ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/3958/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: О.В. Кіктенко, О.Г. Поліщук, І.М. Білик

від відповідача: С.М. Головко

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Задорожного Миколи Павловича

на рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 (суддя Л.В. Степанова, м.Одеса, повний текст рішення складено 30.01.2023)

у справі №916/3958/21

за позовом Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт»

до Фізичної особи підприємця Задорожного Миколи Павловича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Фонду державного майна України

про дострокове розірвання договорів та зобов`язання повернути майно,

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи підприємця Задорожного Миколи Павловича (надалі також ФОП Задорожний М.П.), в якому просило:

-розірвати договір оренди №2-ПД/19 індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності від 14.01.2019;

-розірвати договір оренди №3-ПД/19 індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності від 28.01.2019;

-розірвати договір оренди №12-ПД/19 індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності від 15.04.2019;

-розірвати договір оренди №17-ПД/19 індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності від 01.07.2019;

-зобов`язати Фізичну особу підприємця Задорожного Миколи Павловича повернути Державному підприємству «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» індивідуальне визначене рухоме майно, що належить до державної власності, яке знаходиться у його користуванні згідно договорів оренди №2-ПД/19 від 14.01.2019; №3-ПД/19 від 28.01.2019; №12-ПД/19 від 15.04.2019; №17-ПД/19 від 01.07.2019.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.01.2022 відкрито провадження у справі №916/3958/21, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фонд державного майна України.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

В обґрунтування позовних вимог Державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» послалося на те, що Фізичною особою підприємцем Задорожним Миколою Павловичем не отримано погодження орендодавця на передачу майна в користування третім особам; не здійснюється страхування орендованого майна, не забезпечується збереження орендованого майна, запобігання його пошкодженню і псуванню, що є істотними порушеннями умов договорів оренди та є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання цих договорів в судовому порядку і повернення орендованого майна. У додаткових поясненнях позивач також зазначив, що з березня 2022 року по липень 2022 року відповідач систематично не сплачує позивачу орендну плату за договорами оренди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 позовні вимоги задоволено у повному обсязі; стягнуто з відповідача на користь позивача 11350,00 грн судового збору.

Вирішуючи спір у даній справі суд першої інстанції встановив, що посилання позивача, як на підставу для розірвання договорів, на відсутність договорів страхування спростовуються наданими відповідачем договорами страхування, укладеними за 2019-2021 роки.

Стосовно обставин несплати орендної плати господарський суд зазначив, що відповідач не довів наявності форс-мажорних обставин саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. При цьому суд встановив, що станом на день розгляду справи заборгованість з орендної плати за період березень липень 2022р погашена у повному обсязі, про що свідчать надані до матеріалів справи платіжні доручення.

Доводам позивача щодо передання відповідачем орендованого майна третім особам суд оцінки не надавав.

Разом з тим, встановивши порушення відповідачем таких умов договорів оренди державного майна, як забезпечення збереження орендованого майна, запобігання його пошкодженню і псуванню, місцевий господарський суд вказав, що такі порушення є істотними і слугують достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договорів оренди в судовому порядку, у зв`язку з чим задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Врахувавши, що розірвання договорів оренди має наслідком відсутність правових підстав на утримання відповідачем рухомого майна, що належить позивачу, Господарський суд Одеської області задовольнив позовні вимоги про зобов`язання ФОП Задорожного М.П. повернути Державному підприємству «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» індивідуальне визначене рухоме майно, що належить до державної власності, на підставі статті 785 Цивільного кодексу України та частини першої статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, ФОП Задорожний М.П. звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що:

-об`єкти мають ознаки фізичного зносу, оскільки, по-перше, техніка в оренду передавалася не нова, а з експлуатацією від 10 до 20 років, а по-друге, техніка використовується відповідачем за призначенням, а тому має нормальний фізичний знос, що відповідає пунктам 5.9. договорів;

-поліпшення об`єктів не здійснюється, оскільки апелянт не має в цьому потреби; при цьому під поліпшеннями у договорах оренди (пункт 5.6.) мається на увазі модифікація, модернізація основних засобів, заміна окремих частин устатковання для підвищення якості послуг, впровадження ефективнішого технологічного процесу;

-в акті обстеження позивача відсутні посилання на норми, стандарти, технічні регламенти, правила, положення договору, згідно із якими передбачено умови зберігання орендованої техніки та в чому полягають порушення.

Таким чином, апелянт зазначив, що суд першої інстанції не досліджував технічний стан кожної одиниці орендованої техніки по кожному договору оренди, а взяв за основу загальний висновок позивача, викладений в акті обстеження від 27.08.2021, що техніка експлуатується «в режимі відпрацювання наявного ресурсу».

Крім того, апелянт вказав, що представники позивача, які здійснювали огляд орендованої техніки, не є атестованими фахівцями спеціалізованої, експертної або уповноваженої організації, а місцевий господарський суд взагалі не досліджував чинне законодавство щодо експлуатації та утримання автотранспорту, машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки.

Щодо здійснення поточного ремонту скаржник зазначив, що ані позивач, ані суд не зазначали про необхідність надання документів зі здійснення поточного ремонту Товариством з обмеженою відповідальністю «Тек-Транс-Груп «Форвард» (надалі також ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард»), у зв`язку з чим вважав за необхідне надати суду апеляційної інстанції копії відповідних документів, залучивши їх до апеляційної скарги.

Стосовно несплати орендної плати апелянт вказав, що судом не досліджувався причинно-наслідковий зв`язок між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання апелянтом своїх зобов`язань за договором. Обґрунтовуючи зазначений довід скаржник зазначив, що у нього протягом квітня серпня 2022 року було недостатньо коштів на банківському рахунку, а тому була відсутня можливість сплачувати орендну плату. Зазначене, в свою чергу, пов`язано з тим, що апелянт не отримував кошти від ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард» за договором про надання послуг технікою від 15.04.2019 №02-МП-19. Так, ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард» повідомило про неможливість розрахунку за надані послуги апелянтом через форс-мажорні обставини, на підтвердження чого надало лист Адміністрації морського порту Чорноморськ, а в подальшому отримало сертифікат Одеської регіональної Торгово-промислової палати про форс-мажор. Ці обставини вплинули на можливість скаржника сплачувати позивачу орендну плату протягом березня - липня 2022 року.

Також скаржником зазначено, що судом не досліджувалося законодавство щодо порядку сплати орендної плати орендованого державного та комунального майна у період воєнного стану.

До апеляційної скарги апелянтом долучено копії наступних документів:

-заключної виписки по рахунку ФОП Задорожного М.П. за період з 01.03.2022 по 31.08.2022;

-листа ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард» від 04.04.2022 №58, адресованого ФОП Задорожному М.П., про настання у зв`язку із введенням воєнного стану форс-мажорних обставин для товариства щодо здійснення плати за договором про надання послуг технікою від 15.04.2019 №02-МП-19 з березня 2022, разом з додатком копією листа Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) від 23.03.2022 №605/15-03-01/Вих, скерованого ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард», в якому адміністрація повідомила про закриття морського порту Чорноморськ на вхід та вихід суден з 09:28 год 24.02.2022;

-листа ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард» від 31.01.202 №14, адресованого ФОП Задорожному М.П., про надання копій документів щодо здійснення ремонту техніки згідно із договором про надання послуг технікою від 15.04.2019 №02-МП-19 та копії сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №200-14/166, виданого 08.11.2022 Одеською Торгово-промисловою палатою, разом із зазначеними у цьому листі документами.

