УХВАЛА

10 квітня 2023 року

м. Київ

cправа № 908/3387/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Рогач Л. І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства (далі - АТ) "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.09.2022 та

постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2023

за позовом АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Сеал" (далі - ТОВ "НВП "Сеал")

про визнання недійсним договору поставки від 02.08.2021 № ЦЗВ-01-02321-01 та про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до ТОВ "НВП "Сеал" про визнання недійсним договору поставки від 02.08.2021 № ЦЗВ-01-02321-01 та застосування наслідків недійсності правочину.

Позивач на обґрунтування позову зазначив, що відповідач не виконав умов договору в частині надання оригіналу декларації про відповідність ТОВ "Стронг люкс" від 28.07.2017 № 28-07 з терміном дії до 28.07.2022 та оригіналу сертифіката на систему управління якості № UA8О072.40526699.1-2021, виданого Органом з сертифікації систем управління ДП "Харківстандартметрологія". Позивач також посилався на встановлення в ході кримінального провадження № 0000750 факту підробки підпису голови комісії з випробувань та директора ТОВ "Стронг люкс" на документах, що надані ТОВ "НВП "Сеал" в складі тендерної пропозиції.

Господарський суд Запорізької області рішенням від 15.09.2022 відмовив у задоволенні позову.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку про те, що на виконання пунктів 2.2 та 7.1 договору одночасно з передачею продукції позивачу були надані: рахунок-фактура, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, оригінали декларації про відповідність виробника продукції ТОВ "НВП "Сеал" з терміном дії з 01.09.2021 до 01.09.2024 та сертифіката якості № 01-09/21. Позивач не заявляв претензій щодо якості, кількості отриманої продукції або ненадання відповідачем повного пакету документів, як передбачено умовами договору. Позивач не довів, що поставлена продукція, не відповідає вказаним вище документам або вимогам державних стандартів. Зазначене свідчить про виконання відповідачем зобов`язань за договором.

Господарський суд Запорізької області додатковим рішенням від 25.10.2022 стягнув з позивача на користь відповідача 9000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Центральний апеляційний господарський суд постановою від 01.02.2023 залишив без змін рішення та додаткове рішення суду.

20.03.2023 АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.09.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2023 (повний текст складений 17.02.2023) в частині відмови у задоволенні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.09.2022, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2023.

Перевіривши дотримання форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Верховний Суд встановив таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Отже, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:

пункт 1 - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах;

пункт 2 - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення;

пункт 3 - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав, на яких подається касаційна скарга, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Отже, при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для подання касаційної скарги.

Тобто процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про те, неправильного застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди попередніх інстанцій в ухваленні оскаржуваних судових рішень, та чітко визначати конкретну підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, із вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, з одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які при цьому неправильно застосовані судом.

Скаржник повинен усвідомлювати, що зазначення будь-яких із визначених пунктами 1- 4 частини другої статті 287 ГПК України випадків потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому разі буде порушено принцип "правової визначеності".

У касаційній скарзі АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" зазначає, що суди порушили статті 2, 13, 76-78, 81, 86 ГПК України. Суд першої інстанції не надав правову оцінку та не оглянув оригінали документів, які відповідач подавав у складі тендерної пропозиції, а суд апеляційної інстанції теж залишив цей факт поза увагою.

Водночас колегія суддів зазначає, що скаржник, покликаючись на порушення норм процесуального права, не обґрунтовує зазначеного у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для подання касаційної скарги.

При цьому Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу.

За таких обставин, враховуючи, що АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" у поданій касаційній скарзі не зазначило підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, відповідно до частини другої статті 287 ГПК України, така скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" АТ "Укрзалізниця" необхідно надати касаційну скаргу в новій редакції (з урахуванням вимог частини другої статті 287), у якій заначити та належним чином обґрунтувати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.09.2022 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2023 у справі №908/3387/21 залишити без руху.

2. Встановити Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги з доданими документами направити на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, або через систему "Електронний суд" та всім іншим учасникам справи, додавши до заяви докази такого направлення, а також докази отримання цієї ухвали суду.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог суду касаційна скарга у справі №908/3387/21 вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Рогач