ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"27" березня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/3417/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.
секретар судового засідання: Курко Ю.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Скиба Є.А.;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом: Фізичної особи-підприємця Москаленка Анатолія Григоровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
про стягнення 8864,00 грн.
14.12.2022 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№3530/22) ФОП Москаленко А.Г. до відповідача Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8864,00 грн., а також судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на здійснення технічного нагляду за виконанням робіт від 30.11.2021 щодо повної та своєчасної оплати за отримані послуги.
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 20.12.2022 було відкрито провадження у справі №916/3417/22 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.01.2023.
04.01.2023 до суду від ФОП Москаленко А.Г. надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи (вх.№155/23).
05.01.2023 від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву у справі № 916/3417/22 (вх. № 4301/23).
12.01.2023 до суду від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву у справі № 916/3417/22 (вх. № 1235/23).
31.01.2023 від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду надійшов відзив на позовну заяву по справі №916/3417/22 (вх.№ 3043/23).
Судове засідання, призначене на 23.01.2023 не відбулось у зв`язку з аварійними відключеннями енергопостачання у м. Одесі, про що секретарем судового засідання було складено відповідну довідку.
Ухвалою суду від 06.02.2023 призначено розгляд справи № 916/3417/22 на 22.02.2023.
15.02.2023 суду від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача (вх. № 4759/23).
22.02.2023 до суду від ФОП Москаленко А.Г. надійшла відповідь на відзив (вх.№ 5637/23).
У судовому засіданні 22.02.2023 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 27.03.2023.
21.03.2023 суду від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача (вх. № 8905/23).
В судове засідання, призначене судом на 27.03.2023, з`явилися представник позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, явку уповноважено представника не забезпечив, проте направив клопотання про розгляд справи без участі його представника.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У судовому засіданні 27.03.2023 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду
3. Аргументи учасників справи.
3.1. Доводи Фізичної особи-підприємця Москаленка Анатолія Григоровича.
Позивач зазначає, що між ФОП Москаленко А.Г. та Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) було укладено договір від 30.11.2021 р. на здійснення технічного нагляду за виконанням робіт по «Капітальний ремонт фасаду та системи опалення адміністративної будівлі Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, 5».
Як зазначає позивач акт виконаних робіт був підписаний сторонами 20.12.2021 р. без жодних претензій по якості та обсягу робіт. Тобто ФОП Москаленко А.Г., на думку позивача, свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі.
Позивач наголошує, що останнім банківським днем оплати за надані послуги було 03.01.2022 р.
При цьому, як стверджує позивач, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прострочило виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого за надані послуги перед ФОП Москаленко А.Г. утворилася заборгованість у розмірі 8 864 гривень.
У наданій до суду відповіді на відзив позивач заперечує стосовно того, що невиконання відповідачем взятих на себе обов`язків сталось через дію форс-мажорних обставин, а також позивач заперечує стосовно зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
3.2. Доводи Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Південне міжрегіональне управління юстиції м. Одеса у наданому відзиві звертає увагу на те, що Указом президента України від 24.02.2022р. затвердженого законом України №2102-ІХ, відповідно до якого у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України , на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України , відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин з 24 лютого 2022, який у подальшому неодноразово був продовжений.
При цьому відповідач зазначає, що Торгово-промислова палата України (ТПП України) на підставі ст. ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
З огляду на зазначене відповідач звертає увагу суду на положення п. 8 договору, якими перебачено дію форс-мажорних обставин.
При цьому відповідач повідомляє, що Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції ( м. Одеса) було направлено службову записку на ім`я начальника Управління бухгалтерського обліку та планово-фінансової діяльності Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) щодо надання інформації про виплати за договорами.
Як зазначає відповідача, інформацією від 11.01.2023 року виплати за договором від 30.11.2021 року не проводилися за відсутності фінансування.
Разом із тим, відповідач просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, зазначаючи, що послуги адвоката, вказані в позиціях 1-й, 2-й та 3-й - такі як зустріч, усна консультація клієнта, зустріч усна консультація з приводу подання позовної заяви, пошук та аналіз судової практики а також складання та подання до суду позовної заяви є складовими процесу складання позовної заяви. Натомість вони не деталізовані та занадто узагальнені, дублюють одна одну, а також в кожній позиції вказані загальні суми за декілька послуг - 1 000,00 грн., 2000,00 грн.
4. Обставини справи, встановлені судом.
30.11.2021 між Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції та Фізичною особою-підприємцем Москаленко Анатолієм Григоровичем укладено договір на здійснення технічного нагляду за виконанням робіт по "Капітальний ремонт фасаду та системи опалення адміністративної будівлі Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіональної о управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за адресою: м. Одеса, Інглезі, 5. Код ДК 021:2015: 45450000-6 (Інші завершальні будівельні роботи)", відповідно до п. 1.1. якого 1.1. Замовник доручає, а Виконавець здійснює технічний нагляд протягом всього строк) виконання будівельно підрядних робіт з «Капітальний ремонт фасаду та системи опалення адміністративної будівлі Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за адресою: м Одеса. Інглезі. 5 Код ДК 021:2015: 45450000-6 (Інші завершальні будівельні роботи» (далі Об`єкт). ДК 021:2015: 71520000-9 "Послуги з нагляду за виконанням будівельних роби (предмет закупівлі визначений з урахуванням правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2013), та забезпечує контроль за дотриманням підрядною організацією проектних рішень та вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, контролю за якісно та обсягами робіт, виконаних під час будівництва, вимог нормативних документів підрядних робіт і відповідності їх обсягам, передбаченим у затвердженій Замовником проектно кошторисній документації, а Замовник зобов`язується оплатити послуги на умовах, передбачених цим Договором.
У п. 2.1. договору сторони погодили, що вартість Договору складає 8 864 грн. 00 коп., без ПДВ, що складає 1,5% відповідно до вартості будівельно- монтажних робіт по технічному нагляду, підписаному Сторонами ( п. 5.8.13ДСТУ Б Д. 1.1- 1:2013).
Згідно п. 2.3. договору розрахунки між сторонами здійснюється згідно актів виконаних робіт т технічного нагляду, підписаних Сторонами, протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту та представлення рахунку, при наявності своєчасного фінансування.
Пунктом 5.1. договору передбачено, що приймання виконаних робіт здійснюється Замовником но Актам приймання-передачі виконаних робіт з технічного нагляду, які щомісячно складаються Виконавцем та підписуються Сторонами.
Відповідно п. 5.2. договору замовник зобов`язаний в 10-ти денний строк з моменту отримання Актів виконаних робіт з технічного нагляду підписати їх, та один примірник відправній на адресу Виконавця.
У п. 9.8. договору сторони передбачили, що Договір діє з моменту його підписання до 31 грудня 2021 року.
5. Позиція суду.
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених зазначеним Кодексом, іншими законами або договором.
Як вбачається із матеріалів справи, в результаті виконання відповідачем взятих на себе обов`язків за договором від 30.11.2021 на здійснення технічного нагляду за виконанням робіт по "Капітальний ремонт фасаду та системи опалення адміністративної будівлі Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіональної о управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за адресою: м. Одеса, Інглезі, 5. Код ДК 021:2015: 45450000-6 (Інші завершальні будівельні роботи)", 20.12.2021 між Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції та ФОП Москаленко Анатолієм Григоровичем підписано акт про здійснення технічного нагляду за виконанням робіт за договором від 30.11.2021., відповідно до якого Виконавець виконав наступні роботи: проводив перевірку наявності документів, які підтверджують якісні характеристики виробів, матеріалів та обладнання, що використовуються під час ремонту Об`єкта, технічного паспорта, сертифіката, документів, що відображають результати лабораторних випробувань тощо; проводив перевірку відповідності виконаних ремонтних робіт, конструкцій, виробів, матеріалів та обладнання проектним рішенням, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов та інших нормативних документів; проводив перевірку відповідності обсягів та якості виконаних ремонтних робіт проектно-кошторисній документації; проводив перевірку виконання підрядником вказівок і приписів, виданих іа результатами технічного нагляду; вів облік обсягів прийнятих і оплачених ремонтних робіт, а також ремонтних робіт виконаних з недоліками; проводив разом з підрядником огляд та оцінку результатів виконаних робіт, у тому числі прихованих, і конструктивних елементів; повідомляв «Замовнику» та «Підряднику» про невідповідальність виробів матеріалів обладнання вимогам нормативних документів; брав участь усіх видів, відповідним технічним умовам;- виконував інші функції, пов`язані з технічним наглядом на відповідному об`єкті, «Замовник» прийняв вказані роботи по обсягу та якості.
Замовник прийняв вказані роботи по обсягу та якості, вартість виконаних робіт складає 8 864 грн. 00 коп. без ПДВ.
Між тим, відсутність оплати згідно положень договору і стала підставою для звернення позивачем до суду із вимогою про стягнення 8 864 грн. 00 коп.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За таких обставин, враховуючи що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами наявності заборгованості за Договором від 30.11.2021 на здійснення технічного нагляду за виконанням робіт по "Капітальний ремонт фасаду та системи опалення адміністративної будівлі Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіональної о управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за адресою: м. Одеса, Інглезі, 5. Код ДК 021:2015: 45450000-6 (Інші завершальні будівельні роботи)", суд вважає правомірними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 8 864 грн. 00 коп. зв`язку з чим підлягають задоволенню.
При цьому, господарським судом відхиляються доводи Управління про настання форс-мажорних обставин з огляду на таке:
Згідно п. 8.1. договору жодна з сторін не несе відповідальності перед іншою стороною за затримку, або невиконання зобов`язань за цим договором, обумовлених обставинами, що виникли про їй її волі і бажання і які неможливо передбачити форс-мажорні обставини.
Форс-мажорні обставини - це обставини. що виникли внаслідок подій екстраординарного характеру, які не могли бути передбачені та яким Сторони не могли запобігти, наприклад, пожежі, повені, шторму, пилової бурі, землетрусу, засухи або інших природних явищ, а також війни, обмежень або санкцій будь-яких держав, що відбулися де-юре або де-факто, дій органів державної влади, блокади, страйку, саботажу, безладдя, заколоти, затримки авіарейсів за умов, що ці обставини впливають на виконання Договірних зобов`язань та у їх виникненні відсутня вина Сторони, якій такі обставини перешкодили виконанню свого обов`язку за ним Договором.
Положеннями п. 8.2. передбачено, що свідоцтво, яке надане відповідною торгівельною палатою або іншим компетентним органом, є достатнім підтвердженням наявності та тривалості дії обставин непереборної сили.
У п. 8.3. договору передбачено, що сторона, яка не виконує своїх зобов`язань за зазначених обставин, повинна надати повідомлення іншій стороні про такі обставини та їх вплив на виконання зобов`язань по договору.
Якщо обставини непереборної сили діють на протязі двох послідовних місяців і не припиняються, цей Договір може бути розірваний Замовником та Виконавцем у встановленому законодавством порядку.
В ч. 1 ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 14-1 Закону України Про Торгово-промислові палати в Україні форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
З листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1, розміщеного на офіційному сайті ТПП України, вбачається, що військова агресія "є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами... по зобов`язанням, виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)".
Суд звертає увагу, що військова агресія російської федерації проти України може бути визнана форс-мажорною обставиною у разі наявності між нею та неможливістю виконання зобов`язань причинно-наслідкового зв`язку.
Тобто, форс-мажорні обставини звільняють лише від відповідальності за порушення зобов`язання, яке повинно було бути виконано в період, коли форс-мажорні обставини діяли, а не від відповідальності за подальше прострочення зобов`язання, яке повинно було бути виконаним заздалегідь до виникнення форс-мажорних обставин. Крім того, факт визнання обставин форс-мажорними не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань чи їх зміни або припинення.
Однак у даній справі відповідач не вказує яким чином військова агресія російської федерації проти України спричинила неможливість виконання взятих на себе зобов`язань за договором від 30.11.2021.
