ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р. Справа№ 910/4020/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Гуменюк І.О.,

за участю представників:

від позивача - Пахомова В.А.

від відповідача - Філяровська Н.П.,

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства «Укрпошта» та Акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4020/22 (суддя - Баранов Д.О., повний текст складено - 26.10.2022) за позовом Акціонерного товариства «Укрпошта» до Акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення 4 369 57,67 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

До Господарського суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство «Укрпошта» з позовом до Акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення збитків в сумі 4 369 157, 67 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що відповідачем внаслідок порушення встановлених законом правил здійснення господарської діяльності в частині добросовісної поведінки при реалізації цивільних правовідносин щодо користування чужим майном завдано Акціонерному товариству «Укрпошта» збитки у вигляді неодержаного доходу, який позивач одержав би у разі додержання правил здійснення господарської діяльності відповідачем, тобто, у випадку укладення останнім договору оренди майна та внесення орендної плати за його користування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4020/22 позов задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Укртелеком» на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» 1828646,14 грн упущеної вигоди та 27429,69 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Місцевий господарський суд, дійшовши висновку про протиправність поведінки відповідача, завдання позивачу збитків, та наявності причинного зв`язку між вказаною поведінкою та завданою шкодою, визнав позовні вимоги обґрунтованими.

Разом з тим, судом було здійснено перерахунок суми збитків, з посиланням на ненадання позивачем належних доказів, якими підтверджується, що в користуванні відповідача у період з червня 2019 по серпень 2021 року перебувало приміщення загальною площею 1117 кв.м., при цьому, у такому перарахунку судом використано величину площі, відображену в Акті (відповідача) обстеження приміщень від 30.10.2019.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог на суму 2540511,53 грн та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач в апеляційній скарзі вказує, що факт користування відповідачем спірними приміщеннями загальною площею саме 1117 кв.м. підтверджується: рішенням Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2018 у справі №907/648/17; твердженнями представників АТ «Укртелеком» щодо розміщення технологічного обладнання у вказаних приміщеннях, що зазначені у позовній заяві АТ «Укртелеком» у справі №907/648/17; висновком (повідомленням) Суб`єкта оціночної діяльності ФОП Лендєл Л.І. №02/10 від 30.10.2019; виготовленням технічного паспорту та проведення інвентаризації АТ «Укртелеком» на вказаний об`єкт; листом АТ «Укртелеком» від 01.07.2019 щодо неможливості вивільнення приміщень до 01.01.2020.

Також, не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на відсутність протиправності в його поведінці, а також не погоджується зі здійсненим позивачем розрахунком суми упущеної вигоди.

Представники сторін в судовому засіданні підтримали вимоги своїх апеляційних скарг та заперечили проти скарг один одного.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - зміні в частині присудженої до стягнення суми упущеної вигоди, з наступних підстав.

ПАТ «Укртелеком» в особі Закарпатської філії у 2017 році звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ПАТ «Укрпошта» в особі Закарпатської дирекції ПАТ «Укрпошта» про визнання права власності на нежитлові приміщення підвалу №№1-23 загальною площею 590,9 кв.м., нежитлові приміщення першого поверху №№1-7 загальною площею 136,3 кв.м., нежитлові приміщення другого поверху №№1-12 загальною площею 390 кв.м. в будівлі літ. А за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 4; визнання нечинним та скасування свідоцтва про право власності на адмінбудинок під літ. А, що знаходиться на пл. Поштова, 4 у м. Ужгород, видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 02.11.2000 року Ужгородському поштамту

В рішенні Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2018 яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі №907/648/17 було встановлено наступні обставини:

« 27.02.2004 року між ВАТ «Укртелеком» та УДПЕЗ «Укрпошта» було укладено Попередню угоду про розподіл нерухомого майна, що знаходиться у спільній власності сторін, як правонаступників Закарпатського обласного державного підприємства електрозв`язку та Закарпатського обласного підприємства поштового зв`язку. Розділом 2.13 цієї угоди сторони також визначили порядок поділу будівлі на пл. Поштовій, 4 у м. Ужгород у частках кожної із сторін.

В процесі реорганізації Закарпатського обласного підприємства зв`язку відповідно до ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні» (в редакції, чинній на момент реорганізації) у відповідності до наказу Державного комітету зв`язку та інформації України від 25.11.2003 № 232 «Про передачу нерухомого майна ВАТ «Укртелеком» (Закарпатська дирекція)» (надалі - наказ Держкомзв`язку №232 ) у власність ВАТ «Укртелеком» передано нерухоме майно згідно акту приймання передачі та переліку нерухомого майна, які є додатком № 1 та № 2 до вказаного наказу. Переліки нерухомого майна, переданого державою у власність Позивача сформовані станом на 01.07.1999 рік, про що зазначено в додатках.

