку неправомірно віднесено (інвентаризовано) до земель сільськогосподарського призначення та в подальшому передано Понорницькій селищній раді.

Більше того, згідно ст. 15-1, ст. 20, ст. 122 та ст. 149 Земельного кодексу України територіальні органи Держгеокадастру не були наділені повноваженнями щодо вилучення та зміни цільового призначення земель державного лісового фонду для нелісогосподарських потреб.

З матеріалів справи вбачається, що до винесення наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 №ЗО-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» рішення уповноваженим органом держави на підставі ст. 149 Земельного кодексу України не приймалось.

Відповідно до ст. 162, 163 Земельного кодексу України охорона земель - це система правових, організаційних, економічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського і лісогосподарського призначення, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, продуктивності земель лісогосподарського призначення, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Завданням охорони земель є забезпечення збереження та відтворення земельних ресурсів, екологічної цінності природних і набутих якостей земель.

Згідно статті 21 Земельного кодексу України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Положеннями статті 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується (частина 1 статті 393 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 №30-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» у частині передачі у комунальну власність Понорницькій селищній раді Коропського району Чернігівської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356, яка розташована за межами населених пунктів на території Понорницької територіальної громади Коропського району Чернігівської області (згідно додатку до Акту приймання-передачі від 09.12.2020 - № з/п 11) винесено з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим, підлягає визнанню недійсним.

Стосовно вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельної ділянки площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356 шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень від 30.07.2021 за індексним номером 59579285 з одночасним припиненням права комунальної власності територіальної громади в особі Понорницької селищної ради на вказану земельну ділянку, суд зазначає наступне.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.(п.1 ч.1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно частини 1 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Пунктом 3 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено, що право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356 зареєстрована на праві власності за Територіальною громадою в особі Понорницької селищної ради Чернігівської області /а.с.17/.

Державна реєстрація проведена на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.07.2021, індексний номер 59579285.

Оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, відповідний запис формально наділяє відповідача-1 певними юридичними правами щодо земельної ділянки і одночасно позбавляє відповідних прав її законного власника.

Враховуючи положення статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для забезпечення державі безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки, необхідно усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження майном шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.07.2021 за індексним номером 59579285.

Враховуючи вищенаведене, а також визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 №30-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» у частині передачі у комунальну власність Понорницькій селищній раді Коропського району Чернігівської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356, яка розташована за межами населених пунктів на території Понорницької територіальної громади Коропського району Чернігівської області (згідно додатку до Акту приймання-передачі від 09.12.2020 - № з/п 11), вимога позивача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельної ділянки площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356 шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень від 30.07.2021 за індексним номером 59579285 з одночасним припиненням права комунальної власності територіальної громади в особі Понорницької селищної ради на вказану земельну ділянку є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про усунення перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації шляхом повернення з незаконного володіння Понорницької селищної ради на користь держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1356 площею 3,8224 га, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.

Враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, а також визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 №30-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» у частині передачі у комунальну власність Понорницькій селищній раді Коропського району Чернігівської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356, яка розташована за межами населених пунктів на території Понорницької територіальної громади Коропського району Чернігівської області (згідно додатку до Акту приймання-передачі від 09.12.2020 - № з/п 11), вимога позивача про усунення перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації шляхом повернення з незаконного володіння Понорницької селищної ради на користь держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1356 площею 3,8224 га є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Інші докази та пояснення судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідачів.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 09.12.2020 №30-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» у частині передачі Понорницькій селищній раді Коропського району Чернігівської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356, яка розташована за межами населених пунктів на території Понорницької територіальної громади Коропського району Чернігівської області (номер 11 згідно додатку до Акту приймання-передачі від 09.12.2020).

3.Усунути перешкоди у здійсненні державою в особі Чернігівської обласної державної адміністрації права користування та розпорядження земельної ділянки площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356 шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень від 30.07.2021 за індексним номером 59579285 з одночасним припиненням права комунальної власності територіальної громади в особі Понорницької селищної ради на земельну ділянку площею 3,8224 га з кадастровим номером :04:000:1356.

4.Усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації шляхом повернення з незаконного володіння Понорницької селищної ради на користь держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1356 площею 3,8224 га

5.Стягнути з Понорницької селищної ради (, вул. Довженка, 18, смт. Понорниця, Новгород-Сіверський район) на користь Чернігівської обласної прокуратури (, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000; отримувач: Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача UA0006008) 3721,50 грн судового збору.

6.Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (пр-т Миру, 14, м. Чернігів, 14000, ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (, вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000; отримувач: Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача UA0006008) 3721,50 грн судового збору.

7.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 05 квітня 2023 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/