Позиція позивача щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу Державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що:

-факт передачі відповідачем майна третім особам без погодження з відповідачем, що є однією з підстав для розірвання договорів оренди, є доведеним в суді першої інстанції, оскільки у відповідача відсутні відповідні напрямки діяльності за кодами КВЕД, ресурси, штат працівників, дозволи на використання такого роду майна (спецтехніки);

-відсутність поточного ремонту та погіршення стану майна позивачем доведено шляхом надання актів обстеження (липень 2021 року, липень 2022 року), підписаних комісією у складі відповідальних працівників порту, які мають відповідну технічну освіту та досвід роботи з технікою такого виду;

-факт несплати орендної плати відповідачем без поважних причин протягом 3-х місяців підряд є окремою підставою для розірвання договорів оренди, а погашення відповідачем заборгованості жодним чином не впливає на заявлені позивачем додаткові підстави для розірвання договорів оренди, оскільки предметом позовних вимог є не стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, а розірвання договорів через систематичну несплату орендної плати;

-на орендаря не поширюється положення підпунктів 3, 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 «Про особливості оренди державного або комунального майна у період воєнного стану» щодо звільнення орендаря від сплати орендної плати, оскільки предметом спірних договорів є окреме індивідуально визначене майно, яке передавалось в оренду не за результатами аукціонів.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Задорожного Миколи Павловича на рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 у справі №916/3958/21. Встановлено учасникам справи строк до 09.03.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/3958/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

23.02.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №916/3958/21.

07.03.2023 від скаржника надійшло клопотання (вх.№343/23/Д1 від 07.03.2023) про залучення до матеріалів справи копій видаткових накладних за період 2019-2020 років, рахунку від 20.02.2023 №45 та акту прийому-передачі від 25.11.2022, які були надані ФОП Задорожним М.П. в якості доповнення до апеляційної скарги щодо здійснення поточного ремонту техніки за договорами оренди та згідно із умовами договору про надання послуг технікою від 15.04.2019 №02-МП-19, укладеного з портовим оператором - ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард».

09.03.2023 на електронну пошту суду від Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№343/23/Д2 від 09.03.2023).

Одночасно позивач заявив клопотання про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що з огляду на нестабільне електропостачання та нестабільну можливість користування мережею Інтернет в умовах воєнного стану, ним пропущено один день для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 клопотання Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» про продовження строку на подання відзиву на апеляційну скаргу залишено без розгляду у зв`язку з тим, що позивачем не порушено строку, визначеного судом апеляційної інстанції в ухвалі від 20.02.2023, для надання відзиву на апеляційну скаргу. Розгляд справи №916/3958/21 призначено на 04.04.2023 о 10:00 год.

22.03.2023 від Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» надійшли доповнення (вх.№343/23/Д3) до відзиву на апеляційну скаргу, в яких підприємство зазначило, що однією з підстав дострокового розірвання спірних договорів є порушення відповідачем умов договорів оренди в частині систематичної несплати орендної плати. При цьому позивач звернув увагу суду апеляційної інстанції, що станом на 20.03.2023 відповідач не сплатив орендну плату за період з грудня 2022 року по лютий 2023 року, що підтверджується бухгалтерською довідкою підприємства від 21.03.2023. Враховуючи, що до складу орендної плати входить щомісячний індекс інфляції, який оприлюднюється державною службою статистики після 10-го числа місяця, наступного за звітним, позивач не мав можливості подати коректну інформацію щодо суми заборгованості саме за три місяці у відзиві на апеляційну скаргу, строк подання якого було встановлено судом до 09.03.2023.

З урахуванням викладеного, позивач пояснив, що до цих доповнень до відзиву на апеляційну скаргу ним долучено супровідні листи до актів наданих послуг та рахунків, які направлялися відповідачу для підписання та сплати, з підтвердженням про отримання їх відповідачем.

В якості додатків до доповнень до відзиву на апеляційну скаргу позивачем додано:

-бухгалтерську довідку від 21.03.2023 №239/51/05-42, відповідно до якої станом на 20.03.2023 заборгованість з орендної плати ФОП Задорожного М.П. перед Державним підприємством «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», з урахуванням індексу інфляції за лютий 2023 року, складає 220377,62 грн;

-копію супровідного листа від 13.01.2023 №38/13/05-42 (з доказами відправлення і отримання) з копіями додатків: рахунку на оплату від 31.12.2022 №252; акту надання послуг від 31.12.2022 №252/1; рахунку на оплату від 31.12.2022 №253/1; акту надання послуг від 31.12.2022 №253/1; рахунку на оплату від 31.12.2022 №254; акту надання послуг від 31.12.2022 №254; рахунку на оплату від 31.12.2022 №255; акту надання послуг від 31.12.2022 №255;

-копію супровідного листа від 17.02.2023 №152/24/05-42 (з доказами відправлення і отримання) з копіями додатків: рахунку на оплату від 31.01.2023 №26; акту надання послуг від 31.01.2023 №26; рахунку на оплату від 31.01.2023 №28; акту надання послуг від 31.01.2023 №28; рахунку на оплату від 31.01.2023 №29; акту надання послуг від 31.01.2023 №29; рахунку на оплату від 31.01.2023 №30; акту надання послуг від 31.01.2023 №30;

-копію супровідного листа від 14.03.2023 №224/46/05-42 (з доказами відправлення і отримання) з копіями додатків: рахунку на оплату від 28.02.2023 №78; акту надання послуг від 28.02.2023 №78; рахунку на оплату від 28.02.2023 №79; акту надання послуг від 28.02.2023 №79; рахунку на оплату від 28.02.2023 №80; акту надання послуг від 28.02.2023 №80; рахунку на оплату від 28.02.2023 №75; акту надання послуг від 28.02.2023 №75.

В судовому засіданні, яке відбулось 04.04.2023, представник скаржника, пояснюючи причини ненадання доказів щодо здійснення поточного ремонту техніки до суду першої інстанції пояснив, що такі докази судом не вимагались, але оскільки Господарський суд Одеської області послався у своєму рішенні на їх відсутність, такі докази були надані до суду апеляційної інстанції.

Представник позивача просила долучені до доповнень до відзиву на апеляційну скаргу додаткові докази прийняти до уваги та оцінки під час розгляду апеляційної скарги ФОП Задорожного М.П.

Колегія суддів, розглядаючи клопотання сторін про залучення додаткових доказів у справі, виходила з наступного.

Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

У відповідності до положень статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Межі перегляду в суді апеляційної інстанції передбачено у статті 269 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини першої якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 909/722/14.

Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному разі - позивача).

При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №46/603.

Південно-західний апеляційний господарський суд, оцінивши доводи скаржника щодо прийняття додаткових доказів, дійшов висновку, що наведені ним причини неподання доказів до суду першої інстанції (судом не вимагалось надання доказів щодо здійснення поточного ремонту техніки) не є тим винятковим випадком, який об`єктивно унеможливив своєчасне вчинення цієї процесуальної дії в суді першої інстанції, оскільки виходячи із приписів статей 13, 86 Господарського процесуального кодексу України суд не зобов`язаний збирати докази, він оцінює докази, надані сторонами у строки, визначені процесуальним законом.

Стосовно долучених до доповнень до відзиву на апеляційну скаргу додаткових доказів, а саме, рахунків на оплату від 31.12.2022 та актів надання послуг від 31.12.2022, які, як зазначає позивач, направлялися ним супровідним листом від 13.01.2023 №38/13/05-42, колегія суддів зазначає, що позивач не навів жодних причин неподання їх до суду першої інстанції.

Щодо інших долучених до доповнень до відзиву на апеляційну скаргу додаткових доказів, колегія зазначає, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку, передбаченому статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від причин неподання стороною таких доказів. Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення зазначеної норми процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якої є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Близька за змістом правова позиція послідовно викладалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15, від 16.12.2020 у справі № 908/1908/19, від 21.01.2021 у справі № 908/3359/19, від 03.11.2021 у справі № 915/951/20.

З урахуванням викладеного вище, колегією суддів протокольними ухвалами, постановленими в судовому засіданні 04.04.2023, надані сторонами до суду апеляційної інстанції додаткові докази залишено без розгляду.

Фонд державного майна України про розгляд справи в суді апеляційної інстанції повідомлений належним чином, проте не скористався своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу та правом участі в судовому засіданні.