Так, зокрема, згідно з п. 10 вказаних в акті приймання-передачі та переліку нерухомого майна, які є додатком № 1 та №2 до наказу Держкомзв`язку №232 у власність ВАТ «Укртелеком» передано приміщення - частина будівлі за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Поштова, 4. До статутного капіталу Позивача вказане нерухоме майно включено за вартістю 368569,00 гривень, визначеною станом на 01.07.1999 рік.

06 листопада 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25.10.2000 № 185 видано свідоцтво про право власності на об`єкт нерухомого майна, яким посвідчено, що об`єкт нерухомого майна в цілому, розташований на пл. Поштова, 4 у м. Ужгород, який складається з адміністративної будівлі під літерою «А» та склади під літерами Б та В, належить на праві державної власності Ужгородського поштамту.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України № 8-92 від 15.12.1992 року «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності» та Постанови Кабінету Міністрів України № 72 від 30.01.1993 року «Про заходи щодо організації виконання Декрету Кабінету Міністрів України Про управління майном, що є у загальнодержавній власності» функції щодо управління об`єктом нерухомого майна, розташованим на пл. Поштова, 4 у м. Ужгород, в тому числі спірними приміщеннями, здійснювало Міністерство зв`язку України, а в подальшому Державний комітет зв`язку України (Указ Президента України від 11.12.1997 року N 1352/97), Державний комітет зв`язку та інформатизації України (Указ Президента України 03.06.1999 року № 601/99).

… Згідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 02.11.2000 року, будівля адмінбудинок під літ «А» в м. Ужгороді на пл. Поштовій, 4 належить на праві державної власності Ужгородському поштампу. Зазначене свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 185 від 25.10.2000 року.

Ужгородський поштамп є структурним підрозділом Закарпатської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (п. 1.1. Положення Ужгородського поштампу).

Відомості про будівлю поштамту занесені до Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, що підтверджується Витягом з даного реєстру від 31.03.2017 року, в якому зазначено, що будівля поштамту, яка знаходиться в м. Ужгород, пл. Поштова (Героїв Космосу), 4 є державним майном (20454128 - Майно Закарпатської дирекції УДПЕЗ «Укрпошта»), балансоутримувачем державного майна є Українське державне підприємство поштового зв`язку «Укрпошта», суб`єктом управління, який здійснює управління майном є Міністерство інфраструктури України.

… станом на момент складення Акта приймання-передачі нерухомого майна у власність ВАТ «Укртелеком» (25.11.2003 року), належало на праві державної власності Ужгородському поштампу, що підтверджується свідоцтвом відповідача про право власності на спірні приміщення від 02.11.2000 року, яке видане на підставі чинного рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 185 від 25.10.2000 року, що посвідчує право власності на конкретне майно, а саме: адмінбудівлю під літ. А, що знаходиться на пл. Поштова, 4 у м. Ужгород. Відтак, 25.11.2003 року спірне майно не могло бути передане у власність позивача, оскільки останнє перебувало у власності відповідача.

Згідно з Інвентарною карткою №1 обліку основних засобів (для будівель і споруд) від 28.08.1973 року, приміщення Поштамту - це трьохповерхова цегляна будівля, яка знаходиться в м. Ужгород, площа Героїв Космосу, дата введення в експлуатацію 1932 рік.

…. З 1994 року будівля поштамту перебувала на балансі Ужгородського поштамту Закарпатської дирекції УДПЕЗ «Укрпошта» (зараз Закарпатської дирекції ПАТ «Укрпошта»).

… 27.02.2004 року між ВАТ «Укртелеком» та УДПЕЗ «Укрпошта» було укладено Попередню угоду про розподіл нерухомого майна, що знаходиться у спільній власності сторін, як правонаступників Закарпатського обласного державного підприємства електрозв`язку та Закарпатського обласного підприємства поштового зв`язку. Розділом 2.13 цієї угоди сторони також визначили порядок поділу будівлі на пл. Поштовій, 4 у м. Ужгород у частках кожної із сторін. Сторонами попередньої угоди укладено акт приймання-передачі майна, складеного 27.11.2008р. на підставі попередньої угоди про розподіл нерухомого майна, яким Закарпатська філія ВАТ «Укртелеком» передала, а Закарпатська дирекція УДПЕЗ «Укрпошта» прийняла частину нерухомого майна, яке використовувалось для потреб ЗФ ВАТ «Укртелеком», що знаходиться за адресою м. Ужгород, пл. Поштова, 4.

… право власності відповідача на спірне майно підтверджене свідоцтвом про право власності, яке видане на підставі чинного рішення органу місцевого самоврядування.».

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2018 та постанова Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі №907/648/17, які набрали законної сили мають преюдиційне значення для суду при вирішенні даної справи № 910/4020/22, а встановлені ними обставини повторного доведення не потребують.

Листом № 415-вих-216- від 01.07.2019 відповідач звернувся до Закарпатської дирекція АТ «Укрпошта», в якому повідомив, що у зв`язку із набранням законної сили рішенням Господарського суду Закарпатської області по справі № 911/648/17 відповідач проводить демонтаж обладнання в будівлі літери А на пл. Поштовій, 4 в м. Ужгороді, оскільки частина обладнання не може буди демонтована, позивачу було запропоновано направити на адресу відповідача проект договору оренди відповідних приміщень загальною площею 310, 8 кв.м Також, відповідач просив вважати початком дії договору 01.01.2020 року.

Листом №0928-06 від 05.07.2019 позивач звернувся до відповідача з пропозицією 08.07.2019 направити представника відповідача для оформлення відповідного Акту з метою подання в матеріали справи №907/511/17.

В подальшому листом № 1142-31 від 19.09.2019 позивачем було направлено відповідачу повідомлення, в якому зазначено, що ним направлено для підписання договір оренди нежитлових приміщень, які безпідставно використовуються відповідачем.

Листом № 1180-31 позивач повідомив відповідача про необхідність підписання Акта обстеження нежитлових приміщень від 24.09.2019, який додано до вказаного листа. Даним актом встановлено, що станом на 24.09.2019 відповідачем використовуються приміщення у будівлі літера «А» на площі Поштовій, буд. 4 в м. Ужгороді загальною площею 542,6 кв.м. Окрім того, даним актом зафіксовано, що інші приміщення будівлі, які були предметом спору у справі №907/648/17 відповідачем звільнено.

Листом № 636-вих-46- від 24.09.2019 відповідачем повідомлено позивача про направлення проекту акту, складеного за результатами спільного огляду приміщення. Вищезазначеним актом встановлено, що станом на 24.09.2019 відповідачем зайнято у будівлі літера «А» на площі Поштовій, буд. 4 в м. Ужгороді приміщення загальною площею 414,7 кв.м. Окрім того, даним актом зафіксовано, що інші приміщення будівлі, які були предметом спору у справі №907/648/17 відповідачем звільнено.

Листом № 657-вих-119- відповідач повідомив, що ним розглянуто направлений позивачем проект акту обстеження приміщення будівлі літера «А» на площі Поштовій, буд. 4 в м. Ужгороді, проте наданий проект не відповідає вимогам, які поставлені судом в ході розгляду справи №907/511/17. З метою погодження позицій сторін, відповідач просив розглянути відредагований проект акту з урахуванням позиції відповідача.

Листом № 787-вих-216- від 31.10.2019 відповідачем направлено Закарпатській дирекції АТ «Укрпошта» повідомлення в якому зазначено, Закарпатській митниці ДФС, ТОВ «Корсі» та ПрАТ «Датагруп» 29.10.2019 надіслані повторні повідомлення про необхідність вирішення питання про користування підвальними приміщенням. Окрім того, до вищезазначеного повідомлення відповідачем долучено проект акту в якому зазначено перелік приміщень які зайняті технологічним обладнанням відповідача та окрема зазначено перелік приміщень які відповідач не займає. Відповідно до проекту акта від 30.09.2019 встановлено, що у користуванні відповідача перебувають приміщення загальною площею 442,7 кв.м.

Окрім того, позивачем долучено до матеріалів справи Акт обстеження приміщення будівлі л. А на пл. Поштова, 4 в м. Ужгород, що використовується ПАТ «Укртелеком» від 30.10.2019. Комісією в складі представників АТ «Укрпошта» в особі Закарпатської дирекції та в присутності представників відповідача встановлено, що станом на 30.10.2019 вбудовані приміщення загальною площею - 1091,20 кв.м. адмінбудівлі літ. «А», а саме: приміщення підвалу площею - 553,9 кв.м.; приміщення першого поверху площею - 123,6 кв.м.; приміщення другого поверху площею - 413,7 кв.м. на пл. Поштова, 4 в м. Ужгород не звільнено. Також, даним актом встановлено, що приміщення частково вивільнені від майна відповідача (офісного обладнання, комп`ютерної техніки), проте у виробничих приміщеннях, приміщеннях загального користування, знаходиться виробниче обладнання, інженері мережі розташовані на стелі, стінах та підлозі, якими користується відповідач; комунікаційне та виробниче обладнання не демонтовано; на дверях приміщення встановлено кодові замки. Ключі від приміщень АТ «Укрпошта», не передані, приміщення не опечатані. Даний акт складено за результатами візуального обстеження приміщень. Вищезазначений акт підписано представниками позивача.

