ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2023 Справа № 917/1340/22

За позовною заявою Комунального підприємства "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради", вул. Коцюбинського, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36039

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017", вул. Зіньківська 19 - Б, м. Полтава, Полтавська область, 36009

про передачу товару.

Суддя Погрібна С. В.

Секретар судового засідання Горішна Ю.В.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Суть спору. Комунальним підприємством "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017", в якому просить суд:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "НАДЕЖДА РИТЕЙЛ 2017" передати Комунальному підприємству "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради", товар, а саме: пальне, яке знаходиться на відповідальному безкоштовному зберіганні згідно Договору №387 від 09.11.2020 в обсязі: 180 000 літрів дизельного пального.

Ухвалою суду від 31.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання 29.11.2022 (вх. № 9217 від 28.11.2022); відзив на позовну заяву (вх. № 9261 від 29.11.2022). Відзив та клопотання долучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 29.11.2022 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 17.01.2023, 10:00; позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

01.12.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, яка долучена судом до матеріалів справи (вх. № 9399).

17.01.2023 від позивача надійшли письмові пояснення (вх. № 555), від відповідача додаткові письмові пояснення (вх. № 558). Подані пояснення долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 17.01.2023 закрио підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 14.02.2023, 11:00.

27.01.2023 позивачем подано пояснення по справі (вх. № 1055), які долучені судом до матеріалів справи.

Від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів перерахування позивачу коштів в сумі 3 989 800,00 грн з клопотанням про поновлення строку на подання доказів (вх. № 1621).

Вказані документи долучені судом до матеріалів справи та будуть враховані при прийнятті рішення у справі.

В судовому засіданні 14.02.2023 судом досліджено матеріали справи та вирішено відкласти судове засідання на 23.03.2023.

В судовому засіданні 23.03.2023 представником позивача викладено зміст позовних вимог, відповідачем зміст заперечень.

Представникам надано заключне слово, які підтримали свою позицію викладену письмово та озвучену в судовому засіданні.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Встановивши всі обставини справи та дослідивши надані документальні докази, суд встановив, що згідно Договору № 387 від 09.11.2020 (а.с. 32-36) Об?єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров?я Полтавської області (Замовник, Позивач) з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «НАДЕЖДА РИТЕЙЛ 2017» (Постачальник, Відповідач) домовились, зокрема, про наступне:

Постачальник зобов`язується у 2020 році поставити Замовнику товар, зазначений в тендерній пропозиції, а Замовник прийняти і оплатити товар, визначений у п. 1.2. Договору.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару: Нафта і дистиляти, код за ДК 021:2015 - 09130000-9 (09134200-9 дизельне паливо (талони) 200 000 літрів.

Талон або паливна картка є документом встановленого Постачальником зразка та форми, одноразового використання, який посвідчує право Замовника та/або уповноваженого ним користувача на одержання певної кількості та певної марки пального на автозаправній станції (далі АЗС), зазначеній Постачальником у тендерній пропозиції. Талон або паливна картка має певний ступінь захисту, гарантований Постачальником (п. 1.4 Договору).

Згідно пункту 1.5. Договору право власності на пальне переходить до Замовника в момент передачі талонів або паливних карток Постачальником і може бути реалізоване в будь-який момент на АЗС, визначених Постачальником у тендерній пропозиції, тобто Постачальник зобов`язується забезпечити наявність та передати визначену кількість дизельного палива за першою вимогою Замовника по факту пред`явлення ним талону або паливної картки на певній АЗС.

Пунктом 1.6. Договору встановлено, що з моменту переходу до Замовника права власності на дизельне паливо та до моменту його фактичного отримання на АЗС, товар перебуває на відповідальному безкоштовному зберіганні в Постачальника.

Відповідно до п. 3.1. Договору ціна Договору становить: 4 332 000,00 грн. (чотири мільйони триста тридцять дві тисячі гривень 00 копійок) в т. ч. ПДВ 722 000,00 грн. (сімсот двадцять дві тисячі гривень 00 копійок).

Розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником після пред`явлення Постачальником рахунка на оплату товару (далі рахунок) та видаткової накладної на товар. Оплату за товар Замовник здійснює відповідно до п. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника згідно рахунків-фактур, видаткових накладних у строк, що не перевищує 15 робочих днів з моменту поставки товару. Постачання Товару може здійснюватися частинами. Закупівля Товару здійснюється за бюджетні кошти. Підтвердженням того, що товар оплачується за рахунок бюджетних коштів, є перерахування коштів з відповідного розрахункового рахунка Замовника, який відкритий у Державній казначейській службі України (п. 4.1. Договору).

Документом, що підтверджує прийом-передачу товару за цим Договором, є підписані Сторонами видаткові накладні (п. 4.2. Договору).

Згідно п. 5.4. Договору Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити товар шляхом здійснення заправки автотранспорту Замовника на АЗС. Заправка автотранспорту на АЗС здійснюється на підставі талонів або паливних карток Постачальника або його партнерів, далі Талони, встановленого зразка, які є документами суворої звітності. Довіреною особою Замовника для взаємовідносин по даному Договору вважається особа пред`явник Талонів або паливних карток. Перелік АЗС, на яких буде здійснюватися заправка автотранспорту Замовника, визначений у Додатку № 2 до Договору, який є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 5.5. Договору Постачальник гарантує заміну невикористаних Замовником Талонів або паливних карток, строк дії яких закінчився, на інші Талони або паливні картки такого ж номіналу та кількості, строк дії яких становить не менше 3 місяців з моменту проведення заміни.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині розрахунків до повного виконання (п. 10.1 Договору).

В подальшому між сторонами укладено ряд Додаткових угод, зокрема, щодо внесення змін до Договору № 387 в частині строку його дії (а.с. 42, 45).

Позивач вказує, що виконав свої зобов`язання за Договором № 387 від 09.11.2020 в повному обсязі, розрахувавшись по даному Договору згідно платіжного доручення № 2435 від 27.11.2020 на суму 4332000,00 грн (а.с. 49), отримало товар на підставі видаткової накладної № 85931 від 12.11.2020 (а.с. 47), товар було передано на відповідальне зберігання Відповідачу відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі».

На даний час відповідач ТОВ «НАДЕЖДА РИТЕЙЛ 2017» перешкоджає у вільному користуванні та розпорядженні пальним позивача, яке знаходиться на відповідальному зберіганні у Відповідача та неотоварює паливні талони, які поставлені на виконання умов Договору № 387 від 09.11.2020.

Згідно акту звірки неотоварених (не використаних) талонів на пальне від 17.08.2022, підписаного сторонами, обсяг пального, яке знаходиться на зберіганні у ТОВ «НАДЕЖДА Ритейл 2017» по Договору № 387 від 09.11.2020 та безпідставно не повертається на вимогу Позивача становить 180 000 літрів дизельного пального на суму 3 898 800,00 грн з ПДВ (а.с. 46).

Так, з 00 год. 00 хв. 08 серпня 2022 року паливні талони заблоковані та не отоварюються в мережі АЗС Відповідача, що призводить до реального зриву роботи системи охорони здоров`я Полтавської області в частині безперебійної роботи автотранспортних засобів спеціального призначення, у тому числі надання екстреної медичної допомоги на території Полтавської області, евакуації населення з зони бойових дій, екстреного транспортування важкопоранених військовослужбовців до лікарняних закладів України.

Вищенаведене підтверджується актами та доповідними записками представників позивача від 23.08.2022 про відмову відповідача в заправці паливом автотранспорту позивача (а.с. 7-16).

Позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про виконання умов договорів, в якому просив повідомити підстави та причини не отоварювання паливних талонів з 00 год 00 хв. 08.08.2022.

18.08.2022 на адресу позивача надійшло повідомлення за вих. №52 від 18.08.2022 від ТОВ «НАДЕЖДА Ритейл 2017» про те, що з 22 серпня 2022 року паливні талони, які поставлені на виконання умов Договору № 387 від 09.11.2020 не будуть отоварюватися через істотну зміну обставин, які Постачальник ТОВ «НАДЕЖДА Ритейл 2017» не міг передбачити на момент участі у тендері та укладенні Договору та на які Постачальник не може вплинути (а.с. 57-58).

В подальшому позивачем повторно надіслано вимоги № 321 від 26.09.2022 про невідкладне виконання умов Договору та повернення товару, претензію № 326 від 28.09.2022 по невідкладному виконанню умов Договору.

Однак на вказані вимоги Відповідач не відреагував, що і стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач у відзиві зазначив, що виконав взяті на себе зобов`язання та у строки визначені пунктом 5.1 Договором. до 31 липня 2021 року було поставлено у місце призначення на АЗС Постачальника, товар дизельне пальне, у свою чергу Замовник не повністю виконав взяті на себе зобов`язання - не звернувся протягом строку дії Договору до місця поставки товару на АЗС. Станом на 22.11.2022 частина не прийнятого Замовником дизельного палива становить 180 000 літрів дизельного палива, що підтверджується актом звірки неотоварених (не використаних) талонів на пальне за 17.08.2022 та відповідачем припинено використання АЗС у м. Лубни, вул. Драгоманова, 33а, м. Лубни, проспект Володимирський, 80/1; смт. Оржиця, вул. Центральна, 93, м. Гребінка, пров. Пирятинський, 32б, що підтверджується довідкою власника автозаправних станцій ПП «Компанія «Надежда» №124 від 21.11.2022. Також відповідач зазначає, що ТОВ «Надежда ритейл 2017» не надає послуг зі зберігання пального, не має для цього відповідної матеріально-технічної бази, навченого персоналу та ліцензії на зберігання нафтопродуктів, отже, не являється професійним зберігачем. Договір зберігання має реальний характер, тобто є укладеним з моменту передачі речі, в той же час, Позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував приймання-передачу на зберігання дизельного пального.

Також відповідач у своїх поясненнях вказує, що згідно п. 11.2 ДСТУ 7688:2015 термін зберігання дизельного пального 1 рік від дати його виготовлення. Оскільки, поставка товару мала бути здійснена з АЗС загального користування шляхом здійснення заправлення автотранспорту Позивача - Договором вимог про видачу на 200 000 літрів паспорту якості від виробника товару до Відповідача не було, що додатково свідчить про відсутність між сторонами відносин зі зберігання товару.

Також, Відповідач вказує, що АЗС, Полтавська обл, смт. Опішня, вул. П.Мирного, 71, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Драгоманова, 33а, Полтавська обл., м. Лубни, проспект Володимирський, 80/1, Полтавська обл., м. Гребінка, пров. Пирятинський, 326, є автозаправними станціями загального користування. Загальний обсяг резервуарів для дизельного пального на указаних АЗС становить 85 куб.м., згідно довідки власника. По договору № 387 від 09 листопада 2020 року ТОВ «Надежда ритейл 2017» зобов`язалося поставити 200 000 літрів, тобто на 115 000 літрів більше ніж загальна місткість резервуарів для Дизельного пального на указаних АЗС. Зберігання пального для конкретного клієнта не передбачено не тільки неможливістю через обмежені обсяги резервуарів АЗС, а також у зв`язку з обліком, тому, що облік пального (тобто надходження та реалізація пального) на АЗС ведеться через фіскальний касовий апарат, кожен відпуск пального це реалізація пального з видачею фіскального касового чеку. Законодавством України не передбачено можливості здійснення обліку пального на АЗС переданого на відповідальне зберігання.

Згідно платіжної інструкції № 56459 від 05.01.2023 на рахунок Позивача перераховано кошти в сумі 3 898 800,00 грн.

Позивач в свою чергу вказує, що Відповідачем було самовільно повернуто кошти, які будуть повернуті як помилково перераховані. Позивач підтримав вимоги про негайне виконання Відповідачем вимог Договору та передачу товару, а саме: пального, яке знаходиться на відповідальному безкоштовному зберіганні згідно Договору № 387 від 09.11.2020 у обсязі: 180 000 літрів дизельного пального.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Статтею 627 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Спірні правовідносини між сторонами виникли в зв`язку з укладенням та виконанням договору поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу (далі ГК) України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 ГК України).

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 334 ЦК України).

Пунктом 1.5. Договору передбачено, що право власності на пальне переходить до Замовника в момент передачі талонів або паливних карток Постачальником і може бути реалізоване в будь-який момент на АЗС, визначених Постачальником у тендерній пропозиції, тобто Постачальник зобов`язується забезпечити наявність та передати визначену кількість дизельного палива за першою вимогою Замовника по факту пред`явлення ним талону або паливної картки на певній АЗС.

Таким чином умовами Договору передбачено, що право власності на дизельне паливо у позивача (замовника) виникає до моменту фактичної передачі відповідного товару у володіння позивача в порядку, визначеному п. 5.4 Договору (шляхом здійснення заправки автотранспорту Замовника на АЗС відповідача).

В п. 1.2 Договору і в специфікації (додаток № 1 до Договору) визначено, що предметом договору є дизельне паливо (талони) кількістю 200 000 літрів, а п. 5.3 Договору визначено порядок виконання зобов`язань відповідача щодо поставки шляхом передачі талонів.

Згідно з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України № 281/171/578/155 від 20.05.2008, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

З урахуванням викладеного, підписана сторонами видаткова накладна № 85931 від 12.11.2020 свідчать про передачу відповідачем саме талонів на дизельне паливо кількістю 200 000 літрів на суму 4 332 000, 00 грн, а не про передачу відповідного товару (дизельного палива) позивачу як замовнику (покупцю).

Матеріалами справи підтверджується як фактичне отримання, так і використання позивачем талонів на дизельне паливо шляхом здійснення заправки автотранспорту на АЗС відповідача в період до 08.08.2022.

Так, підписаним сторонами актом звірки не отоварених талонів на пальне станом на 17.08.2022 підтверджується, що станом на дату укладення акту звірки позивачем за Договором не було отримано 180 000 літрів дизельного палива на суму 3 898 800,00 грн, при цьому в акті звірки зазначено, що звірялась відповідна кількість літрів ДП (дизельного палива) в талонах.

Відповідачем зазначені вище обставини визнаються у відзиві на позов.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до п. 1.5 Договору позивач набув право власності на дизельне паливо кількістю 200 000 літрів на суму 4 332 000, 00 грн не пізніше дати підписання видаткової накладної № 85931 від 12.11.2020.

Статтею 667 ЦК України передбачено, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, п. 1.6 Договору також передбачено, що з моменту переходу до Замовника права власності на дизельне паливо та до моменту його фактичного отримання на АЗС, дизельне паливо перебуває на відповідальному безкоштовному зберіганні у Постачальника.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Цивільні права та обов`язки також можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина 3 статті 11 ЦК України).

Таким чином, як з вимог закону (стаття 667 ЦК України), так і з умов Договору у відповідача виникло зобов`язання щодо зберігання дизельного палива, право власності на яке було набуте позивачем, до моменту його фактичного отримання на АЗС шляхом використання відповідних талонів для заправки автотранспорту.

Судом приймається до уваги, що сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (частина 2 статті 628 ЦК України).

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (частина 1 статті 936 ЦК України).

З огляду на викладене, укладений між сторонами по справі Договір має елементи договору зберігання.

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення (частини 1, 2 статті 938 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, стосовно того, що позивачем не надано доказів, якими б підтверджувався факт приймання-передачі на зберігання дизельного пального (зокрема, акт приймання-передачі майна на зберігання), визнаються судом необґрунтованими.

Статтею 937 ЦК України, на яку посилається у відзиві відповідач, дійсно передбачає, що договір зберігання у випадках, встановлених статтею 208 ЦК України (зокрема, договір, що укладається між юридичними особами), має бути укладений в письмовій формі.

Разом з тим, умова щодо зобов`язання відповідача здійснювати відповідальне безкоштовне зберігання дизельного палива, право власності на яке було набуто позивачем відповідно до умов Договору, до моменту його фактичного отримання на АЗС, міститься в п. 1.6 Договору, підписаного сторонами. Таким чином, сторонами дотримано вимоги закону щодо письмової форми договору.

З урахуванням обставин, встановлених судом, доказами перебування належного позивачу на праві власності дизельного палива на зберіганні у відповідача є видаткова накладна № 85931 від 12.11.2020 та акт звірки не отоварених талонів на пальне станом на 17.08.2022.

Договором не передбачено необхідність складання сторонами інших документів (зокрема, акту приймання-передачі) в підтвердження передачі на зберігання відповідачу дизельного палива, право власності на яке було набуте позивачем відповідно до умов Договору.

Посилаючись на необхідність тлумачення п. 1.6 Договору не на користь позивача, відповідач у відзиві не наводить свого тлумачення зазначеного положення Договору, натомість фактично заперечує його наявність та зміст. З огляду на обставини, які встановлені судом вище, відповідні заперечення відповідача визнаються судом необґрунтованими.

Доводи відповідача щодо відсутності у нього фізичної можливості для зберігання 200 000 літрів дизельного палива самі по собі не можуть слугувати підставами для звільнення відповідача від виконання зобов`язань, передбачених Договором.

Згідно з п. 6.3.5 Договору саме на відповідача покладено зобов`язання забезпечити достатню кількість дизельного палива на зазначених АЗС з метою своєчасного та належного виконання своїх обов`язків згідно з Договором.

Умовами Договору не передбачено будь-якої індивідуалізації місця зберігання дизельного палива, яке має родові ознаки та є замінним майном. Договір також не містить умов щодо здійснення зберігання придбаного позивачем дизельного палива у певних сховищах, які б належали саме відповідачу.

Як свідчить додаток № 2 до Договору, заправка автотранспорту позивача здійснювалася на заправках, які належали не відповідачу, а були або орендовані ним, або належали підприємству-партнеру.

При цьому, суд звертає увагу, що умовами Договору (п. 5.2) передбачено поставку дизельного палива в межах певних щомісячних обсягах, а також зобов`язання відповідача замінити невикористані Замовником Талони або паливні картки, строк дії яких закінчився, на інші Талони або паливні картки такого ж номіналу та кількості, строк дії яких становить не менше 3 місяців з моменту проведення заміни.

Суд також відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві, стосовно відсутності зобов`язання щодо передачі (поставки) товару після закінчення строку дії Договору.

За загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України, стаття 202 ГК України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599 - 601, 604- 609 ЦК України.

Закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Відповідна правова позиція була викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.05.2020 по справі 910/9167/19.

Відповідачем вказані зобов`язання щодо повернення зі зберігання 180 000 літрів дизельного палива виконані не були. Відповідна вимога позивача про повернення, викладена в листі вих. № 321 від 26.09.2022, а також в претензії № 326 від 28.09.2022, які були направлені позивачем рекомендованими листами, задоволена відповідачем не була, що відповідачем не заперечується.

Відповідач зазначає, що ним припинено використання АЗС, які зазначені в додатку № 2 до Договору та на момент розгляду справи він не має у користуванні інших АЗС та не здійснює реалізацію пального на території Полтавської області.

Предметом Договору є дизельне паливо, яке відноситься до речей, що визначаються родовими ознаками.

Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною (ч. 2 ст. 186 ЦК України).

Визначений частиною 1 статті 949 ЦК України обов`язок відповідача повернути поклажодавцеві (позивачу) відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості не ставиться в залежність від фактичної наявності у нього речі, яка є замінною.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під час вирішення спору, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Як ефективний необхідно розуміти такий спосіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно з частиною 5 статті 226 ГК України у разі невиконання зобов`язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов`язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків.

Оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем зобов`язання щодо повернення зі зберігання майна, право власності на яке було набуте позивачем відповідно до умов Договору, обраний позивачем у спірних зобов`язально-правових відносинах спосіб захисту (примусове виконання обов`язку в натурі) відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, який забезпечує реальне його поновлення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на Відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 209, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "НАДЕЖДА РИТЕЙЛ 2017" (вул. Зіньківська 19 - Б, м. Полтава, Полтавська область, 36009, ) передати Комунальному підприємству "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради" (вул. Коцюбинського, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) товар, а саме: пальне, яке знаходиться на відповідальному безкоштовному зберіганні згідно Договору №387 від 09.11.2020 в обсязі: 180 000 літрів дизельного пального на суму 3 898 800,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАДЕЖДА РИТЕЙЛ 2017" (вул. Зіньківська 19 - Б, м. Полтава, Полтавська область, 36009, ) на користь Комунального підприємства "Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради" (вул. Коцюбинського, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) 58 482,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.04.2023.

Суддя Погрібна С.В.