ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" квітня 2023 р. Cправа № 902/164/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Зеленюк О.В.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Приватного підприємства "Атек Турбів" (с. Вахнівка, Вінницький (Липовецький) район, Вінницька область, 22524)

до: Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" (вул. Миру, буд. 77, смт Турбів, (Липовецький) район, Вінницька область, 22513)

про стягнення 258 429,21 грн,

В С Т А Н О В И В :

Приватним підприємством "Атек Турбів" подано позов до Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" про стягнення 301 359,44 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором підряду № 14-07/20 від 25.06.2020 та Договором підряду №01-07/21 від 01.07.2021 в частині повної та своєчасної оплати вартості виконаних позивачем робіт з перевезення сировини, внаслідок чого Приватним підприємством "Атек Турбів" заявлено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" 301 359,44 грн заборгованості, з яких: 31 782,07 грн - 3% річних; 189 806,54 грн - інфляційних втрат та 79 770,83 грн - пені.

Ухвалою від 13.02.2023 відкрито провадження у справі № 902/164/23 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 07 березня 2023 року о 12:30 год.

Розгляд справи 07.03.2023 не відбувся у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у Вінницькій області, що стверджується відповідним актом (а.с.125), тому ухвалою суду від 14.03.2023 судове засідання призначено на 30.03.2023 об 11.30 год.

За результатами слухання справи 30.03.2023, внаслідок задоволення клопотання представника відповідача (вх. канцелярії суду №01-34/2862/23 від 28.03.2023), розгляд справи відкладено на 11.04.2023, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

Крім того, у вказаному судовому засіданні судом в порядку ст.46 ГПК України прийнято до розгляду заву позивача від 21.03.2023 (а.с. 126-128). Дана заява судом була розцінена як заява щодо збільшення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, а також як заява про зменшення позовних вимог в частині пені. Унаслідок чого предмет позову було виражено у такій редакції: стягненню з відповідача підлягає 258429,21 грн, з яких 34282,24 грн - 3% річних, 205666,19 грн - інфляційні втрати та 18480,78 грн - пені.

Також в ході розгляду справи по суті відповідач cкористався правом на подання відзиву (а.с.137-139), а позивач подав відповідь на відзив (а.с.151-154).

В судове засідання 11.04.2023 сторони повноважних представників не направили. Водночас представник позивача подав письмову заяву про підтримку позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи за його відсутності.

У свою чергу будучи належними чином повідомлений на вказану ним електронну адресу, представник відповідача також не з`явився, заяв клопотань не надіслав. У надісланому відзиві проти позову заперечив, посилаючись на неможливість вчасного виконання зобов`язань через форс-мажорні (непереборні) обставини у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. Відтак, на його думку, в силу вимог ст. 617 ЦК України обставини непереборної сили є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

25.06.2020 між ПрАТ "Турбівський каоліновий завод", як Замовником, та ПП "Атек Турбів", як Підрядником, укладено договір №14-07/20 від 25.06.2020 (Договір 1).

Між сторонами було погоджено, що за цим Договором Підрядник виконує такі роботи-перевезення сировини (каоліну сирцю) з Пляхівського родовища, Козятинського району, Вінницької області.

Розділом 2 Договору 1 Сторони визначили обов`язки Підрядника, які, зокрема, зводяться до таких: п. 2.1. "Якісно та вчасно виконувати передбачені у п. 1.1. Договору роботи."; п. 2.2. "На власний ризик виконати за плату відповідно до умов цього Договору передбачені ст. 1.1. цього Договору роботи".

Розділом 4 було визначено ціну та порядок оплати робіт, а саме, вартість робіт становить транспортування корисної копалини - 130,00 грн, за тону і визначається Сторонами за фактом їх виконання за наслідками кожного календарного місяця та фіксується в актах про виконання робіт.

Акт про виконані роботи підписується Сторонами до другого числа місяця, наступного та календарним місяцем, в якому фактично були виконані.

Замовник зобов`язаний оплатити визначену в акті про надані послуги вартість послуг у строк з моменту підписання такого акту.

Окрім вказаних у даному договорі розрахунків, сторони по договору можуть здійснювати інші взаєморозрахунки між собою за умови їх попереднього письмового погодження.

У відповідності до п. 7.1. Договору 1 цей договір вступає в силу з дати його укладення та діє до 31.12.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань Сторонами.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання взятих на себе зобов`язань позивачем у справі за період дії Договору 1 виконано та передано відповідачу робіт по перевезенню на загальну суму - 2 447 886,00 грн, що підтверджується актами здачі-приймання робіт підписані Сторонами, а саме: від 31.07.2020 на суму 405340,00 грн; від 31.10.2020 на суму 202670,00 грн; від 30.11.2020 на суму 214430,00 грн; від 31.12.2020 на суму 64480,00 грн; від 29.01.2021 на суму 92300,00 грн; від 26.02.2021 на суму 331630,00 грн; від 31.03.2021 на суму 446420,00 грн; від 30.04.2021 на суму 267800,00 грн; від 31.05.2021 на суму 133250,00 грн; від 30.06.2021 на суму 181536,00 грн; від 10.07.2021 на суму 108030,00 грн.

Дані акти обопільно підписані між сторонами та скріплені печатками сторін.

Натомість, судом встановлено, що відповідачем здійснено часткові розрахунки за виконані роботи в розмірі 2 041 000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача згідно Договору 1 становить 406 886,00 грн.

Крім того, 01.07.2021 між ПрАТ "Турбівський каоліновий завод", як Замовником, та ПП "Атек Турбів", як Підрядником, укладено договір №01-07/21 від 01.07.2021, предметом якого у п. 1.1. Сторони визначили, що за цим Договором Підрядник виконує такі роботи-перевезення сировини (каоліну сирцю) з Пляхівського родовища, Козятинського району, Вінницької області (Договір 2).

Суд зауважує, що умови та положення Договору 2 є аналогічними з Договором 1.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання взятих на себе зобов`язань позивачем у справі за період дії Договору 2 позивачем виконано та передано відповідачу робіт по перевезенню на загальну суму 1 666 790,00 грн, що підтверджується актами здачі-приймання робіт підписані Сторонами, а саме: від 31.07.2021 на суму 49010,00 грн; від 31.08.2021 на суму 427780,00 грн; від 30.09.2021р. на суму 151580,00 грн; від 31.10.2021 на суму 135850,00 грн; від 30.11.2021 на суму 219190,00 грн; від 30.11.2021 на суму 4800,00 грн; від 30.12.2021 на суму 206150,00 грн; від 31.12.2021 на суму 206150,00 грн; від 23.02.2022 на суму 248920,00 грн; від 24.02.2022 на суму 17360,00 грн.

Дані акти обопільно підписані між сторонами та скріплені печатками сторін.

Натомість, судом встановлено, що відповідачем здійснено часткові розрахунки за виконані роботи в розмірі 1 556 900,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача згідно Договору 2 становить 109 890,00 грн.

Загальна заборгованість по Договору 1 та Договору 2 ПрАТ "Турбівський каоліновий завод" перед ПП "АтекТурбів" становить 516 776,00 грн.

Наведені обставити також встановлені у рішенні Господарського суду Вінницької області у справі №902/1035/22 за позовом ПП "Атек Турбів" до ПАТ "Турбівський каоліновий завод" про стягнення 516 776,00 грн.

Вказаним судовим актом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а рішення набрало законної сили 23.12.2022, за результатами чого видано виконавчий документ.

Тобто в силу вимог ст. 75 ГПК України зазначені обставини є преюдиціальними і не потребують доказування.

Таким чином, судом встановлено, що на момент розгляду даної справи у відповідача існує перед позивачем прострочена заборгованість у розмірі 516 776 грн, яка підтверджена рішенням суду.

Тому позивач звернувся із позовом з урахуванням остаточної редакції предмету позову про стягнення донарахованих 3% річних, пені та інфляційних втрат.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог про стягнення 34282,24 грн - 3% річних, 205666,19 грн - інфляційних втрат та 18480,78 грн - пені, суд враховував таке.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, згідно із п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, заборгованість по Договору 1 та Договору 2, по-перше, є підтвердженою рішенням суду, по-друге, вона є простроченою відповідно до положень п. 4.3 договорів.

У свою чергу прострочення виконання відповідачем узятих на себе зобов`язань в силу вимог ст. 625 ЦК України, а також відповідно до п. 5.3 договорів є підставою для стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені. При цьому щодо пені суд враховує положення ч. 6 ст. 232 ГПК України щодо 6-ти місячного обмеження її нарахування, оскільки в договорах іншого не передбачено.

Перевіривши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" здійснений позивачем розрахунок пені, інфляційних втрат та 3 % річних, який наведено у таблицях 1-4 (а.с. 131-135) та 6 (а.с. 52), судом встановлено, що такий розрахунок перебуває в межах розрахунку суду. Водночас будь-якого контррозрахунку відповідачем не надано.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі про стягнення 34282,24 грн - 3% річних, 205666,19 грн - інфляційних втрат та 18480,78 грн - пені.

Що стосується доводів відповідача про форс-мажорні обставини, то, на думку суду, слушними та такими, що заслуговують на увагу є контраргументи позивача, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Відповідач такого не довів, крім того, ним також порушено порядок повідомлення про такі обставини, який визначено розділом 6 договорів.

З огляду на що, суд не знаходить правових підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із оцінки наявних у справі доказів, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, приходить до висновку про задоволення позову щодо суми основного боргу у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи, що позов задоволено повністю з урахуванням редакції предмета позову відповідно до заяви (а.с. 126-128), витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача в сумі 3876,44 грн. При цьому питання щодо повернення судового збору у зв`язку із зменшенням позовних вимог, судом буде розглянуто окремо у відповідній ухвалі.

Керуючись ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Турбівський каоліновий завод" (вул. Миру, буд. 77, смт Турбів, (Липовецький) район, Вінницька область, 22513, ) на користь Приватного підприємства "Атек Турбів" (с. Вахнівка, Вінницький (Липовецький) район, Вінницька область, 22524, ) 34282,24 грн - 3% річних, 205666,19 грн - інфляційних втрат, 18480,78 грн - пені та 3876,44 грн - витрат на сплату судового збору.

3. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та відомі суду адреси електронної пошти: представника позивача Воловодівського І.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повне рішення складено 13 квітня 2023 р.

Суддя Тварковський А.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - с. Вахнівка, Вінницький (Липовецький) район, Вінницька область, 22524;

3 - відповідачу - вул. Миру, буд. 77, смт Турбів, (Липовецький) район, Вінницька область, 22513.