ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/6322/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Крапивної А.М.

та представників

Позивача: Гордійченко В.М.

Відповідача : Завірюха М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023

(головуючий - Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Мальченко А.О.)

у справі №910/6322/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк"

про стягнення 460 419, 53 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб" (далі - ТОВ "Приватна служба охорони "Яструб", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк" (далі - ТОВ "Шейк", відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 245.910, 00 грн, 152.297, 66 грн пені, 20.726,85 грн 3% річних та інфляційних втрат 41.485, 01 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 позов залишено без розгляду.

3. Судове рішення мотивовано тим, що позивача було належним чином повідомлено про розгляд справи, при цьому, в судове засідання 07.07.2022 та 15.09.2022 позивач або уповноважений ним представник не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не подав, отже наявні підстави для залишення позову без розгляду, відповідно до положень ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 скасовано справу передано на розгляд суду першої інстанції.

5. Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що позивача не було належним чином повідомлено про розгляд справи, оскільки поштова кореспонденція надіслана судом позивачу поверталась до суду поштовим відділенням з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», при цьому, явка позивача судом не визнавалась обов`язковою, а тому застосування судом в даному випадку положень п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України та залишення позову без розгляду є неправомірним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

6. Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

7. Скаржник, зазначає, що позивача було належним чином повідомлено судом першої інстанції за адресою вказаною позивачем у документах поданих до суду. При цьому, отримання кореспонденції надісланої судом позивачу залежало виключно від його волевиявлення.

8. Скаржник зазначає, що направлення судом процесуального документу рекомендованим листом за належною поштовою адресою та повернення поштової кореспонденції з посиланням на відсутність адресата або не отримання ним відправлення є належним повідомленням сторони у справі. Вказану правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

9. Позивач посилаючись на безпідставність доводів та вимог, викладених відповідачем у касаційній скарзі, та вказуючи на законність та обґрунтованість постанови апеляційного суду, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін.

Позиція Верховного Суду

10. Перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, та заперечення викладені у відзиві на касаційну скаргу Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

11. Верховний Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

12. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

13. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, покладається на скаржника.

14. Як вказувалось, звертаючись з касаційною скаргою скаржник вказував на те, що судом апеляційної інстанції помилково зазначено про неналежне повідомлення позивача, оскільки процесуальні документи направлялись судом першої інстанції рекомендованою кореспонденцією на адресу позивача, вказану ним у позові та інших документах поданих суду. При цьому, скаржник зазначає, що направлення судом процесуального документа рекомендованим листом за належною поштовою адресою та повернення поштової кореспонденції з посиланням на відсутність адресата або не отримання ним відправлення є належним повідомленням сторони у справі. Вказану правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19., від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б.

15. Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд зазначає, що наведені скаржником доводи не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з огляду на таке.

16. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

17. Так, згідно з ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

18. П. 2 ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

19. Відповідно до ч. 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

20. Згідно з ч. 4 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

21. Пунктом 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

22. Верховний Суд неодноразово вказував на порядок застосування положень ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

23. Так, зокрема у постановах Верховного Суду від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19, від 17.03.2023 у справі № 910/17906/21, викладено правовий висновок щодо застосування вказаних положень процесуального права про залишення судом позову без розгляду, у зв`язку з неявкою позивача у судове засідання та неподанням ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

24. Так, у вказаних постановах, зокрема вказано, що системний аналіз змісту ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що процесуальним наслідком неявки позивача в судове засідання є залишення позову без розгляду.

25. Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

26. Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин, так звані умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання:

1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання;

2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання;

3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

27. При цьому зміст ч. 4 статті 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання або неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою.

28. З урахуванням вищезазначеного, в тому числі і правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, апеляційним судом вірно зазначено, що аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування, передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

29. При цьому, апеляційним судом встановлено, що 22.10.2021 місцевим господарським судом було призначено експертизу та зупинено провадження у справі.

30. Ухвалою суду першої інстанції від 14.02.2022 поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 17.03.2022, яке не відбулось у зв`язку із введенням на території України воєнного стану.

31. 08.04.2022 позивач звернувся до суду з клопотанням про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, з посиланням на введення воєнного стану, рекомендації Ради суддів України та Верховного Суду.

32. Ухвалою від 31.05.2022 розгляд справи призначено на 07.07.2022, при цьому в ухвалі судом першої інстанції вказано, що у разі неявки представників сторін - справа буде розглянута без їхньої участі. Копію ухвали від 31.05.2022 про призначення підготовчого засідання на 07.07.2022 було направлено на поштову адресу позивача, однак позивачем не було отримано вказане поштове відправлення, оскільки поштове відправлення було повернуто до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

33. Ухвалою від 07.07.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18.08.2022.

34. Ухвалою від 25.07.2022 судове засідання призначене на 18.08.2022 перенесено на 15.09.2022. Поштове відправлення з копією ухвали від 25.07.2022 позивачем також не отримано, оскільки поштову кореспонденцію було повернуто до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

35. Встановивши вказані обставини та зважаючи на вищезазначені положення процесуального законодавства, з урахуванням правових висновків Верховного Суду щодо застосуванням норм процесуального права, апеляційний суд вірно зазначив, що розгляд справи є тривалим, сторонами надавались пояснення, заяви у справі, при цьому явка сторін судом не визнавалась обов`язковою, тоді як позивача не було належним чином повідомлено про розгляд справи, отже суд першої інстанції не дотримався вимог господарського процесуального законодавства щодо належного повідомлення позивача, у зв`язку з чим невірним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

36. Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками апеляційного суду.

37. Водночас, касаційний суд в даному випадку вважає, за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 5, 7 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

38. Верховний Суд наголошує, що з 05.10.2021 офіційно почали функціонувати три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим відповідно до ч. 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

39. Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

40. Абзацом 5 п. 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

41. Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

42. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 906/184/21, від 02.11.2022 у справі № 910/14088/21, від 29.11.2022 у справі № 916/1716/20, від 27.03.2023 у справі № 910/16794/19.

43. Вищезазначеного не було враховано судом першої інстанції, оскільки суд першої інстанції не скористався можливістю повідомити позивача про час і місце розгляду справи іншими доступними для суду засобами повідомлення, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, зокрема шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС.

44. Таким чином суд касаційної інстанції погоджується з висновками апеляційного суду про те, що обов`язковою передумовою для залишення судом позову без розгляду, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, є належне повідомлення судом позивача про час і місце розгляду справи, про що в даному випадку не можна беззаперечно стверджувати, зважаючи на встановлені апеляційним судом обставини розгляду справи. А тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано встановив, що ухвала суду першої інстанції не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки застосування в даному випадку місцевим господарським судом п.4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України є неправомірним.

45. Верховний Суд вважає безпідставним в даному випадку посилання скаржника на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 910/22873/17, №904/2584/19, №800/547/17, №913/879/17, №10/249-10/19, №24/260-23/52-б, оскільки, правові висновки у вказаних постановах не можуть бути застосована при розгляді цієї справи, зважаючи, що у зазначених справах мали місце інші процесуальні обставини, відмінні від обставин у цій справі. При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначав про те, що він не отримував ніякої кореспонденції від суду, оскільки внаслідок початку повномасштабної війни з російською федерацією товариство здійснює господарську діяльність у місті Львів, водночас, користується поштовою скринькою за адресою у м. Київ, а тому поштову кореспонденцію отримує несвоєчасно, при цьому позивач зазначає, що звертаючись до суду першої інстанції з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, та в інших документах які подавались до суду, він вказував електронну адресу для листування.

46. Тоді як згідно із ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

47. Відповідно до ч. 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

48. Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені апеляційним судом, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що підстави касаційного оскарження визначені скаржником, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримали підтвердження після відкриття касаційного провадження, отже, колегія суддів дійшла висновку, що скарга є необґрунтованою, а тому, постанову апеляційного суду необхідно залишити без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

49. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

50. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 309 Господарського процесуального кодексу України).

51. Враховуючи викладене, постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі №910/6322/21, необхідно залишити без змін.

Розподіл судових витрат

52. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.

Керуючись ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі №910/6322/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

В.І. Студенець