ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2023 р. Справа№ 910/312/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Поліщук П.Я.;

від відповідачів: 1) не з`явились;

2) Українець С.В.;

3) не з`явились;

від третіх осіб: 1) не з`явились;

2) Мартинюк Є.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединське Консалт»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 року (повний текст складено 21.11.2022 року)

у справі № 910/312/22 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединське Консалт»

до 1) Приватного підприємства «Ф.Ф.- Сервис»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіка-2017»

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансхаус»

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойка Олега Володимировича

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк»

про визнання договорів недійсними та скасування реєстраційних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лебединське консалт» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Ф.Ф.- Сервис», Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіка-2017» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансхаус» про визнання договорів недійсними та скасування реєстраційних дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що жодного нерухомого майна, яке б належало Приватному підприємству «Ф.Ф. - Сервис» та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Епіка-2017» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Трансхаус», - фізично не існує. Приватним нотаріусом Бойком О.В. прийнято рішення стосовно об`єктів, які не існують, проте записи відносно яких порушують майнові права позивача, як єдиного законного власника спірного майна, оскільки створюють суперечності між зареєстрованими правами, що в свою чергу обмежує правомочність власника вільно користуватись та розпоряджатись нерухомим майном.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединське Консалт» до Приватного підприємства «Ф.Ф.- Сервис», Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіка-2017» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансхаус про визнання договорів недійсними та скасування реєстраційних дій - відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединське Консалт» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 та ухвалити нове рішення суду, яким:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21.04.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В. зареєстрований в реєстрі за номером 585;

- визнати недійсним договір міни від 23.09.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 2073;

- скасувати наступні рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойка Олега Володимировича:

· рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34896718 від 24.04.2017;

· рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60552479 від 23.09.2021.

· рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60858666 від 08.10.2021.

· рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60858710 від 08.10.2021.

- скасувати відкритий розділ №000 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по об`єкту нерухомості за адресою: м. Київ, вулиця Лебединська, будинок 6.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність в реєстрових книгах КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6 (комплекс будівель і споруд загальною площею 306 кв.м) та відсутність інформації щодо реєстрації договору купівлі-продажу від 24.12.1998 свідчить про те, що за даним документом не могло бути відчужено нерухоме майно, оскільки ПП «Ф.Ф. - Сервис» воно не було набуте у встановленому законом порядку. Оскільки право власності на спірне нерухоме майно (комплекс будівель та споруд площею 306 кв.м) у ПП «Ф.Ф. - Сервис» ніколи не виникало та не існувало, то воно не могло передати ТОВ «Епіка-2017» за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 21.04.2017 будь-які права на нерухоме майно.

Крім того, наявність зареєстрованих прав ТОВ «Епіка-2017» та ТОВ «Трансхаус» на об`єкти нерухомого майна за адресою м. Київ, вул. Лебединська, 6 перешкоджає ТОВ «Лебединське Консалт» в оформленні прав користування на земельну ділянку площею 2, 4028 га, кадастровий номер: :78:039:0002 за адресою м. Київ, вул. Лебединська, 6.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2022 відкладено вирішення питання щодо можливості поновлення строку на апеляційне оскарження, відкриття, повернення або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединське Консалт» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду міста Києва.

28.12.2022 з Господарського суду міста Києва надійшли матеріли справи № 910/312/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2023 апеляційну скаргу у справі №910/312/22 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги десять днів з дня отримання копії ухвали.

24.01.2023 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединське Консалт» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано квитанція від 23.01.2023 про доплату сплату судового збору в сумі 15 835,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединське консалт» та призначено до розгляду на 02.03.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 виправлено описку у даті та часі призначеного судового засідання та зазначено, що справа № 910/312/22 буде розглядатися у судовому засіданні 15.03.2023 о 10:20.

15.02.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній просить суд апеляційну скаргу ТОВ «Лебединське Консалт» задовольнити.

Зокрема, третя особа зазначила, що позивачем додано до позовної заяви відповідь Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на адвокатський запит від 05.10.2021 вих. № 062/14-13033 (И-2021) з якої слідує, що за даними реєстрових книг Бюро, реєстрація на комплекс будівельі споруд загальною площею 306 кв.м за адресою м. Київ, вул. Лебединська, 6 відсутня та на зазначений об`єкт не проводилась реєстрація права власності на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.1998. Таким чином, договору купівлі-продажу комплексу будівель і споруд зареєстрованого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 28.12.1999 у реєстрову книгу 409/30108 за реєстровим № 3613-П не існує.

За таких обставин, позивачем доведено належними та допустими доказами як відсутність правових підстав для державної реєстрації права власності на комплекс будівель та споруд, так і наявність правових підстав для визнання недійсними договорів купівлі-продажу та міни, а також пов`язаних із цим реєстраційних дій.

13.03.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить суд залишити рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединське Консалт» - без задоволення. Також просив суд продовжити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач 2 зазначив, що правомірність договору купівлі-продажу від 24.12.1998 неспростована судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому породжує, змінює та припиняє цивільні права та обов`язки.

Крім того, відповідач 2 зазначає, що позивач і відповідачі є власниками різних об`єктів нерухомого майна, яке знаходиться за однією адресою. Крім того, земельна ділянка за кадастровим номером :78:039:0002не пербуває у користуванні, а тому твердження впозивача, що наявність зареєстрованих прав відповідача 2 та відповідача 3 на об`єкти нерухомого майна за адресою м. Київ, вул. Лебединська, 6 перешкоджає йому в оформленні права користування земельною ділянкою не відповідають дійсності.

Судове засідання 15.03.2023 року не відбулося, у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги.

Ухвалою Північного апеляційного господарсього суду від 15.03.2023 розгляд справи призначено на 03.04.2023.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 03.04.2023 підтримав клопотання про продовження строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечував проти продовження строку на подачу відзивв на апеляційну скаргу.

Колегія суддів порадившись на місці, задовольнила клопотання відповідача 2 та продовжила строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Представник позивача 03.04.2023 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 03.04.2023 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідача 1, відповідача 3 та третьої особи 1 у судове засідання не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час і місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Колегією суддів під час розгляду даної справи враховано, що на підставі указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022, від 18.04.2022, від 17.05.2022), Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача 1, відповідача 3 та третьої особи 1 у судовому засіданні 03.04.2023.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 21.04.2017 року між Приватним підприємством «Ф.Ф.- Сервис» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіка-2017» (покупець) було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В. за реєстровим №585, за умовами якого продавець передає у власність покупцю, а покупець на умовах визначених цим договором приймає у власність нерухоме майно - комплекс будівель і споруд, загальною площею: 306 кв.м., які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Лебединська, будинок 6 (шість), що складається з таких складових частин: І - комора, K - приміщення охорони, Л - приміщення охорони, M - склад, C - гараж, T - столярний цех, У - столярний цех, Ф - столярний цех, Ц - Автомийка, 1 - навіс, 2- навіс. Вказаний договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідним витягом.

За актом приймання - передачі нерухомого майна від 21.04.2017 року Приватне підприємство «Ф.Ф.- Сервис» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіка-2017» прийняло у власність нерухоме майно - комплекс будівель і споруд, загальною площею: 306 кв.м., які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Лебединська, будинок 6.

23.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіка-2017» (сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансхаус» (сторона-2) було укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В. за реєстровим №2073, відповідно до умов якого сторони здійснюють обмін нерухомим майном, а саме: сторона-1 передає у власність стороні-2, а сторона-2 приймає у власність наступне нерухоме майно: 155/10000 частки в праві власності на комплекс будівель і споруд, загальною площею: 1 750,3 кв.м., який знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Лебединська, будинок 6 (шість), що складається з таких складових частин: І - комора, K - приміщення охорони, Л - приміщення охорони, М - склад, С - гараж, T - столярний цех, У - столярний цех, Ф - столярний цех, Ц - Автомийка, Ч - виробничий цех, №2 навіс, №3 колія, №6 огорожа; сторона-2 передає у власність стороні-1, а сторона-1 приймає у власність наступне нерухоме майно: 56/10000 частки в праві власності на комплекс будівель і споруд, загальною площею: 4 713,1 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Полярна, буд. 10. Вказаний договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідним витягом.

08.10.2021 року між ОСОБА_1 (іпотекодержатель), Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіка-2017» (іпотекодавець - 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трансхаус» (іпотекодавець - 2) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В. за реєстровим №2397, за яким іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за договором позики укладеним 08.10.2021 року (включаючи будь-які зміни і доповнення до нього, в тому числі стосовно збільшення строку користування коштами, суми позики тощо), між іпотекодержателем та ОСОБА_2 , за умовами якого позичальник зобов`язаний: до 08.10.2022 включно, згідно умов договору позики, повернути іпотекодержателю позику, а також можливі штрафні санкції, пені і збитки у розмірі та у випадках, передбачених договором позики в сумі 5 500 000,00 грн.

В свою чергу, 29.03.2021 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Він Б-52» (покупець) було укладено договір купівлі - продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. за реєстровим №1379, відповідно до умов якого продавець передав у власність, а покупець прийняв і оплатив на нижчевикладених умовах нерухоме майно - виробничий комплекс, загальною площею - 8 588,70 кв.м, який складається з: адміністративного корпусу бази УВТК (літера А), загальною площею 1 461,60 кв.м, виробниче (закритий склад бази) (літера Б), загальною площею - 5 216,50 кв.м, виробниче (головний склад бази) (літера В), загальною площею - 1 910,60 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, буд. 6 , реєстраційний номер нерухомого майна: 00. Майно розташоване на земельній ділянці, площею 2,4028 га, кадастровий номер: :78:039:0002. Майно передається з усіма його приналежностями у тому числі інженерними мережами та комунікаціями. Вказаний договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідним витягом.

Згідно з п.2 договору № 1379 продавець підтверджує, що він є власником майна на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідченого 19.08.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О., та зареєстрованого в реєстрі за №5557. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реестрацію права власності від 19.08.2015, номер 42542645, реестраційний номер нерухомого майна: 00.

За актом приймання - передачі нерухомого майна від 29.03.2021 року продавець передав, а покупець прийняв нерухоме майно - виробничий комплекс, загальною площею - 8 588,70 кв.м, який складається з: адміністративного корпусу бази УВТК (літера А), загальною площею 1 461,60 кв.м, виробниче (закритий склад бази) (літера Б), загальною площею - 5 216,50 кв.м, виробниче (головний склад бази) (літера В), загальною площею - 1 910,60 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, буд. 6.

На підставі розподільчого балансу від 12.08.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Б-52» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Лебединське Консалт», зокрема, нерухоме майно - загальною площею - 8 588,70 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, буд. 6.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що фізично жодних об`єктів нерухомого майна зареєстрованих на праві власності за відповідачами - ТОВ «Епіка-2017» та ТОВ «Трансхаус», - не існує, що підтверджується довідкою від 05.10.2021р. складеною ТОВ «БТІ М». Відтак, зазначені відомості Реєстру не відповідать фактичному стану майнових прав. Фактично в Реєстр внесено інформацію про майнові права на частини об`єктів, які є складовими єдиного об`єкту нерухомого майна, яке належить позивачу. Записи інших осіб стосовно складових частин нерухомого майна, яке належить позивачу, створюють обмеження щодо вільного здійснення комплексу правомочностей власника.

Позивач зазначає, що договір купівлі - продажу нерухомого майна від 21.04.2017 року є недійсним, оскільки у договорі купівлі-продажу від 21.04.2017, предметом якого було нерухоме майно комплекс будівель і споруд, загальною площею 306 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, буд. 6, зазначено, що: «Майно належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 24.12.1998 року між продавцем та Відкритим акціонерним товариством трест «Київміськбуд-1, та зареєстрованого Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації 28.01.1999 року у реєстрову книгу №409/30108 за реєстровим №3613-П». Проте, жодного договору купівлі-продажу, укладеного 24.12.1998 року між ПП «Ф.Ф. - Сервис» та Відкритим акціонерним товариством трест «Київміськбуд-1», та зареєстрованого Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації 28.01.1999 року не існує.

Також договір міни від 23.09.2021 року є недійсним, оскільки в договорі купівлі-продажу від 21.04.2017 року зазначена площа об`єкта-нерухомості, який було придбано ТОВ «Епіка-2017» - 360,7 кв.м., тоді як відчужено ТОВ «Епіка-2017» за договором міни 155/10000 комплексу будівель і споруд, загальною площею 1750, 3 кв.м.

Заперечуючи проти позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіка-2017» зазначав, що на земельній ділянці з кадастровим номером :78:039:0002 за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6, знаходиться чітко визначене майно (три об`єкти нерухомості) загальною площею 8 588,70 м2 (літери А, Б, В) власником якого є ТОВ «Лебединське Консалт» та чітко визначене майно (десять об`єктів нерухомості) загальною площею 1 750,3 м2 (літери І, К, Л, М, С, Т, У, Ф, Ц, Ч) власниками якого є ТОВ «ЕПКА-2017» та ТОВ «Трансхаус», в частках визначених у договорі міни.

Крім того, позивач не є стороною оспорюваних договорів й оспорює договори, які були укладені до його створення 13.08.2021 року, а тому в даному випадку відсутнє порушене право позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Статтею 204 ЦК України встановлюється презумпція правомірності правочину, яка означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Отже, відповідно до ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16.

Позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Так, за змістом статей 203, 215, 217 ЦК України оспорювати правочин у суді може одна зі сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину.

Як зазначалося вище, 21.04.2017 року між Приватним підприємством «Ф.Ф.- Сервис» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіка-2017» (покупець) було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В. за реєстровим №585, за умовами якого продавець передає у власність покупцю, а покупець на умовах визначених цим договором приймає у власність нерухоме майно - комплекс будівель і споруд, загальною площею: 306 кв.м., які знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Лебединська, будинок 6 (шість), що складається з таких складових частин: І - комора, K - приміщення охорони, Л - приміщення охорони, M - склад, C - гараж, T - столярний цех, У - столярний цех, Ф - столярний цех, Ц - Автомийка, 1 - навіс, 2- навіс. Вказаний договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідним витягом.

Майно належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 24.12.1998 року між продавцем та Відкритим акціонерним товариством трест «Київміськбуд-1», та зареєстрованого Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації 28.01.1999 року у реєстрову книгу №409/30108 за реєстровим №3613-П. (п.1.2 договору купівлі-продажу).

Як вбачається з листа Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №НЖ-2017 №8843 від 05.01.2017 року, згідно з даними Бюро комплекс будівель і споруд по вул. Лебединська, 6 на підставі власності зареєстрований за Приватним підприємством «Ф.Ф.- Сервис» на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.1998 р. та акту прийому - передачі від 28.12.1998 р., зареєстровано в Бюро 28.01.1999 р. в книзі 409/30108 за реєстровим №3613-П.

Водночас, у листі Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №062/14-13033 (И-2021) від 06.10.2021 р. зазначено, що за даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» реєстрація права власності як на окремий об`єкт нерухомого майна (комплекс будівель і споруд загальною площею 306 кв.м.) за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6 відсутня. Також, згідно з даними реєстрових книг Бюро реєстрація права власності як на окремий об`єкт нерухомого майна (комплекс будівель і споруд загальною площею 306 кв.м.) за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6 на підставі договору купівлі - продажу посвідченого 24.12.1998 за реєстровим №3613-П в реєстровій книзі №409/30108 не проводилась. В Бюро не існує реєстрової книги №409/30108. Крім того, повідомлено, що за реєстровим №3613-П в реєстрових книгах Бюро зареєстрований інший об`єкт нерухомого майна.

Листом Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №062/14-16473 (И-2021) від 10.12.2021 р. повідомило, що за даними реєстрових книг комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6 на праві приватної власності зареєстрований за ВАТ трест «Київміськбуд-1». Також повідомлено, що інформаційна довідка НЖ-2017 №8843 на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6 Бюро не виготовлялась та не видавалась.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 року зобов`язано Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи та документів, що зберігаються в електронній формі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна: комплекс будівель і споруд; реєстраційний об`єкт нерухомого майна: 000, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6, кадастровий номер земельної ділянки: :78:039:0002.

На виконання вимог ухвали суду Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надав матеріали реєстраційної справи №000 на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6. Як вбачається з вказаної справи, до заяви про державну реєстрацію права власності приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бойку О.В. була додана, зокрема, інформаційна довідка, серія та номер: НЖ-2017 №8843, видана Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації».

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції Закону, чинній на момент прийняття рішення і вчинення реєстраційних дій) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Статтею 2 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин 2, 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

За вимогами частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

Як визначено у частині першій статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.11.2021 за №286251196, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. прийняв рішення (індексний номер 34896718 від 24.04.2017) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіка-2017» на об`єкт нерухомого майна - комплекс будівель і споруд за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6.

Згідно з п.п.1.4-1.6 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.98 №121 (в редакції, чинній на момент укладення договору купівлі - продажу посвідченого 24.12.1998) державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). Державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності.

У тексті апеляційної скарги, скаржник зазначає, що не отримавши відповідної інформації від КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо державної реєстрації об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6 за Приватним підприємством «Ф.Ф. Сервис», приватний нотаріус Бойко О.В. не мав права посвідчувати відповідний договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки на момент укладення договору купівлі - продажу посвідченого 24.12.1998 саме на бюро технічної інвентаризації було покладено обов`язок проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, враховуючи, що право власності Приватного підприємства «Ф.Ф.- Сервис» підтверджувалось інформаційною довідкою, серія та номер: НЖ-2017 №8843, виданою Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», при посвідченні договору купівлі - продажу нерухомого майна від 21.04.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України, а твердження апелянта є необгрунтованими.

Крім того, відповідно до ч.2 статті 27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа.

Також, колегія суддів зазначає, що на момент розгляду даної справи відсутній вирок суду загальної юрисдикції, який набрав законної сили, щодо встановлення наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення та притягнення винної особи до відповідальності щодо незаконної видачі довідки, серія та номер: НЖ-2017 №8843, виданою Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації».

При цьому, апеляційний господарський суд не приймає до уваги посилання апелянта на висновки викладені в постанові КГС ВС від 06.11.2019 у справі № 910/14328/17, оскільки справа № 910/14328/17 не є релевантною до даної справи.

Крім того, позивач зазначає, що як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «БТІ М» від 05.10.2021 року, за результатами проведеної технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна виробничого комплексу, загальною площею 8588,7 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Лебединська, 6 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00), встановлено, що вищезазначений об`єкт має наступні технічні характеристики та окладається: Адміністративний корпус бази УВТК (літера А), загальною площею 1461,6 кв.м. Виробниче (закритий склад бави) (літера Б), загальною площею 5216,5 кв.м. Виробниче (головний склад бази) (літера В), загальною площею 1910,6 кв.м. Будь - яких інших будівель та споруд зв вказаною адресою не виявлено.

В той же час, на виконання вимог ухвали суду Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надало копії поверхових планів з інвентаризаційної справи за адресою: вул. Лебединська, 6 виконані станом на 2006, 2007 роки, з яких вбачається існування літ. Л, М, К, І станом на дату виконання 14.03.2006 року.

10.10.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Акропром» виготовлено технічний паспорт на громадський (виробничий) будинок (приміщення) адміністративно - побутове виробниче по вул. Лебединська, 6 у м. Києві, який складається з: літ. І, К, Л, М, С, Т, У, Ф, Ц, №№1-6.

Відповідно до положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 № 127, складення технічного паспорта передбачає встановлення того, що такий об`єкт існує в натурі як нерухоме майно, огляд цього об`єкта нерухомості, його фундаментів, стін, перекриттів тощо. Технічний паспорт за цією інструкцією складається виключно щодо об`єктів нерухомого майна.

Отже, наявність інвентаризаційної справи та технічного паспорта на громадський (виробничий) будинок (приміщення) адміністративно - побутове виробниче по вул. Лебединська, 6 у м. Києві, підтверджує той факт того, що літ. І, К, Л, М, С, Т, У, Ф, Ц, №№1-6 станом на 14.03.2006 року й 10.10.2016 року існували в натурі саме як об`єкти нерухомості, а отже доводи позивача в цій частині є необгрунтованими.

Також, є необґрунтованими доводи позивача, що в договорі купівлі-продажу зазначена площа об`єкта-нерухомості, який було придбано ТОВ «Епіка-2017» - 360,7 кв.м., тоді як відчужено ТОВ «Епіка-2017» було 1750,3 кв.м., оскільки як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Перше БТІ» №1404 від 17.09.2021 року навіс літ. «№1» переобладнано в виробничий цех літ. «Ч» - без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, всі ремонтно-будівельні та опоряджувальні роботи проведено без зміни геометричних розмірів фундаменту, без втручання у несучі конструкції, несучі стіни, опори балки, що згідно постанови Кабінету міністрів України від 07.06.2017 р. №406 не потребує введення в експлуатацію. Колія №3 та огорожа №4 були пропущенні при проведенні первинної технічної інвентаризації. Самочинне перепланування та реконструкція не виявлені.

Щодо посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не застосовано ч. 1 ст. 375 ЦК України, п. 1.7 Глави 2 Розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а саме що лише власник земельної ділянки може здійснювати перебудову, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментіву плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Згідно із пунктами 25, 27 Наказу № 289 від 06.11.2017 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови обмеження не надаються», якими встановлено перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови не надаються, до яких, зокрема, віднесені: реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення; реставрація та капітальний ремонт будівлі споруд.

Відповідно до п. 1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого Постановою КМУ від 07.06.2017 № 406 до таких робіт відносяться, зокрема, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруд, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Отже, відповідач 2 у відповідності до вищезазначених норм здійснив переобладнання навісу літ. № 1 в виробничий цех літ. «Ч» з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства не потребують отримання дозволу на їх проведення, не потребують, що засвідчує право власності або право користування земельною ділянкою та не потребують повідомлення про здійснення будівельних робіт.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Лебединське Консалт» не доведено суду належними засобами доказування, що оспорювані ним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21 квітня 2017 року та договір міни від 23 вересня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О.В., зареєстрований в реєстрі за номером 2073, суперечать закону, інтересам держави і суспільства, або що особи, які вчинили ці правочини, не мали на це необхідного обсягу цивільної дієздатності, чи що волевиявлення учасників правочинів не було вільним та не відповідало їх внутрішній волі, або що правочини не були вчинені у формі, встановленій законом, чи що правочини не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а отже є недійсними.

Як зазначалося вище, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме підтвердити, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Так, посилаючись на порушення своїх прав апелянт зазначає, що статтею 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної вланості) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.

Однак, наявність зареєстрованих прав ТОВ «Епіка-2017» та ТОВ «Трансхаус» на об`єкти нерухомого майна за адресою м. Київ, вул. Лебединська, 6 перешкоджає ТОВ «Лебединське Консалт» в оформленні прав користування на земельну ділянку площею 2,4028 га, кадастровий номер: :78:039:0002 за адресою м. Київ, вул. Лебединська, 6.

Колегія суддів зазначає, що апелянт безпідставно посилається на ст. 120 Земельного кодексу України, як на підставу порушення відповідачами його прав на земельну ділянку за кадастровим номером: :78:039:0002, що розташована за адресою м. Київ, вул. Лебединська, 6, оскільки положення ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України стосуються земельної ділянки, яка перебуває у користуванні відчужувача (попереднього власника) на праві оренди, емфітевзису, суперфіції.

Натомість, колегією суддів встановлено та підтверджується представниками сторін у судовому засіданні, що право корисутвання земельною ділянкою з кадастровим номером: :78:039:0002 позивачем та його правонаступником не оформлювалось.

Відповідно до ч. 11 ст. 120 Земельного кодексу України якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом.

Спільні межі з сусудніми земельними ділянками будуть визначатися та встановлюватися у відповідності до ст. 106 Земельного кодексу України.

За наведеного вбачається, що і позивач і відповідачі 2, 3 повинні звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу їм у власність або у користування земельної ділянки, на якій розміщенні об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 Земельного кодексу України.

Водночас, скаржником не надано суду належних та допустимих доказів звернення до відповідних органів з клопотанням про оформлення права користування земельною ділянкою та відмові у її оформленні з підстав укладення відповідачми спірних договорів.

Що стосується наведеного позивачем в апеляційній скарзі про те, що будівництво (розміщення) відповідачами додаткових об`єктів нерухомого майна в межах зони, що відноситься до забудови за адресою м. Київ, вул. Лебединська, 6 створить додаткове істотне навантаження на інженерні мережі, асфальтовані під`їздні навколо об`єктів нерухомого майна позивача, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особина річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від інших осіб.

Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 319 Цивільного кодексу України влансик володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Отже, відповідачі мають право користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, але в «рамках» закону.

Так, позивач не надав належні докази того, що відповідачі вчиняють будь-які дії, які суперечать закону та призводять до порушення прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединське Консалт» до Приватного підприємства «Ф.Ф.- Сервис», Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіка-2017» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансхаус» про визнання договорів недійсними та скасування реєстраційних дій є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Отже, зазначені в апеляційних скаргах доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянти не подали жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лебединське Консалт»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 року у справі №910/312/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2022 у справі № 910/312/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/312/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко

Дата складення повного тексту 12.04.2023 року