РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.03.2023Справа № 910/13994/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Національного технічного університету України «Київський політехнічний

інститут імені Ігоря Сікорського»

до ОСОБА_1

про стягнення 23.048,33 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

14.12.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» до ОСОБА_1 про стягнення 23.048,33 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору № 249/6094 про відшкодування сплати податку на землю, витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 24.01.2012, відповідач має щомісячно сплачувати позивачу комунальні послуги за тарифами, які у встановленому порядку відшкодовують повну вартість їх надання, експлуатаційні витрати та відшкодування податку на землю. За відповідними розрахунками, що є невід`ємною частиною договору, були встановлені розміри комунальних послуг за тарифами, які у встановленому порядку відшкодовують повну вартість їх надання, експлуатаційні витрати та відшкодування податку на землю. Відповідно до умов договору оплата за послуги може змінюватися залежно від цін і тарифів у відповідності з чинним законодавством України, про зміну розміру оплати за послуги, передбачені договором позивач повідомляє відповідача, надаючи відповідні розрахунки. В період з жовтня 2019 року по серпень 2022 року всупереч умовам договору відповідач не виконав свої зобов`язання по сплаті комунальних послуг за тарифами, які у встановленому порядку відшкодовують повну вартість їх надання, експлуатаційні витрати та відшкодування податку на землю. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 23.048,33 грн, з яких 20.569,69 грн основного боргу, 1.912,45 грн інфляційних втрат та 566,19 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 відкрито провадження у справі № 910/13994/22; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою Господарським судом міста Києва, у відповідності до ч. 6 ст. 176 господарського процесуального кодексу України, витребувано у Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації інформацію про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за формою, наведеною в додатку № 3 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016.

Також, даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 20.12.2022 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 718 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 , яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру станом на 24.10.2022 є останнім зареєстрованим місцем проживання відповідача.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що поштове відправлення за № 718 вручено 30.12.2022, в розділі особа, що отримала значиться « ОСОБА_2 (син)».

30.12.2022 від Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на електронну адресу суду надійшла відповідь на запит суду, з якої вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 01.08.2000 по 05.05.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13994/22 від 16.01.2023, у відповідності до ч. 6 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, витребувано у Державної міграційної служби України інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за формою, наведеною в додатку № 3.

31.01.2023 від Державної міграційної служби України до суду надійшла відповідь на запит суду, з якої вбачається, що ОСОБА_1 05.05.2021 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 10 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

У зв`язку з вищевикладеним, судом 09.03.2023 розміщено на сайті Судова влада України повідомлення для ОСОБА_1 , відповідача у справі № 910/13994/22, про відкриття провадження у справі та необхідність подання відзиву на позовну заяву.

Крім того, інформація стосовно розгляду судом справ є публічною та розміщується на офіційному сайті Господарського суду міста Києва в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність в учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

До того ж, необхідно зауважити, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

У статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, з огляду на наведене вище, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 20.12.2022 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дане рішення постановлено з перевищенням строку визначеного наведеною нормою, проте у розумний строк, у зв`язку з необхідністю належним чином повідомити відповідача про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2012 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець, Фонд) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар, відповідач) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6094 (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1. договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежитлового приміщення (далі - майно), загальною площею 16,00 кв.м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , у холі на першому поверсі будівлі навчального корпусу № 20, що перебуває на балансі Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут", ідентифікаційний (далі- балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку станом на 30.09.2011 і становить за незалежною оцінкою 146.841,00 грн без ПДВ.

Згідно з п. 5.11 договору оренди орендар зобов`язаний здійснювати витрати пов`язані з утримання орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю та відшкодування податку на землю.

На виконання п. 5.11 договору оренди між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір № 249/6094 від 24.01.2012 про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг (далі - договір № 249/6094).

Відповідно до п. 1.1 договору № 249/6094 орендар сплачує балансоутримувачу комунальні послуги експлуатаційні платежі та відшкодування податку на землю за користування приміщенням, що знаходиться на балансі НТУ «КПІ» та передане в оренду на підставі договору оренди за адресою: АДРЕСА_3, у холі на першому поверсі будівлі навчального корпусу № 20, загальною площею 16,0 кв.м. Майно передається в оренду з метою розміщення буфету, який не здійснює продаж товарів підакцизної групи у навчальному закладі.

Наказом Міністерства освіти і науки України № 922 від 17.08.2016 «Про присвоєння імені Національному технічному університету України «Київський політехнічний інститут»» прийнято пропозицію Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» про присвоєння Національному технічному університету України «Київський політехнічний інститут» імені І.І. Сікорського і надалі іменувати його Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського».

Спір виник внаслідок того, що відповідачем в порушення умов договору № 249/6094 не відшкодовано позивачу сплату податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з вересня 2019 року по серпень 2022 року в розмірі 20.569,69 грн та за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 1.912,45 грн та 3% річних в розмірі 566,19 грн.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці

Предметом розгляду за даним позовом є стягнення заборгованості на підставі договору про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, укладеного фізичною особою-підприємцем.

16.12.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , який є боржником за договором про відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності.

З огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18 відповідно до суб`єктного складу учасників та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у боржника із втратою його статусу як ФОП не припинились і підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Відповідно до п. 2.1 договору оренди орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

З наявного в матеріалах справи акта приймання-передавання орендованого майна за адресою: АДРЕСА_3 від 24.01.2012 вбачається, що орендодавець, згідно з договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6094 від 24.01.2012 передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - відгороджена частина нежитлового приміщення (далі - майно), загальною площею 16,00 кв.м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , у холі на першому поверсі будівлі навчального корпусу № 20, що перебуває на балансі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», ідентифікаційний .

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 8.1 договору № 249/6094 його укладено строком на 1 рік, що діє з 24.01.2012 до 24.01.2013.

Пунктом 8.2 договору № 249/6094 передбачено, що в разі пролонгації договору № 6094 про оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, від 24.01.2012, даний договір вважається продовженим та той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Пунктами 10.1 та 10.4 договору оренди визначено, що цей договір укладено строком на 1 рік, що діє з 24.01.2012 до 24.01.2013 включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважаться продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, як були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

Матеріали справи містять лист орендодавця № 30-06/1199 від 13.02.2019, сформований на ім`я орендаря та балансоутримувача, яким Фонд повідомляє, що договір № 6094 від 24.01.2012 продовжений до 24.01.2020.

Відповідачем заперечень щодо отримання листа № 30-06/1199 від 13.02.2019 не надано.

Умовами договору оренди передбачено, що чинність цього договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено (п. 10.6.1 договору оренди).

Відповідно до п.п. 10.9 та 10.10 договору оренди у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю/балансоутримувачу за актом приймання-передавання майна. Майно вважається повернутим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Сторонами доказів в підтвердження виявлення однією із сторін бажання розірвати договірні відносини щодо оренди майна не подано, а також матеріали справи не містять доказів повернення майна орендодавцю/балансоутримувачу за актом приймання-передавання.

Відповідно до п. 2.1 договору № 249/6094 орендар щомісячно сплачує балансоутримувачу комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання, експлуатаційні платежі та відшкодування податку на землю.

Сума експлуатаційних платежів та відшкодування податку на землю визначається балансоутримувачем на підставі норм чинного законодавства та складає 270,55 грн (з урахуванням ПДВ 20%). Розрахунок за підписом балансоутримувача додається до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Оплата за комунальні послуги здійснюється орендарем відповідно до розрахунків, що виставляються балансоутримувачем на підставі показників організацій, що надають відповідні послуги.

Згідно з п. 2.2 договору № 249/6094 оплата за послуги, передбачена п. 2.1, може змінюватися залежно від цін і тарифів у відповідності з чинним законодавством України.

Матеріали справи містять наступні розрахунки плати за експлуатаційні витрати, податку на землю та відшкодування витрат за комунальні послуги за договором № 249/6094 від 24.01.2012:

- розрахунок про сплату податку за землю та витрат балансоутримувача з 01.09.2018, згідно до якого експлуатаційні витрати становлять 168,00 грн, податок на землю - 114,28 грн;

- розрахунок про сплату податку за землю та витрат балансоутримувача з 01.01.2022, згідно до якого експлуатаційні витрати становлять 230,72 грн, податок на землю - 125,71 грн.

За обґрунтованими розрахунками позивача судом встановлено, що за період з жовтня 2019 року по серпень 2022 року у відповідача виникло зобов`язання по відшкодуванню позивачу витрат по сплаті податку за землю у сумі 3.976,96 грн (26 місяців * 114,28 грн = 2.971,28 грн; 8 місяців * 125,71 грн = 1.005,68 грн) та сплаті експлуатаційних витрат балансоутримувача у сумі 6.381,76 грн (27 місяців * 168,00 грн = 4.536,00 грн; 8 місяців * 230,72 грн = 1.845,76 грн).

Відповідно до п. 3.1.3 договору № 249/6094 балансоутримувач зобов`язаний надавати орендарю комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання. До складу комунальних послуг включають: користування електроенергією, тепло- та водопостачання.

З наявних в матеріалах справи розрахунків позивача вбачається, що у відповідача наявна заборгованість по відшкодуванню витрат за комунальні послуги у розмірі 10.210,97 грн, з яких

- борг за водопостачання та водовідведення за період з вересня 2019 року по березень 2020 року за договором № 249/6094 від 24.01.2012 у сумі 454,90 грн;

- борг за спожиту електроенергію за період з вересня 2019 року по березень 2022 року за договором № 249/6094 від 24.01.2012 у сумі 3.785,82 грн;

- борг за спожите опалення за період з листопада 2019 року по березень 2020 року, з листопада 2020 року по березень 2021 року, з листопада 2021 року по квітень 2022 року за договором № 249/6094 від 24.01.2012 у сумі 5.970,25 грн.

Відповідачем заперечень щодо розрахунків позивача суми заборгованості не надано.

Відповідно до п. 2.4 договору № 249/6094 перерахування плати здійснюється орендарем самостійно до 10 числа місяця, наступного за звітним, на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

Як зазначає позивач, а відповідачем не заперечується, в період з вересня 2019 року по серпень 2022 року відповідачем не було здійснено жодної оплати відшкодування сплати податку на землю, витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 20.569,69 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 4.1.5 договору № 249/6094 орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі вносити плату на рахунок балансоутримувача за комунальні послуги, експлуатаційні витрати та відшкодування податку на землю.

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов`язання по сплаті відшкодування за комунальні послуги, експлуатаційні витрати та відшкодування податку на землю за період з вересня 2019 року по серпень 2022 року у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, що складає 20.569,69 грн (3.976,96 грн + 6.381,76 грн + 10.210,97 грн).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті відшкодування за комунальні послуги не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача 20.569,69 грн за комунальні послуги, експлуатаційні платежі та відшкодування податку на землю за користування приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо відшкодування комунальних послуг не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті відшкодування за надані послуги, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 1.912,45 грн інфляційних втрат та 566,19 грн 3% річних (нарахованих за період з 11.12.2019 по 23.02.2022).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 1.912,45 грн інфляційних втрат та 566,19 грн 3% річних (за обґрунтованим розрахунками позивача).

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» (03056, м. Київ, просп. Перемоги, 37, ) 20.569 (двадцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн 69 коп. основного боргу, 1.912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) грн 45 коп. інфляційних втрат, 566 (п`ятсот шістдесят шість) грн 19 коп. 3% річних, 2.481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова