УХВАЛА

м. Київ

06.04.2023Справа № 910/3029/21
За первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція"

до Державної установи "Національний Інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова" Національної академії медичних наук України

про стягнення 5786407,44 грн

та за зустрічним позовом Державної установи "Національний Інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова" Національної академії медичних наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом (відповідач з первісним) Товариство з обмеженою відповідальністю "Проект-Студія"

про стягнення 1187774,57 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної установи "Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова" про стягнення 5786407,44 грн.

Ухвалою суду від 29.03.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.04.2021.

09.04.2021 до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява Державної установи "Національний Інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова" Національної академії медичних наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний комплекс "Енергомонтажвентиляція" про стягнення 1190742,10 грн. До зустрічної позовної заяви долучено клопотання про виклик свідка та про надання доказів.

Ухвалою суду від 28.04.2021 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, та призначено підготовче засідання на 20.05.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2023 у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено частково.

03.04.2023 через канцелярію суду від позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у сумі 240193,25 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Тобто, зі змісту наведеної правової норми встановлено два випадки надання доказів щодо судових витрат:

1) до закінчення судових дебатів;

2) протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд зазначає, що Державна установа "Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова" НАМН України не було повідомлено суд до ухвалення рішення про намір надати докази на підтвердження понесених судових витрат (щодо надання правничої допомоги) саме протягом п`яти днів з дати ухвалення рішення, тоді як подання цієї заяви є обов`язковою умовою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

А також, в матеріалах справи відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомоги.

Позивач за зустрічним позовом, в позовній заяві вказав, що сума попередніх судових витрат складається з суми судового збору.

Про можливість понесення витрат на правову допомогу, їх орієнтовний розмір, позивачем заявлено не було.

Вказані обставини уже були встановлені в рішенні суду в даній справі.

Частинами 1, 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З огляду на вищезазначене, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача за зустрічним позовом витрат позивача за зустрічним позовом на правову допомогу.

Вказана позиція також зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду № 904/4494/18 від 12.11.2019.

Абзацом 3 частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки, позивачем за зустрічним позовом не було подано докази до прийняття судом рішення та не зазначено до закінчення судових дебатів про намір подати відповідні докази після ухвалення судом рішення, суд робить висновок, що позивачем за зустрічним позовом у строки, передбачені законодавством не було подано докази витрат на правову допомогу у розмірі 240193,25 грн.

Суд також звертає увагу заявника на наступні позиції Верховного Суду.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Наведений правовий висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

ГПК України закріплює вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (ст. 124 ГПК України).

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою в т.ч. позовної заяви, оскільки з огляду на положення ч. ч. 5-7 ст. 129 ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує її у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому перевірка поданих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №927/26/18, від 07.04.2020 у справі №910/2022/19, від 21.06.2022 у справі № 08/574/20).

За приписами ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється, у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів.

Зважаючи на положення ч. 8 ст. 129 ГПК України, Верховний Суд у своїх судових рішеннях дотримується позиції, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів (постанова ВС від 22.03.2018 у справі №910/9111/17).

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (постанова ВС від 14.01.2019 у справі №927/26/18).

З огляду на викладене, суд зазначає, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень ст. ст. 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками, зокрема: зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду від 21.06.2022 у справі №908/574/20, від 17.12.2021 у справі №10/5026/290/2011(925/1502/20).

Як уже зазначив суд та вбачається із матеріалів справи, в тому числі з протоколу та звукозапису судових засідань місцевого господарського суду, в ході розгляду справи №910/3029/21 представник позивача за зустрічним позовом будь-яких заяв (як усних, так і письмових) про подання відповідних доказів після ухвалення рішення суду не робив. З протоколу та звукозапису судового засідання 30.03.2023 слідує, що представник позивача за зустрічним позовом просив задовольнити позов і стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 82000,00 грн (питання про розподіл яких було вирішено у рішенні суду в даній справі), проте останнім не заявлено про подання відповідних доказів після винесення рішення суду і на суму 240193,25 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про залишення без розгляду заяви Державної установи "Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова" НАМН України про ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 221, 234 ГПК України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державної установи "Національний інститут хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова" НАМН України щодо прийняття додаткового рішення по справі №910/3029/21 залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В.Усатенко