Згідно із частиною дванадцятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

Між Державним підприємством «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», як орендодавцем, та Фізичною особою підприємцем Задорожним Миколою Павловичем, як орендарем, укладено чотири договори оренди індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності, а саме:

1)договір оренди №2-ПД/19 від 14.01.2019, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене рухоме майно, а саме: автонавантажувач «Комацу» (інв.№2373) та навантажувач ТЕRЕХ TL260 (реєстр. №ОК 19055, інв.№3762), що перебуває на балансі орендодавця, зі сплатою орендної плати, яка становить за базовий місяць оренди (листопад 2018 року) 22647,50 грн, без ПДВ, розрахунок якої визначено в додатку 1, що є невід`ємною частиною даного договору, та яка в повному обсязі спрямовується орендодавцю (пункти 1.1., 3.1. договору);

2)договір оренди №3-ПД/19 від 28.01.2019, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене рухоме майно, а саме: автонавантажувач Komatsu WA-380/1, інв.№2458, що обліковується на балансі орендодавця, зі сплатою орендної плати, яка становить за базовий місяць оренди (грудень 2018 року) 6037,50 грн, без ПДВ, розрахунок якої визначено в додатку 1, що є невід`ємною частиною даного договору, та яка в повному обсязі спрямовується орендодавцю (пункти 1.1., 3.1. договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 30.08.2019 та додатковою угодою №2 від 30.09.2019, згідно із якими частина майна, переданого в оренду, була повернута орендодавцеві);

3)договір оренди №12-ПД/19 від 15.04.2019, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене рухоме майно, а саме: автомобіль МАЗ 543205 (сідельний тягач, інв.№4288); автомобіль МАЗ 543205- 220 (сідельний тягач, інв.№4284); автомобіль МАЗ 543205 (сідельний тягач, інв.№4285); напівпричіп МК 30.25.20 (контейнеровоз, інв.№4286); напівпричіп ПП (контейнеровоз, інв.№4289); напівпричіп ПП (контейнеровоз, інв.№4290), що обліковується на балансі орендодавця, зі сплатою орендної плати, яка становить за базовий місяць оренди (березень 2019 року) 11002,50 грн, без ПДВ, розрахунок якої визначено в додатку 1, що є невід`ємною частиною даного договору, та яка в повному обсязі спрямовується орендодавцю (пункти 1.1., 3.1. договору);

4)договір оренди №17-ПД/19 від 01.07.2019, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене рухоме майно, а саме: напівпричіп марки ЧМЗАП-99859 (реєстраційний номер 536109, інв.№3617), що обліковується на балансі Орендодавця, зі сплатою орендної плати, яка становить за базовий місяць оренди (травень 2019 року) 340,00 грн, без ПДВ, розрахунок якої визначено в додатку 1, що є невід`ємною частиною даного договору, та яка в повному обсязі спрямовується орендодавцю (пункти 1.1., 3.1. договору).

Відповідно до умов всіх договорів оренди:

-майно передається в оренду з метою використання орендарем майна за цільовим призначенням (пункт 1.2.);

-місце використання: в межах України (пункт 1.3. договорів);

-стан майна на момент укладення договору визначається в акті приймання-передавання за узгодженням орендодавця та орендаря (пункт 1.4. договорів);

-орендар вступає у строкове платне користування майном після підписання сторонами цього договору, але не раніше дати підписання сторонами акту приймання-передавання (пункт 2.1. договорів);

-передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно; власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом стоку оренди (пункт 2.2. договорів);

-повернення майна орендодавцю здійснюється у разі припинення (розірвання) цього договору (пункти 2.5. договорів);

-нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (пункт 3.2. договорів);

-розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за кожний наступний місяць; розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; індекси інфляції розміщуються на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики (пункт 3.3. договорів);

-орендна плата перераховується орендарем на поточний рахунок орендодавця щомісяця не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним місяцем нарахування, на підставі виставленого орендодавцем до 5-го числа місяця, наступного за звітним, рахунку та акту наданих послуг (пункт 3.6. договорів);

-орендар зобов`язується використовувати орендоване майно відповідно до його цільового призначення та умов цього договору (пункт 5.1. договорів);

-орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату відповідно до рахунків, наданих орендодавцем (пункт 5.3. договорів);

-орендар зобов`язаний забезпечувати збереження орендованого майна, його утримання в справному та робочому стані, запобігати його пошкодженню і псуванню, організовувати процес експлуатації майна відповідно до правил технічної експлуатації, здійснювати заходи протипожежної безпеки, утримання майна в порядку, передбаченому санітарними нормами (пункт 5.4. договорів);

-орендар зобов`язаний своєчасно і за власний рахунок здійснювати технічний огляд, обслуговування орендованого майна (пункт 5.5. договорів);

-орендар зобов`язаний своєчасно та за власний рахунок здійснювати поточний ремонт орендованого майна; виконання поточного ремонту та поліпшення майна здійснюється за рахунок орендаря без компенсації витрат з боку орендодавця (під поліпшенням майна вважається: модифікація, модернізація об`єкта основних засобів, заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг), впровадження ефективнішого технологічного процесу (пункт 5.6. договорів);

-орендар зобов`язаний забезпечувати постійний безперешкодний доступ до орендованого майна фахівців орендодавця для здійснення контролю з метою перевірки стану і відповідності напряму використання майна за цільовим призначенням, а також за правильністю експлуатації орендованого майна (пункт 5.7. договорів);

-орендар зобов`язаний протягом 10-ти календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі майна застрахувати орендоване майно на користь орендодавця на суму, не меншу ніж вартість за звітами, у порядку, визначеному законодавством, зокрема від пожежі, затоплення, протиправних дій третіх осіб, стихійного лиха; постійно поновлювати договір страхування так, щоб протягом строку дії цього договору майно було застрахованим, і надавати орендодавцеві належним чином завірену копію договору страхування (договорів страхування) і платіжного доручення (платіжних доручень) про сплату страхового платежу (страхових платежів) (пункти 5.8. договорів);

-у разі припинення або розірвання цього договору орендар зобов`язаний повернути в 5-ти денний термін орендодавцеві орендоване майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу (пункт 5.9. договорів);

-орендар має право передавати орендоване майно в суборенду відповідно до чинного законодавства України (пункт 6.5. договорів);

-орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передавання протягом п`яти робочих днів з дати підписання договору (пункт 7.1. договорів);

-орендодавець має право контролювати виконання умов цього договору та використання майна, у тому числі наявність, стан, напрями та ефективність використання майна, переданого в оренду за цим договором, і у разі необхідності вживати відповідних заходів реагування (пункт 8.1. договорів).

-орендодавець має право здійснювати контроль за станом майна шляхом візуального обстеження зі складанням звітів обстеження (пункт 8.2. договорів);

-орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору, стягнення збитків по заборгованості з орендної плати, пені, неустойки, штрафу, його розірвання в разі погіршення стану майна, а також його втрати (повної або часткової) внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору (пункт 8.3. договорів);

-у випадку виникнення форс-мажорних обставин, а саме: війни, блокади, ембарго, пожежі, землетрусу, повені та інших стихійних лих, страйків і таке інше, орендар та орендодавець звільняються від виконання своїх зобов`язань на час дії зазначених обставин (пункт 10.1. договорів);

-доказом виникнення і терміном дії форс-мажорних обставин є документ, виданий Торгово-промисловою палатою України (пункт 10.2. договорів);

-цей договір укладено строком на 8 років і діє з моменту підписання сторонами (пункт 11.1. договорів);

-за ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством (пункт 11.3. договорів);

-чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, дострокового його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду (пункт 11.6. договорів);

-сторони погоджуються, що цей договір буде достроково розірвано на вимогу орендодавця, якщо орендар: користується майном не відповідно до умов цього договору; погіршує стан майна; не сплачує орендну плату протягом трьох місяців підряд; не здійснює згідно з умовами цього договору поточний ремонт майна; без письмового дозволу орендодавця передав майно (його частину) у користування іншій особі; перешкоджає співробітникам орендодавця здійснювати контроль за використанням майна, виконанням умов цього договору (пункт 11.7. договорів).

На виконання умов договорів майно, що є об`єктом договорів оренди, було передано орендодавцем орендарю, про що між сторонами були складені та підписані відповідні акти приймання-передавання індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності, а саме:

1)за актом від 14.01.2019 передано майно, зазначене у пункті 1.1. договору №2-ПД/19 від 14.01.2019, відповідно до пункту 3 якого стан майна на момент підписання даного акту визначений як такий, що відповідає меті оренди, та зазначено у додатках до акту приймання-передавання.

Позивачем до позовної заяви долучено копію додатку до акту приймання-передавання до договору №2-ПД/19 від 14.01.2019, який не містить дати та не підписаний зі сторони позивача, відповідно до якого орендарю передано навантажувач ТЕRЕХ TL260 (реєстр. №ОК 19055, інв.№3762), виготовлений у 2008 році, в комплектному наступному стані: двигун, гідравлічна система, трансмісія, металоконструкція, робоче обладнання в технічно справному стані; ходова частина в технічно справному стані, шини б/у; система електрообладнання щиток приборів потребує ремонту, блок опалення кабіни потребує ремонту, все інше в технічно справному стані.

Додаток до акту приймання-передавання до договору №2-ПД/19 від 14.01.2019 щодо автонавантажувача «Комацу» (інв.№2373) в матеріалах справи відсутній;

2)за актом від 28.01.2019 передано майно, зазначене у пункті 1.1. договору №3-ПД/19 від 28.01.2019, відповідно до пункту 3 якого стан майна на момент підписання даного акту визначений як такий, що відповідає меті оренди, та зазначено у додатках до акту приймання-передавання;

Із наявного в матеріалах справи додатку до акту приймання-передачі до договору №3-ПД/19 від 28.01.2019, складеного та підписаного сторонами 28.01.2019, вбачається, що орендарю передано автонавантажувач Komatsu WA-380/1, інв.№2458, виготовлений в 1994 році, в наступному комплектному стані: двигун, трансмісія, металоконструкція, робоче обладнання в технічно справному стані; ходова частина правий задній бортовий редуктор потребує ремонту, шини б/у, все інше в технічно справному стані; гідравлічна система головний насос гідравлічної системи потребує ремонту; система електрообладнання електричний котел опалення кабіни несправний, все інше в технічно справному стані.

3)за актом від 15.04.2019 передано майно, зазначене у пункті 1.1. договору №12-ПД/19 від 15.04.2019, відповідно до пункту 3 якого стан майна на момент підписання даного акту визначений як такий, що відповідає меті оренди, та зазначено у додатках до акту приймання-передавання;

Додатки до акту приймання-передавання до договору №12-ПД/19 від 15.04.2019 в матеріалах справи відсутні.

4)за актом від 01.07.2019 передано майно, зазначене у пункті 1.1. договору №17-ПД/19 від 01.07.2019, відповідно до пункту 3 якого стан майна на момент підписання даного акту задовільний та відповідає меті оренди.

Державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» є державним унітарним підприємством, що діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності, та належить до сфери управління Фонду державного майна України (пункт 1.1. статуту, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 07.10.2021 №1775).

Згідно із підпунктами 3.3.1., 3.3.2., 3.3.3. пункту 3 статуту предметом діяльності Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» є утримання та забезпечення ефективного використання державного майна, переданого йому на праві господарського відання, в тому числі модернізація, ремонт, реконструкція та будівництво об`єктів портової інфраструктури, організація та виконання вантажно-розвантажувальних робіт та обробки транспортних засобів, перевалка вантажів, надання транспортно-експедиторських та інших послуг.

Як зазначає позивач, цільове призначення індивідуально визначеного державного рухомого майна підприємства передбачено для здійснення господарської діяльності з перевалки вантажів в морських портах, зокрема в контейнерах, з наземного транспорту на морські судна для здійснення перевезень морським транспортом.

В матерілах справи міститься лист Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» від 17.08.2021 №704, яким повідомлено ФОП Задорожного М.П., що згідно наказу Фонду державного майна України від 26.03.2020 №557 прийнято рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу ДП «БДМТП», та висловлено прохання надати належним чином завірені копії страхових договорів за період 2019 2021 роки на кожну техніку за наступними договорами оренди: №2-ПД/19 від 14.01.2019, №3-ПД/19 від 28.01.2019, №12-ПД/19 від 15.04.2019, і платіжні доручення до них, а також надати уповноваженого представника для проведення огляду та перевірки стану, наявності, ефективності використання і збереження майна, переданого в оренду, шляхом візуального обстеження зі складанням акту обстеження. Також у вказаному листі зазначено, що зустріч відбудеться 26.08.2021 о 16:00 год за адресою знаходження техніки. Додатком до листа є перелік техніки (10 одиниць).

Доказів направлення вказаного листа засобами поштового зв`язку або отримання відповідачем нарочно матеріали справи не містять.

26.08.2021 в.о. директора Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» О.В. Кіктенко видано розпорядження №12 «Про проведення обстеження індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності, яке знаходиться у користуванні ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард» та ФОП Задорожний М.П. згідно укладених договорів оренди», яким для своєчасного та якісного проведення обстеженння призначено комісію у складі: голова комісії в.о. начальника СМБ Регул А.О., члени комісії: Корінь В.С. (майстер з ремонту), Пихтін В.І. (слюсар з ремонту та обслуговування перевантажувальних машин 6-го розряду), Колесниченко А.В. (водій самохідних механізмів), якій наказано до 28.08.2021 провести обстеження та за його результатами оформити акт обстеження, згідно переліку, який додається.

Додатком №1 до розпорядження від 26.08.2021 №12 є перелік транспортних засобів для обстеження, до якого увійшли такі транспортні засоби:

1)за договором №2-ПД/19:

автонавантажувач «Комацу» (інв.№2373, рік випуску 1999);

навантажувач ТЕRЕХ TL260 (реєстр. №ОК 19055, інв.№3762, рік випуску 2008);

2)за договором №3-ПД/19:

автонавантажувач Komatsu WA-380/1, інв.№2458, рік випуску 1994);

3)за договором №12-ПД/19:

автомобіль МАЗ 543205 (сідельний тягач, інв.№4288, рік випуску 2006);

автомобіль МАЗ 543205- 220 (сідельний тягач, інв.№4284, рік випуску 2006);

автомобіль МАЗ 543205 (сідельний тягач, інв.№4285, рік випуску 2006);

напівпричіп МК 30.25.20 (контейнеровоз, інв.№4286, рік випуску 1988);

напівпричіп ПП (контейнеровоз, інв.№4289, рік випуску 1987);

напівпричіп ПП (контейнеровоз, інв.№4290, рік випуску 1987);

4)за договором №17-ПД/19:

напівпричіп марки ЧМЗАП-99859 (реєстраційний номер 536109, інв.№3617, рік випуску 1993).

27.08.2021 на підставі розпорядження в.о. директора Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» від 26.08.2021 №12 комісія у затвердженому вказаним розпорядженням складі провела обстеження технічного стану, стану обслуговування, здійснення поточного ремонту та поліпшень, здійснення заходів з пожежної безпеки щодо індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності, перебуває на балансі Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» і знаходиться в користуванні ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард» та ФОП Задорожного М.П. згідно укладених договорів оренди, про що склала відповідний акт обстеження від 27.08.2021.

Комісією встановлено, що орендоване майно розміщене і експлуатується на території Державного підприємства «Морський порт «Чорноморськ» за адресою: Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Транспортна, 2.

Стосовно майна, переданого в оренду ФОП Задорожному М.П., за результатами обстеження комісією встановлено наступне:

1)за договором №2-ПД/19:

автонавантажувач «Комацу» (інв.№2373, рік випуску 1999): в робочому стані, об`єкт має ознаки фізичного зносу, поліпшення об`єкту не здійснюється, умови збереження не дотримані;

навантажувач ТЕRЕХ TL260 (реєстр. №ОК 19055, інв.№3762, рік випуску 2008): в робочому стані, об`єкт має ознаки фізичного зносу, поліпшення об`єкту не здійснюється, умови збереження не дотримані;

2)за договором №3-ПД/19:

автонавантажувач Komatsu WA-380/1, інв.№2458, рік випуску 1994): об`єкт у непрацюючому стані, має ознаки фізичного зносу (у двигуні пробита прокладка головки блока циліндрів), поточний ремонт не здійснюється, поліпшення не здійснюються;

3)за договором №12-ПД/19:

автомобіль МАЗ 543205 (сідельний тягач, інв.№4288, рік випуску 2006): в робочому стані, об`єкт має ознаки фізичного зносу, поліпшення об`єкту не здійснюються, умови збереження не дотримуються;

автомобіль МАЗ 543205- 220 (сідельний тягач, інв.№4284, рік випуску 2006): в робочому стані, об`єкт має ознаки фізичного зносу, поліпшення об`єкту не здійснюються, умови збереження не дотримуються;

автомобіль МАЗ 543205 (сідельний тягач, інв.№4285, рік випуску 2006): в робочому стані, об`єкт має ознаки фізичного зносу, поліпшення об`єкту не здійснюється, умови збереження не дотримуються;

напівпричіп МК 30.25.20 (контейнеровоз, інв.№4286, рік випуску 1988): в робочому стані, об`єкт має ознаки фізичного зносу, поліпшення об`єкту не здійснюється, умови збереження не дотримуються;

напівпричіп ПП (контейнеровоз, інв.№4289, рік випуску 1987): в робочому стані, об`єкт має ознаки фізичного зносу, поліпшення об`єкту не здійснюється, умови збереження не дотримуються;

напівпричіп ПП (контейнеровоз, інв.№4290, рік випуску 1987): в робочому стані, об`єкт має ознаки фізичного зносу, поліпшення об`єкту не здійснюється, умови збереження не дотримуються;

4)за договором №17-ПД/19:

напівпричіп марки ЧМЗАП-99859 (реєстраційний номер 536109, інв.№3617, рік випуску 1993): в робочому стані, об`єкт має ознаки фізичного зносу, поліпшення об`єкту не здійснюється, умови збереження не дотримуються.

Внаслідок обстеження комісією зроблено такі узагальнені висновки:

1)частина майна знаходиться в неробочому стані, ремонтні роботи на момент обстеження не здійснені;

2)частина майна знаходиться в стані експлуатації;

3)майно експлуатується в режимі «відпрацювання наявного ресурсу»;

4)все майно має ознаки фізичного зносу, роботи з оновлення зовнішнього стану майна не здійснюються;

5)належні умови зберігання майна не дотримуються, майно зберігається на відкритому майданчику, майно отримує відкритий вплив солоного середовища морської водойми;

6)здійснення орендарями заходів пожежної безпеки щодо майна комісією не виявлено.

Фаховість членів комісії працівників Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», які обстежували умови зберігання та експлуатації майна, їх відповідний рівень освіти та знань, позивач доводить такими доказами:

-посвідченням, виданим Білгород-Дністровським морським торговельним портом, яке посвідчує, що ОСОБА_1 (посада майстер з ремонту, місце роботи механізація вантажного району) показав необхідні знання Закону України «Про охорону праці», мовою оригіналу: «ПБТ в мор. портах, ПБі БЕ ВПК, ПТЭ ПТО мор. портов и др. норм, акты по ОТ», підстава: протокол №10 від 01 березня 2010 року, а також у тому, що ОСОБА_1 показав необхідні знання Правил експлуатації установок очищення газу, підстава: протокол від 02.09.2010;

-посвідченням, виданим ОСОБА_2 , про присвоєння кваліфікації слюсаря з ремонту. Із наданої копії посвідчення неможливо встановити іншу інформацію, яка міститься у документі;

-дипломом (серія НОМЕР_1 ), виданим ОСОБА_3 про присвоєння кваліфікації тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва (категорії А, В, С), слюсаря-ремонтника ІІ розряду, водія автомобіля категорії С;

-посвідченням, виданим Білгород-Дністровським морським портом, яке посвідчує, що ОСОБА_3 присвоєно кваліфікацію слюсаря з ремонту та обслуговування перевантажувальних машин, водія автонавантажувача, водія тягача;

-посвідченням №112/15, виданим ОСОБА_3 . Із наданої копії посвідчення неможливо встановити іншу інформацію, яка міститься у документі.

Окрім того, в матерілах справи міститься лист Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» від 25.07.2022 №275/110/08-30, яким підприємство повідомило ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард» та ФОП Задорожного М.П. про те, що відповідно до розпорядження підприємства «Про проведення обстеження індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності, яке знаходиться у користуванні ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард» та ФОП Задорожний М.П. згідно укладених договорів оренди» від 13.07.2022 №08 комісія у складі уповноважених представників проведе огляд та перевірку стану, наявності, ефективності використання і збереження майна, переданого в оренду за договорами зі складанням акту обстеження; комісія прибуде за місцем розташування орендованої техніки з 10:00 год по 11:00 год 26.07.2022.

Доказів направлення вказаного листа засобами поштового зв`язку або отримання відповідачем нарочно матеріали справи не містять.

26.07.2022 на підставі розпорядження в.о. директора Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» від 13.07.2022 №08 комісія у складі: голова комісії Зозуля Я.В. (нач. ВКМ), члени комісії Корень В.С. (майстер ВКМ), Колісніченко А.В. (водій ВКМ), Соломонінко Ю.В. (водій ВКМ), провела обстеження технічного стану, стану обслуговування, здійснення поточного ремонту та поліпшень, здійснення заходів з пожежної безпеки щодо індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності, перебуває на балансі Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» і знаходиться в користуванні ФОП Задорожного М.П. згідно укладених договорів оренди, про що склала відповідний акт обстеження від 26.07.2022.

Як вбачається з акту від 26.07.2022, обстеження проводилось за адресою: Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Транспортна, 2, на території Державного підприємства «Морський порт «Чорноморськ».

Внаслідок обстеження комісією виявлено і встановлено наступне:

1)за договором №2-ПД/19:

автонавантажувач «Комацу» (інв.№2373, рік випуску 1999): відсутній в наявності;

навантажувач ТЕRЕХ TL260 (реєстр. №ОК 19055, інв.№3762, рік випуску 2008): стан незадовільний, не працює задній міст, циліндр поворота тече, дані ТО не були надані;

2)за договором №3-ПД/19:

автонавантажувач Komatsu WA-380/1, інв.№2458, рік випуску 1994): несправний двигун, знаходиться в неексплуатаційному стані, дані ТО не були надані;

3)за договором №12-ПД/19:

автомобіль МАЗ 543205 (сідельний тягач, інв.№4288, рік випуску 2006): відсутній в наявності;

автомобіль МАЗ 543205- 220 (сідельний тягач, інв.№4284, рік випуску 2006): шини на прицепі 70%, шини на автомобілі 50%, спідометри не працюють, дані не були надані;

автомобіль МАЗ 543205 (сідельний тягач, інв.№4285, рік випуску 2006): спідометри не працюють, стан задовільний, дані не були надані;

напівпричіп МК 30.25.20 (контейнеровоз, інв.№4286, рік випуску 1988): стан задовільний, поліпшень не проводилось;

напівпричіп ПП (контейнеровоз, інв.№4289, рік випуску 1987): стан задовільний, поліпшень не проводилось;

напівпричіп ПП (контейнеровоз, інв.№4290, рік випуску 1987): відсутній в наявності;

4)за договором №17-ПД/19:

напівпричіп марки ЧМЗАП-99859 (реєстраційний номер 536109, інв.№3617, рік випуску 1993): відсутній в наявності.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, в якості підстав для розірвання спірних договорів оренди вказує на неналежні умови зберігання орендованого майна, відсутність його поточного ремонту, погіршення стану майна внаслідок експлуатації в режимі «відпрацювання наявного ресурсу», відсутність здійснення заходів пожежної безпеки.

В якості ще однієї підстави для розірвання спірних договорів оренди позивач зазначає нездійснення страхування орендованого майна.

Відповідач, спростовуючи доводи позивача про нездійснення страхування орендованого майна, разом з відзивом на позовну заяву надав копії договорів страхування орендованої техніки та платіжних доручень за 2019 2021 роки.

Обґрунтовуючи таку підставу для розірвання договорів оренди як передача орендарем (відповідачем) спірного майна у користування третім особам без дозволу орендодавця (позивача), позивач зазначає, що індивідуально визначене державне рухоме майно, яке передане в оренду відповідачу згідно договорів оренди, фактично перебуває і експлуатується на території Державного підприємства «Морський порт «Чорноморськ» за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 2. Згідно даних Реєстру Державного підприємства «Морський порт «Чорноморськ» відповідач не є портовим оператором морського порту «Чорноморськ» і не здійснює господарську діяльність на території цього порту. Одночасно, як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, відповідач зареєстрований як фізична особа - підприємець за кодами КВЕД 77.39 - надання в оренду інших машин, устаткування і товарів, н.в.і (основний), 16.10 - Лісопильне та стругальне виробництво, 16.29 - Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння. Згідно із реєстром платників податку відповідач є платником єдиного податку 3 групи за ставкою 5%, не є платником ПДВ. Таким чином, позивач вважає, що у нього є достатньо доказів вважати, що індивідуально визначене державне рухоме майно, яке передано відповідачу в оренду згідно договорів оренди, використовується на території Державного підприємства «Морський порт «Чорноморськ» третіми особами, що передбачає укладення договору суборенди. Разом з тим, відповідач за дозволом про передачу майна у користування третім особам не звертався, відповідно дозволу на таку передачу від позивача не отримував, що є грубим порушенням умов договорів оренди.

На вказані доводи позивача відповідач зазначив, що він не є портовим оператором у розумінні Закону України «Про морські порти», оскільки не експлуатує морський термінал у морському порту «Чорноморськ», а надає на території порту послуги технікою портовим операторам, що використовують морський термінал на території порту «Чорноморськ», на підтвердження чого надав копію договору №02-МП-19 про надання послуг від 15.04.2019, укладеного між ФОП Задорожним М.П. (виконавцем) та ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард» (замовником).

Відповідно до пункту 1.1. договору №02-МП-19 про надання послуг від 15.04.2019 в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується за заявками замовника надавати послуги вантажною технікою та автомобільним транспортом, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати надані послуги відповідно до умов договору. Техніка виконавця, якою надаються послуги, визначені в переліку техніки (додаток №1, що є невід`ємною частиною даного договору).

Згідно із додатком №1 до договору №02-МП-19 від 15.04.2019 визначено такий перелік техніки: автомобіль МАЗ 543205 (з напівпричепом); автомобіль МАЗ 543205-220 (з напівпричепом); автонавантажувач Komatsu; навантажувач ТЕRЕХ TL260.

Згідно із пунуктом 1.3. договору №02-МП-19 від 15.04.2019 місце надання послуг: Одеська область, м.Чорноморськ.

Серед обов`язків замовника, визначених пунктом 2.3. договору №02-МП-19 від 15.04.2019, передбачено обов`язок замовника здійснювати поточний ремонт техніки виконавця під час надання послуг на першу вимогу виконавця; забезпечувати стоянку та охорону техніки виконавця на території замовника (морський порт Чорноморськ).

Умовами пункту 4.4. договору №02-МП-19 від 15.04.2019 передбачено, що у разі залучення замовником для здійснення, замовлення та прийняття послуг за цим договором третіх осіб, замовник несе відповідальність за їх дії, як за свої власні. Згідно із пунктом 4.6. у випадку допуску замовником власного машиніста для роботи з краном, а також відповідних працівників чи залучених осіб, що беруть участь у проведенні вантажно-розвантажувальних робіт за участю техніки виконавця, замовник несе повну відповідальність за дії або бездіяльність даних осіб, як за власні. Пунктом 4.7. договору визначено, що замовник зобов`язаний провести інстуктаж правил безпеки, правил по безпечному провадження робіт, контролювати дотримання співробітниками та залученими особами норм і правил охорони праці, пожежної та техногенної безпеки, дорожнього руху, а також нести відповідальність за допущені співробітниками замовника та залученими особами порушення відповідних правил. Відповідно до пункту 4.8. договору №02-МП-19 від 15.04.2019 у випадку залучення замовником власного машиніста для роботи з краном, замовник несе повну матеріальну відповідальність за пошкодження техніки виконавця та завдані збитки третім особам.

Пунктом 7.2. договору передбачено строк його дії до 31.12.2019 з можливістю автоматичної пролонгації.

На підтвердження реальності надання послуг, відповідачем, як приклад, надано копії актів надання послуг №49 від 31.12.2021 та №3 від 31.01.2022, складені та підписані між ФОП Задорожним М.П. та ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард».

У додаткових поясненнях, наданих суду до закриття підготовчого провадження у справі, позивач доповнив позов ще однією підставою позову, пославшись на те, що з березня 2022 року по липень 2022 року відповідач систематично не сплачує позивачу орендну плату за договорами оренди, на підтвердження чого надав бухгалтерську довідку від 12.08.2022 №20/38/05-42.

Як вбачається із бухгалтерської довідки від 12.08.2022 №20/38/05-42, станом на 1 серпня 2022 року, згідно даних бухгалтерського обліку Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договорами оренди складає 272276,41 грн, а саме:

1)за договором №2-ПД/19 від 14.01.2019 у розмірі 114537,76 грн;

2)за договором №3-ПД/19 від 28.01.2019 у розмірі 49766,83 грн;

3)за договором №12-ПД/19 від 15.04.2019 у розмірі 103472,61 грн;

4)за договором №17-ПД/19 від 01.07.2019 у розмірі 4499,21 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, заборгованість з орендної плати за період березень липень 2022 року погашена відповідачем у повному обсязі, про що свідчать надані до матеріалів справи платіжні доручення, а саме:

1)платіжне доручення №260 від 22.08.2022 про сплату грошових коштів на рахунок позивача в сумі 187003,61 грн з призначенням платежу: «Оплата за договором 2-ПД/19 від 14.01.2019 за березень липень 2022»;

2)платіжне доручення №261 від 22.08.2022 про сплату грошових коштів на рахунок позивача в сумі 49358,88 грн з призначенням платежу: «Оплата за договором 3-ПД/19 від 28.01.2019 за березень липень 2022»;

3)платіжне доручення №262 від 22.08.2022 про сплату грошових коштів на рахунок позивача в сумі 87999,82 грн з призначенням платежу: «Оплата за договором 12-ПД/19 від 15.04.2019 за березень липень 2022»;

4)платіжне доручення №263 від 22.08.2022 про сплату грошових коштів на рахунок позивача в сумі 2673,81 грн з призначенням платежу: «Оплата за договором 17-ПД/19 від 01.07.2019 за березень липень 2022»;

Також матеріали справи свідчать про те, що відповідач звертався до позивача з листом від 15.04.2022 №20, в якому повідомляв про настання форс-мажорних обставин щодо здійснення орендної плати згідно договорів оренди з посиланням на частину другу статті 218 Господарського кодексу України.

До листа додано лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022р №2024/02.0-7.1, адресований невизначеному колу осіб, відповідно до якого Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної) сили: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

За наведених обставин виник спір, що підлягає вирішенню господарським судом.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із частиною першою статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 509, частини першої статті 627 Цивільного кодексу України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526, частина перша статті 628, стаття 629 Цивільного кодексу України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за договорами №2-ПД/19 від 14.01.2019, №3-ПД/19 від 28.01.2019, №12-ПД/19 від 15.04.2019, №17-ПД/19 від 01.07.2019 між сторонами виникли орендні правовідносини.

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями глави 58 «Найм (оренда)» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України та статей 283- 291 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Аналогічні положення містяться у частині першій статті 283 Господарського кодексу України, відповідно до якої за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною першою статті 763 Цивільного кодексу України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 Цивільного кодексу України. За загальним правилом, викладеним у частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом із тим, законодавством передбачено випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Розірвання договору в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору відповідно до пункту 2 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Орендна плата з урахуванням її індексації є однією з істотних умов договору оренди (частина перша статті 284 Господарського кодексу України).

Договором або законом може бути встановлений обов`язок наймача укласти договір страхування речі, що передана у найм (частина друга статті 771 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-XII (до втрати ним чинності з 01.02.2020 та який діяв на дату укладення договору) орендна плата з урахуванням її індексації та страхування орендарем взятого ним в оренду майна є істотними умовами договору оренди.

У частині шостій статті 20 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX (набрав чинності 27.12.2019, введений в дію з 01.02.2020) передбачено, що орендар зобов`язаний застрахувати орендоване нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно на користь балансоутримувача.

Згідно із статтею 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Орендар має право за письмовою згодою орендодавця з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, передати в суборенду державне та комунальне майно, за виключенням майна, отриманого таким орендарем без проведення аукціону (конкурсу), та якщо інше не передбачено договорами оренди, укладеними до моменту набрання чинності цим Законом (частина перша статті 22 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Отже, підставою для розірвання договору оренди може бути належним чином доведене невиконання орендарем хоча б одного з його зобов`язань, передбачених Законом України «Про оренду державного або комунального майна» або договором оренди.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, у пункті 11.7. спірних договорів сторони погодили такі підстави дострокового розірвання договору:

-орендар користується майном не відповідно до умов цього договору;

-орендар погіршує стан майна;

-орендар не сплачує орендну плату протягом трьох місяців підряд;

-орендар не здійснює згідно з умовами цього договору поточний ремонт майна;

-орендар без письмового дозволу орендодавця передав майно (його частину) у користування іншій особі;

-орендар перешкоджає співробітникам орендодавця здійснювати контроль за використанням майна, виконанням умов цього договору.

Стосовно таких підстав для розірвання договору як незабезпечення орендарем збереження орендованого майна, запобігання його пошкодженню і псуванню, погіршення орендарем стану майна, нездійснення поточного ремонту колегія суддів зазначає таке.

Умовами пунктів 5.4. 5.6. договорів оренди №2-ПД/19 від 14.01.2019, №3-ПД/19 від 28.01.2019, №12-ПД/19 від 15.04.2019, №17-ПД/19 від 01.07.2019 на орендаря (відповідача) покладені обов`язки забезпечувати збереження орендованого майна, його утримання в справному та робочому стані, запобігати його пошкодженню і псуванню, організовувати процес експлуатації майна відповідно до правил технічної експлуатації, здійснювати заходи протипожежної безпеки, утримувати майно в порядку, передбаченому санітарними нормами; своєчасно і за власний рахунок здійснювати технічний огляд, обслуговування орендованого майна, здійснювати поточний ремонт орендованого майна.

В свою чергу, згідно із пунктом 8.2. договорів оренди орендодавець має право здійснювати контроль за станом майна шляхом візуального обстеження зі складанням звітів обстеження.

Позивач, доводячи неналежні умови зберігання та експлуатації переданого відповідачу в оренду майна, послався на акти обстеження від 27.08.2021 та від 26.07.2022, складені позивачем в односторонньому порядку.

Доказів повідомлення орендаря про обстеження орендованого майна матеріали справи не містять, оскільки з наданих позивачем доказів не вбачається надсилання листів Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» від 17.08.2021 №704 та від 25.07.2022 №275/110/08-30 щодо проведення обстеження на адресу відповідача або отримання їх під безпосередньо від позивача.

Також матеріали справи не містять доказів надання відповідачем доступу до орендованого майна, у тому числі про відповідне не зазначено в актах обстеження від 27.08.2021 та від 26.07.2022.

Поряд з цим, комісією позивача було проведено обстеження переданого відповідачу в оренду майна шляхом візуального огляду.

Із акту обстеження від 27.08.2021 вбачається, що

1)автонавантажувач «Комацу» (інв.№2373, рік випуску 1999);

2)навантажувач ТЕRЕХ TL260 (реєстр. №ОК 19055, інв.№3762, рік випуску 2008);

3)автомобіль МАЗ 543205 (сідельний тягач, інв.№4288, рік випуску 2006);

4)автомобіль МАЗ 543205- 220 (сідельний тягач, інв.№4284, рік випуску 2006);

5)автомобіль МАЗ 543205 (сідельний тягач, інв.№4285, рік випуску 2006);

6)напівпричіп МК 30.25.20 (контейнеровоз, інв.№4286, рік випуску 1988);

7)напівпричіп ПП (контейнеровоз, інв.№4289, рік випуску 1987);

8)напівпричіп ПП (контейнеровоз, інв.№4290, рік випуску 1987);

9)напівпричіп марки ЧМЗАП-99859 (реєстраційний номер 536109, інв.№3617, рік випуску 1993):

знаходяться в робочому стані, об`єкти мають ознаки фізичного зносу, поліпшення об`єктів не здійснюються, умови збереження не дотримуються.

Стосовно автонавантажувача Komatsu WA-380/1 (інв.№2458, рік випуску 1994) зазначено, що об`єкт у непрацюючому стані, має ознаки фізичного зносу (у двигуні пробита прокладка головки блока циліндрів), поточний ремонт не здійснюється, поліпшення не здійснюються.

Як вбачається з акту обстеження від 26.07.2022, на час проведення перевірки автонавантажувач «Комацу» (інв.№2373, рік випуску 1999), автомобіль МАЗ 543205 (сідельний тягач, інв.№4288, рік випуску 2006), напівпричіп ПП (контейнеровоз, інв.№4290, рік випуску 1987), напівпричіп марки ЧМЗАП-99859 (реєстраційний номер 536109, інв.№3617, рік випуску 1993) були відсутні в наявності.

Щодо іншого майна в акті обстеження від 26.07.2022 було встановлено, що:

навантажувач ТЕRЕХ TL260 (реєстр. №ОК 19055, інв.№3762, рік випуску 2008): стан незадовільний, не працює задній міст, циліндр поворота тече, дані ТО не були надані;

автонавантажувач Komatsu WA-380/1, інв.№2458, рік випуску 1994): несправний двигун, знаходиться в неексплуатаційному стані, дані ТО не були надані;

автомобіль МАЗ 543205- 220 (сідельний тягач, інв.№4284, рік випуску 2006): шини на прицепі 70%, шини на автомобілі 50%, спідометри не працюють, дані не були надані;

автомобіль МАЗ 543205 (сідельний тягач, інв.№4285, рік випуску 2006): спідометри не працюють, стан задовільний, дані не були надані;

напівпричіп МК 30.25.20 (контейнеровоз, інв.№4286, рік випуску 1988): стан задовільний, поліпшень не проводилось;

напівпричіп ПП (контейнеровоз, інв.№4289, рік випуску 1987): стан задовільний, поліпшень не проводилось.

Отже, за результатами обстеження орендованого майна комісією позивача встановлено, що 9 із 10 одиниць техніки знаходилось в робочому стані, і лише одна одиниця техніки знаходилась у непрацюючому (неексплуатаційному) стані, а саме, автонавантажувач Komatsu WA-380/1 (інв.№2458, рік випуску 1994), який на момент передання його в оренду вже перебував в несправному стані: несправна ходова частина, гідравлічна система, система електрообладнання, про що свідчить додаток до акту приймання-передавання до договору №3-ПД/19 від 28.01.2019.

Щодо встановлених комісією обставини того, що орендоване майно має ознаки технічного зносу, колегія суддів зазначає, що техніка в оренду передавалась не нова, а з експлуатацією від 10 до 20 років. Так, всі автомобілі марки МАЗ 2006 року випуску, автонавантажувачі - 1994, 1999 та 2008 років випуску, напівпричепи -1987, 1988 та 1993 років випуску.

Відтак, за встановлених у актах обстежень обставин не вбачається перебування об`єктів оренди у стані, який є гіршим, ніж на момент передачі його в оренду, а тому не можна стверджувати, що відповідач допустив погіршення орендованого майна.

Щодо нездійснення орендарем поліпшень орендованого майна, під якими у пункті 5.6. договорів розуміється модифікація, модернізація основних засобів, заміна окремих частин устатковання для підвищення якості послуг, впровадження ефективнішого технологічного процесу, колегія суддів зазначає, що, по-перше, виходячи із умов договорів проведення поліпшень орендованого майна не є обов`язком орендаря, а по-друге, не є підставою для розірвання договорів відповідно до пункту 11.7. договорів.

Умови договорів оренди не містять особливих умов зберігання орендованого майна, тоді як позивач, вказуючи про такі порушення, в актах обстежень не зазначив, якими нормами, стандартами, технічними регламентами, правилами регламентовано умови зберігання орендованої техніки та в чому полягають їх порушення з боку відповідача.

Зважаючи на те, що об`єктом оренди є транспортні засоби, з метою забезпечення контрольних заходів щодо орендованого майна позивач, як орендодавець, не був позбавлений права періодично звертатися до орендаря щодо надання документів, які підверджують технічний стан майна (документів про проведення в установленому порядку технічних оглядів), а також здійснення орендарем дій з обслуговування орендованого майна, здійснення поточного ремонту.

Такі заходи, на переконання колегії суддів, забезпечили б належний документальний контроль за технічним станом орендованого майна та вжиття з боку орендодавця своєчасних заходів реагування з метою усунення виявлених порушень.

За змістом статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до приписів статей 76 78 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Південно-західний апеляційний господарський суд, оцінивши надані позивачем акти обстежень від 27.08.2021 та від 26.07.2022, дійшов висновку, що останні не є належними у розумінні статей 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України доказами, які підтверджують порушення відповідачем умов договорів щодо незабезпечення збереження орендованого майна, запобігання його пошкодженню і псуванню, погіршення стану майна, нездійснення поточного ремонту, у зв`язку з чим не вбачає підстав для розірвання спірних договорів оренди з цих підстав.

Протилежні висновки суду першої інстанції про істотність вказаних порушень, в основу яких покладені узагальнені висновки комісії позивача за результатами проведеного 27.08.2021 обстеження орендованого майна, зроблені передчасно та без належного дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів.

Стосовно передання орендованого майна третім особам у користування без погодження з орендодавцем як підстави для розірвання договорів оренди суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, обґрунтовуючи таку підставу для розірвання договорів оренди як передача орендарем (відповідачем) спірного майна у користування третім особам без дозволу орендодавця (позивача), позивач зазначає, що у відповідача відсутні відповідні напрямки діяльності за кодами КВЕД, ресурси, штат працівників, дозволи на використання такого роду майна, а тому існують підстави вважати, що відповідачем майно передано у користування третім особам, що є підставою для розірвання договорів.

Однією із засад цивільного законодавства, визначених у статті 3 Цивільного кодексу України, є свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Аналогічну норму містить і стаття 6 Господарського кодексу України (загальні принципи господарювання).

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 Господарського кодексу України).

Вільний вибір видів підприємницької діяльності є одним із принципів підприємницької діяльності, визначених у статті 44 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 43 Господарського кодексу України принцип свободи підприємницької діяльності полягає, зокрема, у тому, що підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом; особливості здійснення окремих видів підприємництва встановлюються законодавчими актами; перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, а також перелік видів діяльності, підприємництво в яких забороняється, встановлюються виключно законом.

Отже, суб`єкти господарювання можуть займатися будь-якими не забороненими законодавством видами діяльності.

Класифікація видів економічної діяльності (далі - КВЕД) установлює основи для підготовлення та поширення статистичної інформації за видами економічної діяльності (абзац 1 пункту 1 КВЕД-2010).

Тобто КВЕД - це статистичний інструмент для впорядкування економічної інформації. Код виду діяльності не створює прав чи обов`язків для підприємств і організацій, не спричинює жодних правових наслідків (абзац 8 пункту 1 КВЕД-2010).

Таким чином, сама собою наявність кодів КВЕД-2010 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не свідчить про те, що суб`єкт господарювання займається саме цими видами діяльності, так само як і відсутність якихось кодів не забороняє займатися певним видом діяльності, звісно, за умови отримання ліцензії, дозволу, патенту тощо в разі необхідності.

Виходячи із викладеного, доводи позивача про те, що з огляду на відсутність у відповідача відповідних напрямків діяльності за кодами КВЕД існують підстави вважати, що відповідачем майно передано у користування третім особам, ґрунтуються виключно на припущеннях.

Доводи позивача про відсутність у відповідача ресурсів, штату працівників, дозволів на використання такого роду майна не підтверджені жодними доказами, та, крім того, не дають підстав вважати, що відповідач передав орендоване майно у користування третім особам.

На спростування доводів позивача про передачу у користування майна третім особам відповідачем надано копію договору №02-МП-19 про надання послуг від 15.04.2019, відповідно до умов якого відповідач, як виконавець, надає ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард», як замовнику, послуги вантажною технікою та автомобільним транспортом.

Доводам позивача про те, що вказаний договір є удаваним договором на приховування іншого правочину договору оренди (суборенди), оскільки саме на замовника покладено обов`язки ремонту та охорони майна (пункт 2.3. договору), використання власного персоналу при його експлуатації (пункт 4.4., пункти 4.6. 4.8. договору), колегія суддів оцінку не надає, оскільки зазначені обставини не були наведені позивачем в якості підстав позову.

Твердження позивача про те, що згідно із додатком №1 до договору №02-МП-19 від 15.04.2019 визначено перелік техніки, яким ФОП Задорожним М.П. надаються послуги ТОВ «Тек-Транс-Груп «Форвард», лише у кількості 4 одиниць, а тому решта майна у кількості 6 одиниць використовується третьою особою, колегією суддів відхиляються, оскільки незазначення у цьому договорі інших 6 одиниць техніки жодним чином не означає, що вона використовується третьою особою.

Стосовно систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договорів оренди колегія суддів зазначає таке.

Господарський суд Одеської області, дослідивши лист відповідача від 15.04.2022, адресованого позивачу, про настання форс-мажорних обставин у зв`язку із дією воєнного стану та лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, скерований до невизначеного кола осіб, та пославшись на статтю 617 Цивільного кодексу України, статтю 218 Господарського кодексу України, дійшов правильного висновку, що відповідач не довів, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання, а тому доводи скаржника про неврахування судом при вирішенні спору в цій частині причинно-наслідкового зв`язку між введенням 24.02.2022 воєнного стану в Україні та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором колегією суддів відхиляються.

Матеріали справи свідчать про те, що під час вирішення справи в суді першої інстанції відповідачем погашено заборгованість зі сплати орендної плати за період з березня по липень 2022 року

Факт несплати орендної плати відповідачем без поважних причин протягом 3-х місяців підряд згідно із пунктом 11.7. спірних договорів оренди є окремою підставою для їх розірвання, а погашення відповідачем заборгованості жодним чином не впливає на вирішення спору в цій частині.

Отже, суд першої інстанції, відхиливши доводи відповідача про звільнення від сплати орендної плати у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин та встановивши факт несплати відповідачем орендної плати протягом 3-х місяців підряд, повинен був надати оцінку доводам позивача щодо систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договорів оренди.

Південно-західний апеляційний господарський суд, розглядаючи спір в цій частині, вважає, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договорів оренди за обставин систематичного невнесення орендної плати слід враховувати положення постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 «Про особливості оренди державного або комунального майна у період воєнного стану» (в редакції від 27.05.2022), пунктом 3 якої було передбачено, що на період воєнного стану, але у будь-якому разі не довше ніж до 30 травня 2022 р., за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розміщене на територіях Кіровоградської, Дніпропетровської, Житомирської, Одеської областей.

Враховуючи, що спірні договори оренди індивідуально визначеного державного майна були чинними станом на 24.02.2022, відповідач був звільнений від сплати орендної плати з 24.02.2022 до 30.05.2022, у зв`язку з чим не можна стверджувати у даному випадку про систематичну несплату відповідачем орендної плати за період з березня по липень 2022 року.

Твердження позивача щодо непоширення дії пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 «Про особливості оренди державного або комунального майна у період воєнного стану» на спірні правовідносини, оскільки предметом спірних договорів є окреме індивідуально визначене майно, яке передавалось в оренду не за результатами аукціонів, є власним трактуванням позивача вказаної правової норми, у зв`язку з чим колегія суддів не приймає їх до уваги.

Стосовно вимог про розірвання договорів оренди з підстав нездійснення відповідачем страхування орендованого майна колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, встановивши наявність договорів страхування, які були укладені протягом 2019-2021 років, обґрунтовано відхилив доводи позивача в цій частині в якості підстави для розірвання договорів.

Південно-західний апеляційний господарський суд, встановивши обставини справи, дослідивши, врахувавши та надавши оцінку всім поданим сторонами доказам за своїм внутрішнім переконанням на предмет їх належності, достовірності та достатності, дійшов висновку, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами наявність правових підстав для розірвання спірних договорів оренди, а відтак, і правових підстав для задоволення похідних вимог про повернення орендованого майна.

Отже, за наведених обставин у позові слід відмовити.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із частиною першою статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення з підстав нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову та задоволенням апеляційної скарги, судовий збір за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Задорожного Миколи Павловича задовольнити.

2.Рішення Господарського суду Одеської області від 19.01.2023 у справі №916/3958/21 скасувати

3.У задоволенні позову відмовити.

4.Судові витрати за подання позовної заяви покласти на позивача.

5.Стягнути з Державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» на користь Фізичної особи підприємця Задорожного Миколи Павловича 17025 /сімнадцять тисяч двадцять п`ять/ грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

6.Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.04.2023.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран