ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.04.2023 р. справа № 914/640/23

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Бондаренко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Ukininkas Dovydas Balsys (Аграрій Довидас Балсис), Girkaliai, Klaipedos raj.a, Lithuania

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд ГРУПП», місто Львів

про стягнення 34 122,00 євро заборгованості.

За участю представників:

від позивача: Хахалєв Д.О. адвокат (ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АІ від 07.02.2023; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №6131/10 від 07.07.2017) присутній в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» (https:vkz.court.gov.ua);

від відповідача: Манченко О.В. адвокат (ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АТ від 21.03.2023) присутня в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» (https:vkz.court.gov.ua).

ВСТАНОВИВ

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Ukininkas Dovydas Balsys (Аграрій Довидас Балсис) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд ГРУПП» про стягнення 34 122,00 євро заборгованості, з яких 31 020,00 євро основний борг, 3102,00 євро штрафні санкції.

Хід розгляду справи викладено у наявних в матеріалах справи ухвалах суду та відображено протоколах судових засідань.

Ухвалою від 15.03.2023 суд відклав підготовче засідання на 03.04.2023 о 13:00 год. Вказаною ухвалою суд задовольнив клопотання представника позивача про участь в підготовчому засіданні у справі №914/640/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та постановив провести підготовче засідання, призначене на 03.04.2023 о 13:00 год., в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» (https:vkz.court.gov.ua).

28.03.2023 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 27.03.2023 про залишення позову без розгляду (вх.№7733/23). 30.03.2023 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 29.03.2023 про залишення позову без розгляду (вх.№7995/23) аналогічне тому, що надійшло до суду 28.03.2023 через систему «Електронний суд» (вх.№7733/23).

30.03.2023 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 29.03.2023 про участь у судовому засіданні призначеному на 03.04.2023 о 13:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№7975/23).

Ухвалою від 31.03.2023 суд задовольнив клопотання представника відповідача про участь в підготовчому засіданні у справі №914/640/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та постановив провести підготовче засідання, призначене на 03.04.2023 о 13:00 год., в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» (https:vkz.court.gov.ua).

Представник позивача в підготовче засідання 03.04.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» з`явився, в судовому засіданні заперечив проти клопотання представника відповідача про залишення позов без розгляду.

Представник відповідача в підготовче засідання 03.04.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EаsyCon» з`явилася, в судовому засіданні підтримала подане клопотання про залишення позову без розгляду, просила його задовольнити.

Згідно пункту 10 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

За змістом статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Клопотання обґрунтоване тим, що пунктом 7.2. контракту № 14/11/22 від укладеного 14.11.2022 між Ukininkas Dovydas Balsys (Аграрій Довидас Балсис) Литва та ТОВ «Агротрейд групп» Україна сторони визначили, що у випадку недосягнення сторонами взаємоприйнятного рішення шляхом переговорів спори та суперечки, що виникають стосовно цього контракту або у зв`язку з ним підлягають вирішенню в Арбітражному суді за місцем реєстрації позивача. Відповідач стверджує, що в даному випадку місцем реєстрації позивача є країна Литва, адреса позивача: 92371 Draugustes str. 19-3 Girkaliai Klaipedos raj. Lithuania.

Відтак, на думку відповідача, даний позов слід залишити без розгляду, при цьому відповідач посилається на правові позиції відображені у постановах Верховного суду від 20.01.2022 у справі № 910/13813/21 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/102891990), від 17.12.2021 у справі № 910/9841/20 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/102105558).

Розглянувши подане представником відповідача клопотання про залишення позову без розгляду, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні, з огляду на таке.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин розташований на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно з Законом України «Про міжнародне приватне право».

Положення статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначає випадки, коли суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом.

Частиною другою Закону України 24 лютого 1994 року N 4002-XII «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що за угодою сторін можуть передаватися до міжнародного комерційного арбітражу спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, які виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

За приписами статті 2 та частини першої статті 7 цього ж Закону арбітраж - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України. Арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. При цьому право сторін погодити передачу спорів, які можуть виникнути між ними з укладеного правочину чи стосовно такого правочину, на розгляд арбітражу ґрунтується на вільному волевиявленні, тобто сторони такого правочину на власний розсуд вирішують питання щодо укладення арбітражної угоди та, відповідно, визначення арбітражу.

У пункті 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року зазначається, що відносно арбітражної угоди судами визнавалося, що вона не може бути виконана, якщо арбітражна угода мала «патологічний характер», головним чином у наступних випадках: І) якщо положення арбітражної угоди були складені нечітко і не містили достатньо вказівок, які б дозволили перейти до арбітражного розгляду, та ІІ) якщо в арбітражній угоді призначалася арбітражна установа, яка не існує. Але суди також можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку.

Таким чином, суд має тлумачити незначні помилки та неточності в назві арбітражних установ, що передбачені в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу. Але вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 906/493/16.

Так, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 викладено також правовий висновки про те, що суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.05.2019 у справі № 921/421/18, від 24.07.2019 у справі № 904/3096/18, від 13.06.2019 у справі № 913/488/18, від 25.06.2019 у справі № 911/1696/18, від 15.10.2019 у справі № 911/1595/18, від 26.07.2021 у справі № 908/16/21, від 28.09.2021 у справі № 910/1022/21.

Відповідно до частини 5 статті 4 Господарського процесуального кодексу України допускається угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу). До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

Частинами 1, 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім спорів, визначених у пункті 1 цієї статті. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Відповідно до статті 23 Господарського процесуального кодексу України передбачено право сторін на передачу спору на розгляд іноземного суду. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий за угодою сторін на вирішення суду іншої держави.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (розгляд спорів, що виникають у процесі зовнішньоекономічної діяльності), спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Постановою Верховної Ради України № 3737-ХІІ від 17.12.93 р. ратифіковано договір між Україною та Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах.

Статтею 21 цього договору передбачено компетенцію судів, встановлено наступне: (частина 1) якщо даний договір не встановлює іншого, суди кожної з договірних сторін компетентні розглядати цивільні, сімейні та трудові справи, коли відповідач має на її території місце проживання. За позовами до юридичних осіб суди компетентні, коли на території цієї сторони знаходиться орган управління, представництво або філія юридичної особи; (частина 2) суди договірних сторін розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода сторін. При наявності такої угоди суд за місцем знаходження відповідача припиняє провадження по справі за його заявою, якщо така заява зроблена до подання заперечень по суті позову.

Згідно статті 41 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено право вибору суду учасниками приватноправових відносин.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 41 Закону України «Про міжнародне приватне право», учасники приватноправових відносин з іноземним елементом можуть укласти угоду про вибір суду, якою визначити підсудність судам певної держави або одному чи декільком конкретним судам певної держави справ у спорах, що виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з такими правовими відносинами; угода про вибір суду укладається у письмовій формі незалежно від місця її укладення. Угода про вибір суду, якою обрано суд України, укладається у письмовій формі відповідно до закону України.

У пункті 7 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Наведене дає підстави для висновку про те, що при вирішенні питання про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України господарському суду слід встановити наявність сукупності таких умов: існування арбітражної угоди, за якою позов у питанні, що порушене у державному суді, відноситься до компетенції арбітражу; від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді; встановлення судом дійсності, чинності та виконуваності третейської угоди.

Предметом спору у даній справі є стягнення 31 020,00 євро сплачених, як передоплата за контрактом №14/11/22 від 14.11.2022. Підставою виникнення правовідносин між сторонами є контракт №14/11/22 від 14.11.2022.

У пункті 7.2. контракту сторони погодили, що у разі недосягнення сторонами взаємоприйнятного рішення шляхом переговорів спори та суперечки, що виникають стосовно цього контракту або у зв`язку з ним, підлягають вирішенню в Арбітражному суді за місцем реєстрації позивача.

Як вбачається із пункту 7.2. контракту №14/11/22 від 14.11.2022 сторони не визначили конкретну назву арбітражної установи.

У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.

За таких обставин, відсутність у контракті найменування, місця розташування арбітражної установи та будь яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд, виконання арбітражного застереження, викладеного сторонами у пункті 7.2 контракту №14/11/22 від 14.11.2022 є неможливим.

З огляду на спір підлягає вирішенню господарським судом.

У свою чергу, статтею 124 Конституції України передбачено, що, зокрема, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Цивільний кодекс України як основний акт цивільного законодавства містить перелік способів захисту порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав та охоронюваних законом інтересів. Так, у статті 16 Цивільного кодексу України зазначається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового прав та інтересу.

Статтями 20, 32 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових і кримінальних справах визначено, що суди кожної з договірних сторін компетентні розглядати цивільні, сімейні та трудові справи, якщо відповідач має на її території місце проживання чи місцезнаходження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 76 Закону України України від 23 червня 2005 року №2709-IV «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, зокрема, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд ГРУПП» є: 79020, місто Львів, проспект Чорновола В., будинок 63, офіс 309.

Таким чином, Господарський суд Львівської області є компетентним судом відповідно до положень зазначеного договору.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду.

З огляду на вищевказане, заява не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 22, 23, 181-183, 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд ГРУПП» про залишення позову без розгляду відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повний текст ухвали

складено 06.04.2023

Суддя Сухович Ю.О.