До вищезазначеного Акту позивачем долучено повідомлення Суб`єкта оціночної діяльності ФОП Лендєл Л.І. №02/10 від 30.10.2019 у вступній частині якого зазначено, що 25.10.2019 надійшов запит Закарпатської дирекції АТ «Укрпошта» з проханням провести дослідження вбудованих приміщень підвалу, першого та другого поверхів адмінбудівлі літ «А» за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Поштова, 4 з метою вирішення питання про придатність приміщень для цілей оренди через електронну систему «Прозорро». В мотивувальній частині повідомлення зазначено, що 30.10.2019 року за адресою м. Ужгород, пл. Поштова, 4, проведено візуальне обстеження частина вбудованих приміщень загальною площею 1091,20 кв.м. адмінбудівлі літ. «А», а саме приміщень підвалу площею 553,9 кв.м., приміщень першого поверху площею 123,6 кв.м.; приміщень другого поверху площею 413,7 кв.м.в мотивувальній частині повідомлення Суб`єктом оціночної діяльності викладено припущення в яких зазначено, що при проведенні обстеження вбудованих приміщень адмінбудівлі літ. «А» встановлено, що вказані приіщення знаходяться в задовільному технічному стані, пошкоджень, які б вплинули на їх експлуатацію візуально не виявлено, приміщення придатні для здачі в оренду, але в більшості приміщень наявне майно, яке не обліковується на балансі АТ «Укрпошта». По факту встановлено, що в приміщеннях першого та другого поверхів розміщено спеціалізоване обладнання - станції телефонного та телеграфного зв`язку, у підвалі - блоки живлення для цього обладнання, в деяких приміщеннях розташовані меблі лоя розміщення обслуговуючого персоналу.

В заключній частині повідомлення Суб`єкта оціночної діяльності повідомлено, про наявність у вбудованих приміщення адмінбудівлі літ. «А» за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Поштова, 4, майна (спеціалізоване обладнання та меблі), яке не належить Закарпатській дирекції АТ «Укрпошта» і не перебуває на її балансі. Вбудовані приміщення придатні для цілей оренди після їх вивільнення або надання в оренду на договірній основі власнику вказаного майна.

Актом обстеження приміщень будівлі літ. А на пл. Поштова, 4 в м. Ужгород, що використовувались АТ «Укрпошта» від 25.08.2021 складеним комісією в складі представників позивача проведено обстеження приміщень будівлі л. «А» на пл. Поштова, 4 в м. Ужгород, які використовувались АТ «Укртелеком», та не включені до двостороннього Акту обстеження, затвердженого 25.08.2021. Згідно з двостороннім Актом обстеження від 25.08.2021 року АТ «Укртелеком» використовує в технологічному процесі приміщення загальною площею 540,5 м. кв. (з конкретним переліком приміщень та площ згідно двостороннього акту). Решта раніше зайнятих приміщень вивільнено, та АТ «Укртелеком» в особі Закарпатської філії надано доступ до вивільнених приміщень і передано ключі Закарпатській дирекції АТ «Укрпошта».

Актом обстеження приміщень будівлі літ. А на пл. Поштова, 4 в м. Ужгород, що використовувались АТ «Укрпошта» від 16.12.2021 року складеним комісією в складі представників позивача проведено обстеження приміщень будівлі л. «А» на пл. Поштова, 4 в м. Ужгород, які використовувались АТ «Укртелеком», та не включені до двостороннього Акту обстеження, затвердженого 25.08.2021. Згідно з двостороннім Актом обстеження від 16.12.2021 року АТ «Укртелеком» використовує в технологічному процесі приміщення загальною площею 334,53 м. кв. (з конкретним переліком приміщень та площ згідно двостороннього акту). Решта раніше зайнятих приміщень вивільнено, та АТ «Укртелеком» в особі Закарпатської філії надано доступ до вивільнених приміщень і передано ключі Закарпатській дирекції АТ «Укрпошта».

Згідно долученого до матеріалів справи односторонього Акту (позивача) обстеження приміщень будівлі від 25.08.2021, станом на 25.08.2021 АТ «Укртелеком» використовує в технологічному процесі приміщення загальною площею 540,5 м. кв. (з конкретним переліком приміщень та площ згідно двостороннього акту). Решта раніше зайнятих приміщень вивільнено, та АТ «Укртелеком» в особі Закарпатської філії надано доступ до вивільнених приміщень і передано ключі Закарпатській дирекції АТ «Укрпошта».

В подальшому, 01.01.2022 між Акціонерним товариством «Укрпошта» (орендодавець, позивач) та Акціонерним товариством «Укртелеком» (орендар, відповідач) укладено Договір оренди нерухомого майна №21Е000-1/22/1-22 (договір) відповідно до умов якого орендодавець зобов`язується передати орендарю в строкове платне користування нерухоме майно, розташоване в м. Ужгород, пл. Поштова, 4 літ.А, згідно з акту обстеження від 16.12.2021, загальною площею 334, 53 кв.м., та надавати орендарю послуги з утримання майна, а орендар зобов`язаний прийняти майно та послуги з утримання майна та сплачувати орендодавцю орендну плату та плату за надання послуг з утримання (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору починаючи з 01.01.2022 плата за користування майном становить 26762,4 грн без ПДВ в місяць за орендовану площу 334,53. Додатково до орендної плати нараховується ПДВ за ставкою 20%.

Пунктом 12.1. договору визначено, що договір набирає чинності після підписання сторонами акту приймання-передачі майна та діє до 30.11.204 року включно, а щодо зобов`язань невиконаних на момент закінчення дії договору - до повного їх виконання.

Актом приймання-передачі майна від 01.01.2022 підтверджується факт передачі позивачем та прийняття відповідач нерухомого майна за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, 4 літ. А, згідно акту обстеження від 16.12.2021, загальною площею 334,53 м.кв.

Долученим Актом обстеження приміщення будівлі засвідчується, що станом на 07.12.2021 відповідачем використовується в технологічному процесі приміщення загальною площею 334,53 кв.м., щодо яких сторони виявили намір укласти договір оренди.

Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, йому було завдано збитків на суму 4 369 157,67 грн. (дохід який би позивач міг отримати у випадку укладення договору оренди наведеного нерухомого майна, займаного відповідачем).

Згідно з ст. 15, ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом, зокрема, відшкодування збитків.

В ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За приписами ч. 1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

У ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Як зазначено вище, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі №3-64гс11, постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №908/2261/17, від 31.07.2019 у справі №910/15865/14, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20.

При цьому, протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 2 та ч. 3 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц, постановах Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/12204/17, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18).

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №127/16524/16-ц).

Також позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №908/2486/18, від 15.10.2020 у справі №922/3669/19, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18).

Із долучених до матеріалів справи листів позивача та відповідача вбачається, що сторонами у справі впродовж більше 2 років здійснювалась переддоговірна робота спрямована на укладення договору оренди нерухомого майна розташованого за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, 4 літ. «А», впродовж яких відповідач безпідставно користувався приміщеннями розташованими в будівлі літ. «А» на пл. Поштова, 4, м. Ужгород.

Також, спроби укладення договору оренди приміщень розташованих за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, 4 літ. «А» чинились в рамках мирного врегулювання спору при розгляді справи №907/511/17 (предмет спору - про усунення перешкод у користуванні частиною нежитлового приміщення адмінбудинку під літерою А розташованого за адресою: м. Ужгород, площа Поштова, 4).

Як вказує позивач, жодних договорів із відповідачем щодо безоплатного користування майном ним не укладалось, проте, дії відповідача впродовж тривалого часу не були спрямовані ані на звільнення приміщення, ані на укладення оплатного договору - договору оренди.

Позивач відзначає, що конклюдентні дії відповідача надавали реальних очікувань щодо укладення між сторонами договору оренди.

Разом з тим, позивач відзначав, що між ним та відповідачем не укладалось жодних договорів щодо безоплатного користування майном, проте відповідач не маючи законних підстав впродовж тривалого часу продовжував користуватись майном позивача ігноруючи пропозиції як про укладення договору оренди, так і вимоги про звільнення приміщення.

Колегія суддів вказує, що поведінка відповідача щодо знаходження у спірних приміщеннях (інформація щодо їх площі буде наведена судом нижче у даній постанові), належних прозивачу, без наявних на це правових підстав, використання їх безоплатно для своєї діяльності, а також не звільнення при цьому, є протиправною.

При цьому, перебування відповідача у вказаних приміщеннях позивача, тобто використання їх у своїй діяльності, позбавило останнього можливості отримати дохід від здачі цих приміщень.

На підтвердження реальних намірів позивача щодо здачі зайнятих відповідачем площ позивачем долучено до позовної заяви копії протоколів електронних аукціонів №UA-PS-2019-01-29-000017-3 від 12.02.2019, UA-PS-2019-02-13-000009-3 від 12.02.2019, UA-PS-2021-09-27-000048-1 від 12.10.2019, якими підтверджується проведення АТ «Укрпошта» аукціонів, предметом яких є оренда приміщень розташованих за адресою м. Ужгород, пл. Поштова, 4.

Крім цього, листування між сторонами свідчить, що позивач вживав заходів щодо укладення з відповідачем договору оренди, проте враховуючи розбіжності в даних щодо площ спірних приміщень, зайнятих відповідачем, останній продовжував безоплатно використовувати у своїй діяльності майно позивача.

Стосовно площі, займаних відповідачем приміщень, слід зазначити наступне.

В тексті позовної заяви та в розрахунках долучених до неї позивач вказує, що у користуванні відповідача у період з 01.06.2019 по 25.08.2021 перебували приміщення розташовані за адресою: м. Ужгород, пл. Поштова, 4 загальною площею 1117 кв. м

В свою чергу, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних доказів, якими підтверджується, що в користуванні відповідача у період з червня 2019 року по серпень 2021 року перебувало приміщення загальною площею 1117 кв.м.

При цьому, суд вказав, що матеріали справи містять Акт (відповідача) обстеження приміщень від 30.10.2019, яким підтверджується факт користування відповідачем приміщеннями, що знаходяться за адресою м. Ужгород, пл. Поштова, 4, загальною площею 442.7 кв.м.

Так, за висновком місцевого господарського суду вказаний Акт є належним доказом щодо підтвердження факту користування відповідачем приміщенням позивача, у зв`язку з чим саме дана величина площі має використовуватись у процесі визначення суми упущеної вигоди, а не 1117 кв.м. як вказує позивач.

Надалі, 16.12.2021 сторони погодили, що відповідач використовує 334,53 кв.м.

Отже, здійснивши власний розрахунок суми упущеної вигоди з урахуванням допущених позивачем помилок у визначенні площі на яку позивач має право нараховувати суму упущеної вигоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума упущеної вигоди складає 1828646,14 грн, а не 4369157,67 грн як зазначив позивач.

Позивач в апеляційній скарзі вказує, що факт користування відповідачем спірними приміщеннями загальною площею саме 1117 кв.м. підтверджується: рішенням Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2018 у справі №907/648/17; твердженнями представників АТ «Укртелеком» щодо розміщення технологічного обладнання у вказаних приміщеннях, що зазначені у позовній заяві АТ «Укртелеком» у справі №907/648/17; висновком (повідомленням) Суб`єкта оціночної діяльності ФОП Лендєл Л.І. №02/10 від 30.10.2019; виготовленням технічного паспорту та проведення інвентаризації АТ «Укртелеком» на вказаний об`єкт; листом АТ «Укртелеком» від 01.07.2019 щодо неможливості вивільнення приміщень до 01.01.2020.

Колегією суддів встановлено, що позивачем розрахунок збитків здійснено за наступні періоди користування відповідачем приміщеннями за такими площами: з 01 червня 2019 року по 25 серпня 2021 року (площа 1117 кв.м.); з 26 серпня 2021 року по 16 грудня 2021 року (площа 540,5 кв.м.); з 16 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року (площа 334, 53 кв.м.).

Апеляційний суд зазначає, що для підтвердження розміру збитків позивачу у даному випадку необхідно не лише довести площу, займаних відповідачем приміщень, але й період протягом якого останній їх займав.

Листування сторін у даній справі свідчить, що між ними існують розбіжності щодо займаної відповідачем площі приміщень, які дого того ж поступово ним звільнялися.

Посилання позивача на те, що факт користування відповідачем спірними приміщеннями загальною площею саме 1117 кв.м. підтверджується: судовим рішенням, висновком Суб`єкта оціночної діяльності, твердженнями представників АТ «Укртелеком» щодо розміщення технологічного обладнання у вказаних приміщеннях, що зазначені у позовній заяві АТ «Укртелеком» у справі №907/648/17, виготовленням технічного паспорту та проведення інвентаризації АТ «Укртелеком» на вказаний об`єкт, листом АТ «Укртелеком» від 01.07.2019 щодо неможливості вивільнення приміщень до 01.01.2020, не доводять обставин того, що саме у період з червня 2019 року по 25 серпня 2021 року відповідач займав приміщення площею 1117 кв.м.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем не надано належних доказів якими підтверджується, що в користуванні відповідача у період з червня 2019 по серпень 2021 року перебувало приміщення загальною площею 1117 кв.м., наданий розрахунок в цій частині є необґрунтованим.

Разом з тим, апеляційний господарський суд вважає невірним врахування судом першої інстанції Акту обстеження приміщень від 30.10.2019, згідно якого у відповідача перебували в користуванні приміщення загальною площею 442.7 кв.м

Так, вказаний Акт не затверджений позивачем та містить підписи лише комісії у складі представників АТ «Укртелеком».

При цьому, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи (т.1, а.с.65-66) наявний також Акт обстеження приміщень від 30.10.2019, затверджений, в свою чергу лише позивачем, згідно якого комісією встановлено, що станом на 30.10.2019 АТ «Укртелеком» вбудовані приміщення загальною площею 1091, 20 кв.м. не звільнено.

Таким чином, матеріали справи містять Акти позивача та відповідача від 30.10.2019, відомості в яких щодо площі займаних АТ «Укртелеком» приміщень станом на вказану дату різняться (за даними позивача площа займаних відповідачем приміщень - 1091, 20 кв.м., тоді як за даними відповідача - 442.7 кв.м.).

В свою чергу, місцевий господарський суд, не наводячи мотивування, надав перевагу доказу відповідача та здійснив перерахунок збитків за період з червня 2019 року по 25 серпня 2021 року, виходячи із площі приміщень у 442.7 кв.м.

Слід зазначити, що єдиним належним доказом наявним в матеріалах даної справи станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції, який підтверджував погоджену обопільно сторонами площу займаних приміщень відповідачем був Акт від 16.12.2021 (т.1, а.с. 48).

Так, згідно вказаного Акту обстеження сторони погодили, що АТ «Укртелеком» використовує приміщення загальною площею 334,53 кв.м.

Даний Акт складено, підписано та затверджено обопільно комісіями позивача та відповідача.

Інші належні докази, з яких можливо було б достеменно встановити площу займаних відповідачем приміщень у спірний період, станом на момент прийняття судом першої інстанції рішення, були відсутні в матеріалах справи.

При цьому, позивачем вже на стадії апеляційного провадження подано до апеляційного суду новий доказ, а саме Акт обстеження від 25.08.2021, який підписано сторонами.

Колегія суддів вказує, що станом на момент розгляду справи судом першої інстанції в матеріалах був наявний Акт обстеження від 25.08.2021 (т.1, а.с.39), проте за підписом лише комісії позивача.

В свою чергу, Акту від 25.08.2021, підписаного також і комісією відповідача, станом на дату ухвалення оскаржуваного наразі рішення до матеріалів даної справи подано не було.

В силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду.

Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 80 цього Кодексу, чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 2 вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно частини 4 цієї статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Частина 5 цієї статті визначає, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з такою заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.

Позивачем не було доведено до суду першої інстанції неможливості подання вказаного доказу.

Згідно з приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач жодних доказів на підтвердження неможливості подання вказаного Акту до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього не надав.

При цьому, зазначений Акт був поданий позивачем навіть не разом із апеляційною скаргою, а пізніше, вже під час її розгляду по суті.

З огляду на вищевикладене, наданий позивачем Акт обстеження від 25.08.2021 (який підписано сторонами) не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції.

Як вже було зазначено, єдиним належним доказом наявним в матеріалах даної справи станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції, який підтверджував погоджену обопільно сторонами площу займаних відповідачем приміщень був Акт від 16.12.2021 (т.1, а.с. 48).

Отже, з урахуванням того, що інші належні докази, з яких можливо було б достеменно встановити площу займаних відповідачем приміщень за визначений позивачем період, станом на момент прийняття судом першої інстанції рішення були відсутні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що при обрахунку суми збитків за період з 01 червня 2019 року по 31 грудня 2021 року слід виходити з площі приміщення, погодженої сторонами в Акті від 16.12.2021 (334,53 кв.м.).

Стосовно розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, апеляційний суд виходить з такого.

У ч. 3 ст. 623 ЦК України закріплено норму, яка регламентує ціни на товари, роботи, послуги тощо, які використовуються для обчислення збитків, зокрема, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не установлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Схожого змісту норми щодо ціни містять ч. 3, ч. 4 ст. 225 ГК України, якими визначено, що при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Водночас, аналіз змісту положень ЦК України та ГК України свідчить про відсутність в них закріплених норм, що детально регламентують методику розрахунку - критерії визначення (обчислення) збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема, особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки момент вчинення правопорушення упущена вигода є лише можливою майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями.

Тож у з`ясуванні критеріїв, якими слід керуватися при визначені (обрахунку) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, колегія суддів зважує на сутність правової природи категорії упущена вигода, принципи на яких ґрунтується виконання зобов`язання з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, а також функції, які повинно виконувати відшкодування збитків.

Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди пов`язує можливість отримання доходу (майнових вигод) особою, право якої порушено, саме із звичайними обставинами, тобто звичайними умовами цивільного/господарського обороту.

Тому при визначенні (обчисленні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має урахування критерію звичайних обставин (умов цивільного/господарського обороту), за яких кредитор мав достатні очікування на отримання відповідного доходу в разі належного виконання боржником своїх обов`язків.

При цьому звичайними обставинами (умовами цивільного/господарського обороту) фактично є типові (нормальні) обставини (умови) комерційного обігу (функціонування ринку).

Іншим критерієм, який необхідно враховувати при визначенні (розрахунку) розміру упущеної вигоди, є критерій розумності витрат. Сутнісний зміст цього критерію та необхідність урахування при розрахунку упущеної вигоди обумовлений принципами зобов`язального права та загальними засадами цивільного законодавства - керівними ідеями, з яких мають виходити усі без виключення учасники цивільних відносин.

Аналіз таких принципів цивільного права як справедливість, добросовісність, розумність дає підстави для висновку, що розумними витратами є витрати кредитора на отримання доходів, які він поніс би, якби не відбулося порушення права.

Слід зазначити, що визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна функція, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків.

Відтак, при визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення) як: 1) звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків.

Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди як форма цивільно-правової відповідальності застосовується з метою захисту порушених (невизнаних) цивільних прав й інтересів, та полягає у відшкодуванні правопорушником вартості майнової вигоди, яку потерпіла особа могла б мати, якби її суб`єктивне право не було порушеним (невизнаним).

Тобто, така міра відповідальності як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди перше за все є спрямованою на захист (відновлення) порушеного права потерпілого, що цілком узгоджується із приписами ч. 2 ст. 216 ГК України, якою з-поміж іншого визначено, що застосування господарських санкцій, якими у розумінні ч. 2 ст. 217 ГК України є відшкодування збитків, повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення.

Тому справедливе відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за наявності доведеності протиправної поведінки заподіювача збитків та причинного зв`язку між збитками та протиправною поведінкою є одним із ефективних засобів захисту порушених прав кредитора, адже сама лише констатація у судовому рішення порушення прав кредитора (позивача) не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним.

Позивачем при розрахунку суми упущеної вигоди використовувались значення ціни за 1 кв.м. яка відповідала дійсним цінам за оренду одного кв.м. у відповідній місцевості (м. Ужгрод) та у відповідний проміжок часу (червень 2019 - грудень 2021).

В наведеній частині колегія суддів погоджується із розрахунком позивача.

Отже, з урахуванням наведеного вище, здійснивши перерахунок суми збитків за період користування відповідачем з 01 червня 2019 року по 31 грудня 2021 року приміщенням площею 334,53 кв.м., колегією суддів встановлено, що обґрунтованим розміром упущеної вигоди, яка підлягає стягненню з АТ «Укртелеком», є 1 410 549, 08 грн.

Таким чином, в наведеній частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Стосовно доводів відповідача про застосування до вимог позивача наслідків спливу строку позовної давності, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач вказує про неправомірність безоплатного використання відповідачем, належних йому, приміщень, починаючи з 01.06.2019.

Із даним позовом позивач звернувся до суду першої інстанції (згідно відбитку штампу на першому аркуші позовної заяви) 31.05.2022, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду - зміні в частині присудженої до стягнення суми упущеної вигоди. В решті рішення - залишається без змін.

В свою чергу, вимоги апеляційної скарги позивача залишаються судом без задоволення.

З урахуванням часткового задоволення вимог апеляційної скарги відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за її подання покладається на сторони пропорційно розміру задоволенних вимог.

При цьому, оскільки судом залишається апеляційна скарга позивача без задоволення, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на апелянта (АТ «Укрпошта»).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4020/22 залишити без задоволення.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4020/22 задовольнити частково.

4. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4020/22 змінити в частині присудженої до стягнення суми упущеної вигоди.

5. Викласти п. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4020/22 в наступній редакції:

"Стягнути з Акціонерного товариства «Укртелеком» на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» 1 410 549, 08 грн. упущеної вигоди та 21 155, 46 грн. судового збору.".

6. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі №910/4020/22 - залишити без змін.

7. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрпошта» на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» 10 611, 17 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 29.03.2023 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко