ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2023м. ДніпроСправа № 904/589/23

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ,

до Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення надмірно сплачених грошових коштів

Суддя Ярошенко В.І.

Без участі (виклику) представників сторін

ПРОЦЕДУРА

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про стягнення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 199 347, 78 грн.

Ухвалою суду від 06.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкритопровадження у справі № 904/589/23. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

23.02.2023 від Акціонерного товариства «ДніпроАзот» надійшов відзив на позовну заяву.

07.03.2023 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла відповідь на відзив.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві та відповіді на відзив

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 155165/УЗ/ЦБМЕС-21292/Ю в частині передачі товару в обумовлені строки, що призвело до прострочення поставки товару.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідач стверджує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України АТ «ДНТПРОАЗОТ» позбулося можливості безпечно та належним чином забезпечувати власну виробничо-господарську діяльність необхідними ресурсами і матеріалами та перспектива відновлення такого забезпечення найближчим часом не вбачається.

Враховуючи виниклі негативні, форс-мажорні обставини, наявність цілозмінних простоїв у структурних підрозділах, беручи до уваги наявні факти обстрілів та ураження об`єктів інфраструктури України, суттєвий ризик та небезпека заподіяння при продовженні виробничих процесів в умовах військових дій непоправної шкоди навколишньому природному середовищу, працівникам та обладнанню підприємства, населенню міста та області, а також з метою недопущення аварійних ситуацій, які можуть призвести до техногенної катастрофи, АТ «ДНІПРОАЗОТ» видано наказ від 25.02.2022 № 198 «Про простій в АТ «ДНІПРОАЗОТ», яким затверджено Акт про простій у структурних підрозділах АТ «ДНІПРОАЗОТ» від 25.02.2022 з 8:00 год.

Таким чином, у зв`язку із триваючою широкомасштабною агресією РФ проти України та об`єктивною неможливістю здійснення виробничих процесів та поставки продукції в умовах військових дій, тобто обставин, які знаходяться поза впливу АТ «ДНІПРОАЗОТ», утворення заборгованості (надмірно сплачених коштів) у розмірі 199 347, 78 грн за договором пов`язане з випадком та обставинами надзвичайного характеру, що вказує на передчасність позовних вимог позивача до відповідача на підставі п. 6.5 Договору.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

26.08.2021 між AT «Укрзалізниця» в особі функціонального структурного підрозділу «Дніпровська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» (далі позивач, покупець) та Акціонерним товариством "ДніпроАЗОТ" (далі відповідач, постачальник) було укладено договір № 155165/У3/ЦБМЕС-21292/Ю поставки хімічної продукції (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується протягом строку дії Договору поставляти (передавати у власність) покупцю визначену цим Договором та невід`ємними додатками до нього продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов`язується приймати таку продукцію та оплачувати її вартість в порядку і в строки, передбачені Договором та невід`ємними додатками до нього.

Згідно з пунктом 1.2 договору предметом поставки за цим Договором є визначена родовими ознаками продукція виробничо-технічного призначення - хлор рідкий.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що кількість та ціна Хімічної продукції, що підлягає поставці за цим Договором, узгоджуються сторонами в специфікаціях на поставку Хімічної продукції. Специфікації на поставку Хімічної продукції підписуються повноважними представниками обох Сторін, скріплюються печатками Сторін (за їх наявності) та є невід`ємними частинами (додатками) цього Договору.

Загальна сума цього договору обчислюється як вартість всієї Хімічної продукції, що зазначена у всіх підписаних сторонами Специфікаціях на поставку Хімічної продукції за цим договором (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 2.2 договору оплата Хімічної продукції здійснюється Покупцем у безготівковій формі, в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. В платіжних дорученнях Покупець повинен обов`язково вказувати номер цього Договору, дату його укладення та призначення платежу.

Пунктом 2.3 договору сторони передбачили, що хімічна продукція повинна бути оплачена Покупцем на умові повної (стовідсоткової) попередньої оплати. Попередня оплата вартості Хімічної продукції здійснюється Покупцем лише після погодження Сторонами графіку поставки (відвантаження) Хімічної продукції. Здійснення Покупцем повної сплати попередньої оплати за Хімічну продукцію є необхідною умовою виконання Постачальником своїх зобов`язань по поставці Хімічної продукції Покупцю.

Відповідно до пункту 2.4 договору перерахування Покупцем грошових коштів до погодження Сторонами графіку поставки (відвантаження) Хімічної продукції не вважається сплатою попередньої оплати за Хімічну продукцію і, не створює у Постачальника зобов`язань по поставці Хімічної продукції Покупцю. У даному випадку Хімічна продукція залишається неоплаченою, а грошові кошти повертаються Покупцю на його письмову вимогу.

Постачання Хімічної продукції Покупцеві здійснюється Постачальником на умові (базисі) поставки: EXW - склад Постачальника (Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. С.Х. Горобця, 1; Дніпропетровська обл, Криничанський р-н, смт. Аули), згідно Правил Міжнародної Торгової Палати (ІСС) з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі, в редакції 2010 р. (надалі - «ІНКОТЕРМС - 2010»). Хімічна продукція постачається Покупцеві окремими партіями (пункт 3.1 договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його укладення Сторонами і діє до 31.12.2021. Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України Сторони встановили, що умови Договору можуть застосовуватися до відносин між ними, які виникли до його укладення (пункт 8.1 договору).

Специфікацією № 1 до договору сторони встановили, що сума даної Специфікації складає 1 575 180, 00 грн (один мільйон п`ятсот сімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят грн 00 коп) у тому числі ПДВ (20%) - 262 530, 00 грн. Термін (строк) постачання хлору рідкого: по 31.12.2021.

Додатковою угодою № 1 від 28.12.2021 сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 8.1 Договору та викласти його в наступній редакції: « 8.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його укладення Сторонами і діє по 31.03.2022».

Вартість цієї додаткової угоди в першому кварталі 2022 року становитиме 315 036, 00 грн (триста п`ятнадцять тисяч тридцять шість грн 00 коп) з урахуванням ПДВ 20% 52 506, 00 грн (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот шість грн 00 коп), виходячи з розрахунку 9 тн хлору рідкого за ціною 35 004, 00 грн за 1 тонну, у тому числі ПДВ (20%) - 5 834, 00 грн за 1 тн» (пункт 2 додаткової угоди № 1).

Специфікацією № 2 до договору сторони встановили, що сума даної Специфікації складає 315 036, 00 грн (триста п`ятнадцять тисяч тридцять шість грн 00 коп) у тому числі ПДВ (20%) - 52 506, 00 грн. Термін (строк) постачання хлору рідкого: по 31.03.2022.

На виконання умов договору відповідачем було виставлено для оплати рахунки № 253 від 27.08.2021, № 256 від 22.09.2021, № 257 від 25.10.2021 на загальну суму 1 330 152 грн.

Платіжними дорученнями № 4003091 від 31.08.2021, № 4085302 від 27.09.2021, № 4265574 від 15.12.2021 Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь відповідача сплатило 1 330 152 грн.

Позивачем фактично отримано хлору рідкого відповідно видаткових накладних:

- № 10760 від 13.08.2021 - (0, 9 т) на суму 31 503, 60 грн;

- № 10910 від 19.08.2021 - (0, 995 т) на суму 34 828, 98 грн;

- № 11039 від 26.08.2021 - (0, 910 т) 31 853, 64 грн;

- № 11469 від 07.09.2021 - (4 т) 140 016 грн;

- № 11539 від 09.09.2021 - (2 т) 70 008 грн;

- № 12259 від 30.09.2021 - (2 т) 70 008 грн;

- № 12152 від 28.09.2021 - (3 т) - 105 012 грн;

- № 15238 від 11.11.2021 -(3 т) - 105 012 грн;

- № 15766 від 19.11.2021 - (1,5 т) 52 506 грн;

- № 16894 від 07.12.2021 - (4 т) 140 016 грн;

- № 17557 від 20.12.2021 - (3 т) 105 012 грн;

- № 2903 від 01.03.2022 - (3 т) 105 012 грн;

- № 4159 від 15.04.2022 - (4 т) 1 400, 16 грн.

Всього поставлено товару на загальну суму 1 130 804, 22 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене залишок попередньої оплати становить 199 347, 78 грн.

Листом № 1073/01-6 від 01.06.2022 відповідач повідомив позивача про те, що підприємство призупинило роботу виробничих потужностей з 24.02.2022 і не має можливості виробляти та відвантажувати рідкий хлор.

Претензією № БМЕСД-6/07/2048 від 21.06.2022 відповідачу було запропоновано з урахуванням неможливості виконувати зобов`язання повернути переплачену суму в розмірі 199 347, 78 грн.

Станом на дату звернення до суду суму попередньої оплати на рахунок позивача не повернуто.

Зазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з даними позовом.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між сторонами склались правовідносини поставки товару.

Щодо нормативного обґрунтування позову

Згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін.

При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15.

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Аналогічна правова позиція викладена в поставові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.

Отже, посилання у позовній заяві на зміст статті 1212 ЦК України, котра визначає загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, у випадку наявності достатніх доказів для вирішення спору по суті, не може бути перешкодою для задоволення позовних вимог з метою врегулювання спірних правовідносин між сторонами на основі інших норм матеріального права.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо належності процесуального статусу позивачів та відповідача, предмет позову, згідно якого позивач просить повернення суми попередньої оплати за недопоставлений товар, суд застосовує до спірних правовідносин положення ст. 693 ЦК України, які регулюють питання щодо попередньої оплати товару.

Щодо суми основного боргу

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що умовами договору не встановлено строк поставки товару.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Доказів поставки товару матеріали справи не містять.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо поставки товару, у зв`язку з чим позивач надіслав йому претензією № БМЕСД-6/07/2048 від 21.06.2022 про повернення повернення попередньої оплати, яку відповідач отримав 04.07.2022, відповідно строк повернення попередньої оплати у розмірі 199 347, 78 грн є таким, що настав 11.07.2022.

Відтак, у відповідача виник обов`язок повернути суму попередньої оплати відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України.

Станом на час розгляду справи доказів повернення суми попередньої оплати від представників сторін не надійшло.

Відтак, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 199 347, 78 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи відповідача викладені у відзиві на позов, господарським судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідачем зазначено, що відповідно до пунктів 6.4, 6.5 договору передбачено, що сторони, відповідно до ст. 219 ГК України, погодили, що окрім випадку та дії обставин непереборної сили підставою для звільнення Постачальника від відповідальності за порушення зобов`язань по Договору є наступні обставини надзвичайного характеру, за умови, якщо вони безпосередньо негативно впливають на можливість належного виконання Постачальником своїх зобов`язань і виникли без його умислу: зупинка роботи всіх або окремих виробництва (цехів) Постачальника, пов`язаних з виробництвом Хімічної продукції, внаслідок припинення, перерв чи обмежень урядом України або газопостачальними організаціями постачання природного газу Постачальникові. Факт виникнення таких обставин засвідчується Постачальником в тому ж самому порядку, що передбачений п. 6.3 договору. При настанні зазначених в п. п. 6.2, 6.4 Договору обставин, якщо вони безпосередньо негативно впливають на можливість виконання Стороною своїх зобов`язань за цим Договором, строк виконання зобов`язань для Сторони продовжується на весь час дії таких обставин. Якщо зазначені а п.п. 6.2, 6.4 Договору обставини діятимуть протягом З (трьох) місяців поспіль і не виявлять ознак припинення, кожна зі Сторін має право відмовитися на майбутнє від виконання своїх зобов`язань і від цього Договору шляхом направлення іншій Стороні повідомлення про таку відмову. При цьому жодна зі Сторін не має права на відшкодування їй збитків, спричинених відмовою іншої Сторони від виконання зобов`язань і від цього Договору,

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України введено воєнний стан.

Листом від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану.

Згідно зі статтею 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

З аналізу наведеного слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Обґрунтовуючи неможливість виконання договірного зобов`язання щодо невиконання умов договору, відповідач посилається на офіційний лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, відповідно до якого засвідчено форс-мажорні обставини: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президент; підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання яких форс-мажорних обставин.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні":

- Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно;

- форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до частини 4 статті 263 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду Касаційного господарського суду від 01 червня 2021 року за № 910/9258/20 вказано, що у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 року зі справи N 915/531/17, від 26 травня 2020 рок зі справи № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року зі справи N 913/785/17 викладено висновок щодо застосування статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", відповідно до якого: статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

У матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором.

Відтак, твердження відповідача про те, що затримка поставки товару відповідачем сталася з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської федерації проти України та введенням військового стану, які були відомі позивачу, є необґрунтованим.

Таким чином, суд вважає докази, надані позивачем, більш вірогідними. Крім того, відповідач заперечення позивача належними доказами не спростував.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 990, 22 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 231, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «ДніпроАзот» (51909, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. С.Х. Горобця, буд. 1; ідентифікаційний код 05761620) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Акціонерного товариства "Українська залізниця" Виробничий структурний підрозділ «Дніпровська дирекція» (03035, м. Київ, вул. Льва Толстого, 61, ідентифікаційний код 41149437) суму попередньої оплати у розмірі 199 347, 78 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 990, 22 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Ярошенко