ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

04.04.2023 Справа № 905/703/22

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Фроловій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Приватного акціонерного товариства "Діанівська птахофабрика" б/н від 15.03.2023 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по справі № 905/703/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОК-БІЗТРЕЙД" (місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд.3А; ; електронна пошта: )

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Діанівська птахофабрика" (місцезнаходження: 85783, Донецька область, Волноваський район, с. Діановка, вул. Мира,б.1А, код ЄДРПОУ 31; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1)

про стягнення 132 886,77грн

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від боржника: не з`явився

від ДВС: не з`явився

В С Т А Н О В И В

Рішенням Господарського суду Донецької області від 29.11.2022 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОК-БІЗТРЕЙД" до Приватного акціонерного товариства "Діанівська птахофабрика" про стягнення основної суми боргу у розмірі 114 158,12грн, інфляційне збільшення у розмірі 16 983,44 грн., 3% річних у розмірі 1745,21 грн - задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Діанівська птахофабрика" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОК-БІЗТРЕЙД" основну суму боргу у розмірі 114 158,12грн, інфляційне збільшення у розмірі 16 983,44 грн., 3% річних у розмірі 1 745,21грн, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481грн.

02.01.2023 на виконання рішення Господарського суду Донецької області від 29.11.2022 видано відповідний наказ.

22.03.2023 на адресу суду від Приватного акціонерного товариства "Діанівська птахофабрика" надійшла скарга б/н від 27.02.2023 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій скаржник просить:

- визнати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження (Реєстраційний номер виконавчого провадження: 711097626) від 21.02.2023 протиправною та скасувати;

- визнати постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про: арешт коштів боржника від 21.02.2023 року, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.02.2023 та стягнення виконавчого збору від 21.02.2023 року протиправним та скасувати;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції утриматись від здійснення подальших виконавчих дій щонайменше протягом періоду окупації території Хлібодарівської сільської територіальної громади, де зареєстровано та фактично знаходиться підприємство, а вже розпочаті виконавчі заходи - зупинити та зняти арешти накладені на кошти та банківські рахунки Приватного акціонерного товариства "Діанівська птахофабрика" ().

В обґрунтування вказаної скарги заявник посилався на те, що підприємство знаходиться у с. Діанівка Волноваського району Донецької області, що відноситься до Хлібодаровської територіальної громади Волноваського району Донецької області; згідно наказу №309 від 22.12.2022 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Хлібодаровська територіальна громада Волноваського району Донецької області відноситься до територій, які є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 06.03.2023 та станом на теперішній час зазначений стан не припинено.

Скаржник зазначає, що після винесення оскаржуваних постанов Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції був накладений арешт на рахунки підприємства, відкриті у АТ «РАДОБАНК» та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», через рахунки останнього, завдяки поступовому стягненню дебіторської заборгованості підприємства, яка виникла ще у січні-лютому минулого року, підприємство мало змогу частково виплачувати борги із заробітної плати працівникам товариства, що наразі стало неможливим.

Нормативно скаржник посилається на положення абз.15 п.10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Ухвалою суду від 24.03.2023 було прийнято скаргу Приватного акціонерного товариства "Діанівська птахофабрика" б/н від 15.03.2023 до розгляду та призначено судове засідання на 04.04.2023.

Представник боржника в судове засідання не з`явився.

Представник позивача (стягувача) в судове засідання не з`явився. 04.04.2023 на адресу суду від представника позивача (стягувача) надійшли пояснення на скаргу, в яких останній просив відмовити в її задоволенні з огляду на те, що боржником пропущено строк на її подання. Крім того, боржник продовжує здійснювати господарську діяльність та не знаходиться в стані припинення, а відповідно до приписів розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» боржник може здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти на яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати в місяць на одного працівника такої юридичної особи, а також сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Представник ДВС у судове засідання не з`явився. 04.04.2023 на адресу суду від ДВС надійшли заперечення на скаргу, в яких останній просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі. В обґрунтування заперечень на скаргу ДВС зазначає, що рішення у вигляді постанови приймаються виконавцем за місцезнаходженням (розташуванням) органу ДВС за допомогою засобів програмного забезпечення АСВП, тобто вчинення цих виконавчих дій нерозривно пов`язано з локацією органу ДВС. Водночас положення Закону України «Про виконавче провадження та Інструкція №512/5 не містить заборони відносно вчинення виконавчих дій щодо боржників, зареєстрованих на території територіальних громад, визначених Переліком територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309. Встановлена законодавцем заборона відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) пов`язана не з реєстрацією боржника на такій території, а й забороною саме виконавцям вчиняти виконавчі дії, у тому числі відкриття виконавчих проваджень, перебуваючи на територіях, включених до вищезазначеного Переліку.

Відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 16.06.2022 №67/В з 20.06.2022 місцем розташування відділу було встановлено наступну адресу: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Преображенська, буд.2, у зв`язку з чим приписи. 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» в частині заборони відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень не застосовуються у даному випадку. Крім того, відповідно до вказаного розділу тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану боржник може здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти на яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати в місяць на одного працівника такої юридичної особи, а також сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На думку ДВС, намагання боржника скасувати постанову про накладення арешту лише підтверджує намір боржника використовувати арештовані рахунки не лише для сплати заробітної плати.

Враховуючи те, що судом процесуальний обов`язок згідно ч.1 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України виконаний, суд вважає за необхідне розглянути подану стягувачем скаргу за відсутності представників сторін та виконавчої служби.

Розглянувши матеріали скарги, господарським судом встановлено наступне.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.327 ГПК України).

Згідно з приписами ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби визначений ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Положення частини четвертої ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» кореспондуються зі ст.339 Господарського процесуального кодексу України відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження", як спеціальний нормативний акт, що регулює порядок здійснення виконавчого провадження.

Згідно приписів ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено судом, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюком М.Ю. від 21.02.2023 було відкрито виконавче провадження № 71097626 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 02.01.2023 по справі №905/703/22.

Також головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюком М.Ю. в межах виконавчого провадження № 71097626 було винесено постанову від 21.02.2023 про стягнення виконавчого збору в сумі 13 536,78 грн., постанову від 21.02.2023 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 196,93 грн.

Також 21.02.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюком М.Ю. в межах виконавчого провадження № 71097626 було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 149101,48 грн.

22.02.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюком М.Ю. в межах виконавчого провадження № 71097626 було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - Приватному акціонерному товариству "Діанівська птахофабрика" - у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 149 101,48 грн.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням підприємства боржника (відповідача) є с. Діанівка Волноваського району Донецької області, що відноситься до Хлібодаровської територіальної громади Волноваського району Донецької області.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до абзацу 15 п.10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 2468-IX від 28.07.2022) забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого Хлібодарівська сільська територіальна громада Волноваського району Донецької області відноситься до Блоку 2 «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України».

Згідно з пунктом 10-2 розділу XIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про виконавче провадження" забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень (затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802) визначено, що під час дії воєнного стану виконання рішень, місцем виконання яких згідно з частиною першою статті 24 Закону є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (далі - Перелік), здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на таку територію, за умови якщо такий орган змінив місцезнаходження/місцерозташування на іншу території України або органом державної виконавчої служби, визначеним Міністерством юстиції України за поданням/пропозиціями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У разі якщо місцезнаходженням органу державної виконавчої служби є територія, включена до Переліку, такий орган може змінити місцезнаходження/місцерозташування на іншу територію України та здійснювати примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на яку поширюється компетенція цього органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України письмово повідомляє адміністратора автоматизованої системи виконавчого провадження про зміну місцезнаходження/місцерозташування органу державної виконавчої служби.

Міністерство юстиції України за поданням/пропозиціями Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України може визначити орган державної виконавчої служби, на який покладатиметься повноваження з примусового виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку.

У разі визначення Міністерством юстиції України органу державної виконавчої служби, на який покладатиметься повноваження з примусового виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку, адміністратор автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України забезпечує такому органу державної виконавчої служби доступ до виконавчих проваджень, які перебувають (перебували) на виконанні в органі державної виконавчої служби, місцезнаходженням якого є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку.

Інформація про зміну місцезнаходження органів державної виконавчої служби або про визначення органу державної виконавчої служби, на який покладатиметься повноваження з примусового виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку, публікується на вебсайті Міністерства юстиції України та вебсайтах міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України по мірі її оновлення.

Таким чином, системно проаналізувавши викладені норми в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пункт 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» забороняє відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), при цьому не встановлює заборон щодо відкриття виконавчих проваджень та примусового виконання рішень відносно боржників, які лише мають реєстрацію місцезнаходження на цих територіях.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.03.2023 по справі № 905/2368/15.

Як встановлено судом, місцезнаходженням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 16.06.2022 №67/В з 20.06.2022, було встановлено наступну адресу: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Преображенська, буд.2.

Отже, станом на момент прийняття рішення щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 02.01.2023 на виконання рішення Господарського суду Донецької області від 29.11.2022 по справі №905/703/22, м. Кропивницький, до якого було переміщено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не належало до територій проведення воєнних (бойових) дій, не перебувало у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по відкриттю 21.02.2023 виконавчого провадження №71097626, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні скарги в частині визнання постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2023 протиправною та ії скасуванні.

Щодо вимог скаржника про визнання постанов Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт коштів боржника від 21.02.2023, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.02.2023 та про стягнення виконавчого збору від 21.02.2023 року протиправним та скасування, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні, заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем, інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч.4 ст.48 Закону).

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюком М.Ю. в межах виконавчого провадження № 71097626 було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 149101,48 грн.

22.02.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюком М.Ю. в межах виконавчого провадження № 71097626 було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - Приватному акціонерному товариству "Діанівська птахофабрика" - у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 149 101,48 грн.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

В органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, бюджетним установам відкриваються рахунки у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до Податкового кодексу України роботодавець як податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі. Крім того, роботодавець зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно зі ст.43 Конституції України, ст.ст.1, 24 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.97, 115 Кодексу законів про працю України держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені у залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівникам здійснюється у першочерговому порядку.

Ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 №95, яка ратифікована Україною 04.08.1961 і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, визначено, що ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно ч.3 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як визначається пп.16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір платниками якого, як і податку на доходи фізичних осіб, є фізична особа - резидент та фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання) та сплачуються такі, у даному випадку, податковим агентом, який зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм (ст.ст.14.1.180, 162.1.1, 162.1.2., 162.1.3,163.1.2 Податкового кодексу).

В п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами обов`язковості сплати; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб.

У відповідності до ч.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Разом з цим, згідно з ч.5 вказаної статті Закону під час виконання рішень виконавець має право на безперешкодний доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Таким чином державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження не має права накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Саме на державного виконавця покладено обов`язок щодо вчинення дій із забезпечення виконання судового рішення відповідно до приписів та в порядку, встановленому Законом, а недотримання банківськими установами вимог щодо повідомлення виконавця про призначення рахунку та, відповідно, повернення постанови без виконання, не позбавляли державного виконавця можливості самостійно з`ясувати інформацію про наявність рахунків боржника, а також статус цих рахунків, враховуючи приписи ч.5 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження".

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі №910/4153/13.

Як вбачається зі змісту скарги, скаржник як на підставу для визнання протиправними та скасування вищезазначених постанов посилається на те, що після винесення оскаржуваних постанов Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції був накладений арешт на рахунки підприємства, відкриті у АТ «РАДОБАНК» та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», через рахунки останнього, завдяки поступовому стягненню дебіторської заборгованості підприємства, яка виникла ще у січні-лютому минулого року, підприємство мало змогу частково виплачувати борги із заробітної плати працівникам товариства, що наразі стало неможливим.

Відповідно до ч.4 п.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Разом із тим, як встановлено судом, скаржником не надано жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у скарзі. Зокрема, скаржником не надано жодних відомостей щодо того, що рахунки підприємства, відкриті у АТ «РАДОБАНК» та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» є рахунками зі спеціальним режимом використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Крім того, суд звертає увагу скаржника на те, що на підставі п. 10.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України юридичні особи - боржники можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати в місяць на одного працівника такої юридичної особи, а також сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, не дивлячись на наявність арештів на рахунках боржника, останній, у зв`язку з веденням воєнного стану, може користуватись відповідними рахунками в межах визначених законом.

Наведені обставини зумовлюють висновок суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні скарги в частині визнання постанов Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт коштів боржника від 21.02.2023, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.02.2023 та про стягнення виконавчого збору від 21.02.2023 року протиправним та їх скасування.

Щодо вимоги про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції утриматись від здійснення подальших виконавчих дій щонайменше протягом періоду окупації території Хлібодарівської сільської територіальної громади, де зареєстровано та фактично знаходиться підприємство, а вже розпочаті виконавчі заходи - зупинити та зняти арешти накладені на кошти та банківські рахунки Приватного акціонерного товариства "Діанівська птахофабрика" (), то з огляду на відсутність підстав для визнання постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження (Реєстраційний номер виконавчого провадження: 71097626) від 21.02.2023 протиправною та ії скасування, суд відмовляє в задоволенні скарги в цій частині.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Діанівська птахофабрика" б/н від 15.03.2023 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, заявником заявлені не були, а тому відповідно їх розподіл, в порядку ст.344 Господарського процесуального кодексу України, господарським судом не здійснюється.

Зважаючи на викладені обставини, керуючись ст.ст. 73, 74, 86, 326, 327, 342, 343, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В

У задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Діанівська птахофабрика" б/н від 15.03.2023 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Балдинюка М.Ю. - відмовити.

У судовому засіданні 04.04.2023 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.04.2023.

У відповідності до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя Ю.С. Зельман