ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" квітня 2023 р. Справа № 909/24/23

Суддя Західного апеляційного господарського суду Плотніцький Б.Д. член колегії у складі суддів: головуючого (судді доповідача) Плотніцького Б.Д., суддів Кордюк Г.Т., Кравчук Н.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вих..№0900-0903-8/12578 від 22.03.2023 (вх. № 01-05/941/23 від 28.03.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 01.03.2023 (повний текст рішення складено та підписано 06.03.2023, суддя Валєєва Т.Е.)

у справі №909/24/23

за позовом: Івано-Франківського обласного центру зайнятості, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області м. Івано-Франківськ

про стягнення 2 979,57 грн шкоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.03.2023 позов задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018; ідентифікаційний код 20551088) на користь Івано-Франківського обласного центру зайнятості (вул. Деповська, 89-А, м. Івано-Франківськ, 76002; ідентифікаційний код 03491062) 2 979,57 грн (дві тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 57 копійок) заборгованості та 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) судового збору.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 28.03.2023.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що наведена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги. Однак всупереч вимогам п.п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги апелянт не додає докази сплати судового збору в повному розмірі.

Натомість, в апеляційній скарзі, апелянт заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на введення на території України воєнного стану та у зв`язку з обмеженням фінансування коштів, призначених для сплати судового збору.

Розглянувши клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

За змістом статей 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з статтею 4 Закон України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Як вбачається з вищенаведеного, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не передбачено можливості звільнення від сплати судового збору на певний строк для юридичних осіб.

Також слід зазначити, що положеннями статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено право, а не обов`язок суду щодо відстрочення сплати судового збору. При цьому таке право надається суду лише за наявності виключних обставин. Так, у Законі прямо визначений вичерпний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити сплату судового збору на певний строк. Зважаючи на те, що апелянтом є юридична особа, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відстрочення сплати судового збору на певний строк, у відповідності до ч. 1 ст. 8 цього Закону. Доказів зворотного скаржником не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Необхідно зазначити, що відмова у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору у цій справі не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З приписів ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року №3674-VI в редакції Закону № 465-IX від 16 січня 2020 року (далі Закон №3674-VI) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, особа, яка подає позовну заяву повинна сплатити судовий збір 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, особа, яка подає апеляційну скаргу повинна сплатити судовий збір 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відтак, враховуючи ціну позову, за подання апеляційної скарги апелянту належить до сплати судовий збір в розмірі 3 721,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №3674-VI судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що апелянтом при поданні апеляційної скарги не подано доказів сплати судового збору у встановленому Законом порядку та розмірі та такі відсутні як додатки до апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч.2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без руху із встановленням способу та строку для усунення недоліків, а саме: надати докази доплати судового збору в сумі 3 721,50 грн протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Керуючись ч. 2 ст. 174, ст. ст. 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

2. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вих..№0900-0903-8/12578 від 22.03.2023 (вх. № 01-05/941/23 від 28.03.2023) на рішення Господарського суду Львівської області від 01.03.2023 у справі №909/24/23 залишити без руху.

3. Апелянту: усунути встановлені недоліки та надати (надіслати) суду докази сплати судового збору в сумі 3 721,50 грн протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

4. При не усуненні недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику в порядку ч. 4 ст. 174 ГПК України.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень:http//reyestr.court.gov.ua.

Суддя-доповідач Б.Д.Плотніцький