Разом із тим враховуючи умови п. 2.3 договору на здійснення технічного нагляду від 30.11.2021р., згідно якого вартість робіт з технічного нагляду має бути оплачена протягом 10 банківських днів з моменту підписання акту, приймаючи до уваги підписання 20.12.2021р. сторонами акту виконаних робіт, господарський суд зазначає, що обставини, на які посилається відповідач, виникли після настання строку оплати виконаних робіт, адже, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання перед позивачем ще до початку військової агресії рф проти України.
При цьому суд зауважує, що посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань не звільняє його від виконання свого обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг.
Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.
Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
6. Розподіл судових витрат
У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача, судовий збір в сумі 2481,00 грн слід покласти на відповідача в повному обсязі.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ч. ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, зважаючи на наведені вище положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони (аналогічні висновки викладені у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Згідно з ч. 7, 9 ст.129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна за змістом позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, у постанові від 19.01.2022 у справі №910/1344/19).
Отже, випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмету спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №873/108/20, від 31.08.2022 у справі № 912/2171/18.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписів статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.10.2022 між позивачем (клієнт) та адвокатом Скиба Євгеном Анатолійовичем (адвокат) був укладений договір про надання правової допомоги № 50 (т.1 а.с. 20), за умовами п. 1.1. якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати усіма законними методами та способами правову допомогу клієнту з усіх без винятку питань, які можуть стосуватися клієнта, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.
Згідно з п. 4.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
03.01.2023 між позивачем та адвокатом був підписаний акт прийому-передачі наданих послуг за договором (т.1 а.с. 21), яким останні підтвердили обставину надання адвокатом правової допомоги позивачу у цій справі на загальну суму 6500,00 грн, а саме:
1) зустріч, усна консультація клієнта 2000,00 грн (2000,00 грн./1 год.);
2) зустріч, усна консультація клієнта з приводу подання позовної заяви 1000,00 грн. (2000,00 грн./1 год.);
3) пошук та аналіз судової практики у подібних правовідносинах 2000,00 грн. (2000,00 грн./1 год.);
4) складання та подання до суду позовної заяви 1500,00 грн (500,00 грн / 1 аркуш).
Проаналізувавши зміст вищевказаних доказів, наданих позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, суд, врахувавши клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на правничу допомогу, а також керуючись вищенаведеними нормами ст. 129 ГПК України, практикою ЄСПЛ та висновками Верховного Суду, вважає, що надані адвокатом послуги в повній мірі не відповідають критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Так, суд зазначає, що вказані у п. 2 акту послуги адвоката фактично дублюють послуги, надання яких визначено у п. 1 акту, при цьому з поданого позивачем акту від 03.01.2023 вбачається, що усна консультація, передбачена у п. 2 цього акту, зводиться лише до повідомлення адвоката щодо подання позовної заяви.
Також судом встановлено, що надання адвокатом послуг, які пов`язані зі здійсненням пошуку та аналізу судової практики у подібних правовідносинах, лише відображені в акті від 03.01.2023, проте у позовній заяві, поданій до суду, не міститься жодного посилання позивача на судову практику.
При цьому дії адвоката з пошуку практики охоплюються найменуванням послуги, яка передбачена у п. 4 акту від 03.01.2023, як «складання та подання до суду позовної заяви». Крім цього, суд враховує, що відносини між сторонами виникли за одним договором, послуги надані за одним актом, а отже спір не становить значної складності.
Поряд з цим, суд враховує, що ціна позову складає 8864,00 грн, а заявлені витрати при такій категорії спору становлять 6500,00 грн, тобто більше ніж 70 % ціни позову.
З матеріалів позовної заяви не вбачається, що результат вирішення даної справи міг вплинути на репутацію позивача, а також дана справа була розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження.
За цих підстав, суд, враховуючи клопотання відповідача, з урахуванням конкретних обставин даної справи та керуючись принципами справедливості і пропорційності, вважає необхідним обмежити розмір витрат позивача на правничу допомогу розміром 3500,00 грн, які покласти на відповідача.
Керуючись ст. ст. 129, 130, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд
1.Позов задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 05 квітня 2023 року.

Суддя Ю.М. Невінгловська