ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Справа № 915/1031/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участі секретаря судового засідання Дюльгер І.М.

за участі представників учасників справи:

від позивача - ОСОБА_4,

Дубровний М.О.,

від відповідача - Михайлов Г.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: ОСОБА_2 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про: стягнення (витребування з володіння) частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю у розмірі 590 625,00 грн,

ОСОБА_1 (правонаступниця ОСОБА_3 ) звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 05.07.2021, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Н Авто" у розмірі 590625,00 грн., що становить 56,25% статутного капіталу ТОВ "Н Авто".

В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне.

25.07.2018 між ОСОБА_3 (далі - продавець, позивач) та ОСОБА_2 (далі - покупець, відповідач) було укладено Договір купівлі-продажу корпоративних прав (далі - договір), відповідно до умов якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купив корпоративне право на належну йому частку статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Н Авто" () (далі - товариство) у розмірі 590625,00 грн., що становить 56,25% (статутного капіталу товариства (п. 1.1 договору). Вказує, що 25.07.2018 сторонами також було складено Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Н Авто" (). 26.07.2018 Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради було зареєстровано зміну складу засновників ТОВ "Н Авто". Зазначає, що з урахуванням припису п. 1.4 договору, 26.07.2018 до ОСОБА_2 перейшло право власності на частку у статутному капіталі ТОВ "Н Авто" у розмірі 56,25%, що в грошовому еквіваленті становить 590 625, 00 грн. Також вказує, що умовами договору сторони погодили можливість проведення покупцем розрахунку за продану частку у статутному капіталі товариства із відстроченням платежу на строк до 25.10.2018. У встановлений договором строк ОСОБА_2 свого обов`язку зі сплати вартості частки у статутному капіталі товариства не виконав. З урахуванням не виконання ОСОБА_2 свого обов`язку зі сплати ОСОБА_3 вартості частки у статутному капіталі товариства, позивач 14.01.2021 звернувся до відповідача із претензією, у якій просив повернути частку у статутному капіталі. Зазначена вимога була направлена на фактичну адресу відповідача, та була отримана ним особисто. Однак, жодних відповідей на претензію від відповідача не надійшло. Натомість, відповідач 16.01.2021 сплатив заборгованість з оплати вартості частки у статутному капіталі товариства шляхом перерахування 1660,00 грн. (1000 грн. - основна заборгованість + 660 грн. - пені) на рахунок позивача в ПАТ "Банк Восток". Проте, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач відмовився від прийняття вищевказаного простроченого виконання зобов`язання, та 20.01.2021 поштовим переказом було повернуто всі сплачені відповідачем 16.01.2021 платежі в загальній сумі 1660,00 грн. 25.01.2021 позивач вдруге звернувся до відповідача із вимогою про повернення частки у статутному капіталі, у якій просив повернути частку у статутному капіталі ТОВ "Н Авто", проте вказана вимога була повернута на адресу позивача 10.02.2021 за закінченням терміну зберігання. Вказує, що позивач свої зобов`язання за Договором купівлі-продажу корпоративних прав від 25.07.2018 виконав в повному обсязі, проте, відповідач в порушення умов договору, в установлені сторонами строки - до 25.10.2018 включно, оплату за отримані корпоративні права не здійснив.

Позивач вважає належним способом захисту свого порушеного права стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки у статутному капіталі ТОВ "Н Авто" на підставі припису ч. 4 ст. 694 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №915/1031/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.08.2021, запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст. 167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

16.08.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 13.08.2021, в якому позовні вимоги ОСОБА_3 вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що 25.07.2018 між позивачем та відповідачем було укладено Договір купівлі-продажу корпоративних прав, згідно умов якого позивач передав відповідачу у власність корпоративне право на належну йому частку статутного капіталу ТОВ «Н Авто», а відповідач зобов`язаний сплатити йому вартість корпоративного права у розмірі 1000,00 грн. Зазначає, що вказана сума є незначною та була сплачена позивачу в той же день. Однак позивач відмовився видавати розписку про отримання коштів. Вважає, що саме позивач ухиляється від отримання коштів, а отже в силу приписів ч.3 ст.613 ЦК України, виконання зобов`язання по сплаті вартості корпоративного права має бути відстрочене на час прострочення кредитора. З посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 08.09.2020 у справі №916/667/18 вказує, що способом захисту, який належним чином захистить порушене право продавця є саме позовна вимога про стягнення неотриманих коштів, а не витребування у відповідача частки у статутному капіталі товариства через несплату 1000,00 грн.

26.08.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 25.08.2021, в якій просить суд наведені відповідачем у відзиві пояснення, міркування та аргументи відхилити. Зазначає, що позивач не отримував від відповідача готівкових коштів в рахунок оплати вартості отриманого корпоративного права. Вказує, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів передачі в день підписання Договору позивачу готівкових коштів у розмірі 1 000,00 грн. Зазначає, що посилання відповідача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 08.09.2020 у справі №916/667/18 є безпідставним, оскільки обставини справи №916/667/18 істотно відрізняються від даної справи.

Ухвалою суду від 26.08.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09.09.2021.

28.08.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення б/н від 28.08.2021, в яких відповідач позовні вимоги ОСОБА_3 вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

06.09.2021 до суду від позивача надійшли пояснення б/н від 03.09.2021, в яких позивач зазначає, вимогу про зобов`язання відповідача повернути спірну частку правомірною, що ґрунтується на обставинах спірних правовідносин та відповідає положенням чинного законодавства України. Подання позову з відповідною вимогою про повернення отриманого та не оплаченого у визначені строки відповідачем майна свідчить про реалізацію набутого позивачем в порядку ч. 4 ст. 694 ЦК України права вимоги та наявність його волі саме на повернення неоплаченого у строки майна, а не отримання коштів за нього. Факт виконання 16.01.2021 року (тобто з порушенням строків встановлених Договором купівлі-продажу корпоративних прав від 25.07.2018 року) покупцем (відповідачем) свого обов`язку по оплаті придбаної частки за договором жодним чином не нівелює наявності факту прострочення ним виконання такого грошового зобов`язання на момент звернення з даним позовом до суду, а відтак, і наявності правових підстав для застосування визначених ч. 4 ст. 694 ЦК України наслідків цього за вимогою позивача, з настанням права пред`явлення якої зобов`язання по оплаті придбаного майна є припиненим шляхом його трансформування в нове - повернення майна, що в свою чергу свідчить про безпідставне перерахування такої оплати. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2019 р. у справі № 289/2212/17 та постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. у справі № 623/3443/16-ц.

До суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 08.09.2021 про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення судового засідання на іншу дату.

Ухвалою суду від 09.09.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого засідання 30 днів та відкладено підготовче засідання на 19.10.2021.

27.09.2021 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову б/н від 27.09.2021.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Миколаївської області №91 від 27.09.2021, з урахування розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області №92 від 27.09.2021 про виправлення описки у розпорядженні №91 від 27.09.2021, призначено повторний автоматизований розподіл справи №915/1031/21 в частині розгляду заяви, поданої в порядку ст.ст. 136-140 ГПК України, підставою призначення повторного автоматизованого розподілу справи №915/1031/21 в частині розгляду заяви, поданої в порядку ст.ст. 136-140 ГПК України є відпустка головуючої судді Семенчук Н.О., за результатами повторного автоматизованого розподілу здійсненого відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду та на виконання підпункту 3.2.4 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Миколаївської області - справу №915/1031/21 в частині розгляду заяви, поданої в порядку ст.ст. 136-140 ГПК України призначено головуючому судді Ковалю С.М.

Ухвалою суду від 28.09.2021 (суддя -Коваль С.М.) задоволено заяву ОСОБА_3 та заборонено будь-яким державним реєстраторам, державним або приватним нотаріусам вчиняти будь-які дії з внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань відносно товариства з обмеженою відповідальністю "Н Авто" ().

18.10.2021 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення б/н від 18.10.2021.

Ухвалою суду від 19.10.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.11.2021.

11.11.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі б/н від 11.11.2021, в якому відповідач просить суд зупинити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 227, п. 1 ч. 1 ст. 229 ГПК України.

Ухвалою суду від 12.11.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено розгляд клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі на 30.11.2021.

30.11.2021 до суду від представника позивача надійшла заява б/н від 30.11.2021, в якій представник позивача зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач по справі ОСОБА_3 помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було видано свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_3 . Представник позивача просить суд провадження в даній справі зупинити до залучення до участі у справі правонаступника.

Ухвалою суду від 30.11.2021 зупинено провадження у справі №915/1031/21 до залучення до участі у справі правонаступника.

06.10.2022 від ОСОБА_1 до суду надійшло повідомлення про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі №915/1031/21 в якому вказує, що 05.10.2022 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області повідомлено, що згідно матеріалів спадкової справи №43/2021 ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом, відповідно до ст.1261 ЦК України, з правами успадкування всіх майнових та немайнових прав спадкодавця ОСОБА_3 , в тому числі право управляти, користуватися та розпоряджатись немайновими правами, які виходять з правочинів, регламентують використання речей та майна, яке перебуває в користуванні та управлінні спадкодавця на момент його смерті в підтвердження чого надає Довідку про склад спадкоємців №36/01-16 від 05.10.2022. У зв`язку з цим просить суд поновити провадження у справі №915/1031/21 та залучити ОСОБА_1 до участі у справі №915/1031/21 в якості правонаступника позивача - ОСОБА_3 .

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2022 у справі №915/1031/21, поновлено провадження у справі та залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , призначено судове засідання на 20 грудня 2022 року.

Ухвалою суду від 20.12.2022 за клопотанням позивача, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги на ухвалу суду від 25.11.2022, відкладено судове засідання на 19 січня 2023 року.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 10:13 до 11:49 у Миколаївській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Миколаївська область"), судове засідання у справі 19.01.2023 не відбулось.

Ухвалою суду від 19.01.2023 повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться 22 лютого 2023 року.

Ухвалою суду від 22.02.2023 за клопотанням відповідача відкладено судове засідання на 09 березня 20253 року.

У судовому засіданні 09 березня 2023 року оголошено перерву до 20 березня 2023 року о 09 год. 30 хв.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 09:10 до 10:44 у Миколаївській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Миколаївська область"), судове засідання у справі 20.03.2023 не відбулось.

Ухвалою суду від 20.03.2023 призначено судове засідання на 29 березня 2023 року.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та надає пояснення у справі.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову та надає пояснення.

У судовому засіданні 29.03.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступні обставини.

25 липня 2018 року між ОСОБА_3 , як продавцем, та ОСОБА_2 , як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав (далі - Договір), у відповідності до умов якого продавець продає, а покупець купує корпоративне право на належну йому частку статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Н Авто" () (далі - Товариство) у розмірі 590 625,00, що становить 56,25% статутного капіталу Товариства (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.3 Договору під терміном "корпоративні права" в цьому договорі вважається наступне: право засновника на частку 56,25% Статутного капіталу Товариства, включаючи всі права на управління, отримання відповідної частки прибутку Товариства, а також активів у разі його ліквідації у відповідності з діючим законодавством України та статутом Товариства.

Пунктом п.1.4 Договору визначено, що право власності на корпоративне право частки статутного капіталу Товариства переходить до покупця з моменту внесення відповідних змін до ЄДРПОУ.

У відповідності до п.2.1 Договору за взаємною згодою сторін вартість корпоративного права складає 1000,0 грн (одна тисяча гривень).

Згідно п.2.2 Договору оплата вартості корпоративного права відбувається покупцем шляхом сплати коштів готівкою або на рахунок продавця в день підписання цього договору, але не пізніше трьох місяців з дня підписання цього договору.

Відповідно до п.3.3 Договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплатити продавцю вартість корпоративного права за цим договором.

25 липня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підписано акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Н Авто" (), згідно якого продавець передав, а покупець прийняв частку статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Н Авто» у розмірі 590 625,00 грн., що становить 56,25 % статутного капіталу Товариства, внаслідок чого у продавця залишилась частка статутного капіталу ТОВ «Н Авто» у розмірі 459 375,00 грн., що становить 43,75% статутного капіталу товариства. Справжність підписів сторін на якому була посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. та зареєстровано в реєстрі за №1411, 1412 (т.1 а.с.11).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 04.07.2021, 26.07.2018 Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради було зареєстровано зміну складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Н Авто" (т.1 а.с.48-54).

Позивач у позові зазначає, що з урахуванням приписів п.1.4 Договору, 26.07.2018 до ОСОБА_2 перейшло право власності на частку у статутному капіталі ТОВ « Н Авто» у розмірі 56,25 %, що в грошовому еквіваленті становить 590 625,00 грн.

Так, позивач вказує, що у встановлений Договором строк ОСОБА_2 свого обов`язку із сплати вартості частки у статутному капіталі Товариства не виконав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію в якій просив відповідача вважати Договір розірваним та повернути йому частку статутного капіталу Товариства у розмірі 590 625,00 грн, що становить 56,25% статутного капіталу, вказана претензія була отримана відповідачем 19.01.2021 (т.1 а.с.13-16).

Позивач вказує, що жодних відповідей на таку претензію від відповідача не надійшло.

Натомість відповідач 16.01.2021 сплатив заборгованість з оплати вартості частки у статутному капіталі товариства шляхом перерахуванням 1 660,00 грн. (1 000,00 грн. - основна заборгованість, 660,00 грн. - пеня) на рахунок позивача в ПАТ «Банк Восток» (виписка по рахунку за період 16.01.2021 (т.1 а.с.17).

Позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором відмовився від прийняття вищевказаного простроченого виконання зобов`язання та 20.01.2021 поштовим переказом повернув всі сплачені відповідачем 16.01.2021 кошти в розмірі 1 660,00 грн., в підтвердження чого надав заяву на приймання переказу від 20.01.2021 ПН55 із повідомленням (повернення оплати, пені за дкп корпоративних прав від 25.07.2018) (т.1 а.с.18).

25.01.2021 позивач направив відповідачу цінним листом №423 з описом вкладення до нього вимогу про повернення частки у статутному капіталі, у якій просив повернути частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою "Н Авто" () у розмірі 590 652,00 грн., що становить 56,25%. Для чого просив підписати Додаткову угоду до Договору про розірвання договору та повернення частки у статному капіталі товариства. Додаткова угода, підписана ОСОБА_3 у двох примірниках та долучена до вказаної вимоги. (т.1 а.с.19-24).

Також, у вказаній вимозі, позивач, враховуючи положення чинного законодавства щодо обов`язкового нотаріального посвідчення підписів на Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі, просив відповідача 10.02.2021 о 10:00 прибути до приватного нотаріуса Бєлік Т.М. за адресою АДРЕСА_4 .

Згідно рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення №423 вказана вимога із додатками була повернута на адресу позивача за закінченням терміну зберігання.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а відповідач, в порушення умов Договору, в установлені сторонами строки - до 25.10.2018 включно, оплату за отримані корпоративні права не здійснив.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що кошти в сумі 1000,0 грн. ним були сплачені позивачу готівкою в день підписання спірного договору від 25.07.2018 та повторно сплачені 16.01.2021 разом з сумою пені за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 660,00 грн. Проте позивач відмовився від прийняття простроченого зобов`язання від ОСОБА_2 , а перераховані кошти були повернуті відповідачу поштовим переказом.

Позивач зазначає, що в день підписання Договору від 25.07.2018, відповідачем не було здійснено оплату вартості корпоративного права ні шляхом сплати готівкових коштів ні на рахунок продавця.

Позивач, посилаючись на положення ч.ч.1, 4 ст.694 ЦК України, якими унормовано, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу, а якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару, вважає належним способом захисту свого порушеного права саме стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки у статутному капіталі ТОВ "Н Авто", а тому саме з такими вимогами звернувся до суду.

На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України)

Згідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положеннями статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються, зокрема, майнові права та обов`язки, в тому числі і частка в статутному капіталі господарського товариства.

Згідно ч.2 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами характеризуються ознаками договору купівлі-продажу та, відповідно, регулюються приписами Параграфу 1 Глави 54 ЦК України.

Пунктами 2.1, 2.2 та 3.3 Договору сторони визначили, що за взаємною згодою сторін вартість корпоративного права складає 1000,0 грн. Оплата вартості корпоративного права відбувається покупцем шляхом сплати коштів готівкою або на рахунок продавця в день підписання цього договору, але не пізніше трьох місяців з дня підписання цього договору. Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплатити продавцю вартість корпоративного права за цим договором.

Отже, за умовами Договору продавець надав покупцю відстрочення платежу з оплати вартості корпоративного права на три місяці з дня підписання Договору.

Відповідно, відповідач повинен був оплатити вартість корпоративного права не пізніше 25.10.2018 включно (протягом трьох місяців з дати підписання Договору від 25.07.2018).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Позивач стверджує, що у встановлений Договором строк ОСОБА_2 свого обов`язку із сплати вартості частки у статутному капіталі Товариства не виконав.

Відповідно до ст.694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Умова про відстрочення або розстрочення платежу за договором купівлі-продажу може бути передбачена договором незалежно від складу суб`єктів такого договору та виду договору купівлі-продажу. Обмеження на встановлення умови про відстрочення або розстрочення платежу може встановлюватися тільки законом (аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №910/23976/16).

Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару (ч.4 ст.694 ЦК України).

Право вимагати повернення товару, проданого у кредит та неоплаченого покупцем, прямо передбачене законом (ч.4 ст.694 ЦК України), тому продавець частки у статутному капіталі товариства, яка була продана з відстроченням платежу та не була оплачена покупцем, має право вимагати її повернення (п.58 Постанови Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів касаційного господарського суду від 07.10.2021 у справі №925/1382/19). Повернення частки як товару може здійснюватися також шляхом заявлення вимоги про витребування частки у покупця (п.56 Постанови Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №925/1382/19).

Згідно підпункт "е" пункту 3 частини п`ятої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю подаються такі документи: один із таких відповідних документів: судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Отже, за наявності правових підстав для повернення частки у статутному капіталі за правилами, встановленими для повернення товару, проданого в кредит, належним способом захисту продавця є вимога про стягнення (витребування з володіння) частки у статутному капіталі, що і є предметом позовних вимог у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення ним оплати вартості корпоративного права шляхом сплати коштів готівкою або на рахунок продавця - 25.07.2018 (день підписання договору) чи - 25.10.2018 (не пізніше трьох місяців з дня підписання договору), як то визначено п.2.2 Договору.

Доводи відповідача про те, що 16.01.2021 ним здійснено платежі згідно Договору в якості сплати вартості корпоративного права в сумі 1000,0 грн за частку у статутному капіталі ТОВ "Н Авто" та пені в розмірі 660,00 грн за час прострочення платежу за спірним договором, судом не приймаються до уваги, оскільки такі дії відповідачем здійсненні поза встановленими Договором строками.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не було виконано обов`язку за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства в частині здійснення оплати вартості придбаної частки у встановлені п.2.2 договору строки - 25.10.2018 включно.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на прострочку кредитора, оскільки дії з перерахування коштів (16.01.2021) почали вчинятись відповідачем вже після пропуску строку платежу (25.10.2018). Крім того, за умовами п.2.2 Договору оплата могла бути проведена не лише на рахунок позивача, але і готівкою, однак доказів намагання передати позивачу грошові кошти та відмови останньої від їх отримання, у визначений Договором термін, відповідачем суду не надано.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неналежного способу захисту обраного позивачем, з посиланням на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного суду у справі №916/667/18, оскільки у справі №916/667/18 спір виник щодо договору купівлі-продажу корпоративних прав, яким було передбачено, що розрахунки між сторонами були проведені до укладення Договору, тобто до правовідносин підлягало застосування ст.692 ЦК України, тоді як у справі №915/1031/21 у Договорі передбачалось відстрочення платежу, тобто продаж відбувся у кредит, то відповідно застосуванню підлягає ст.694 ЦК України, як спеціальна норма.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає правомірним застосування до спірних правовідносин ч.4 ст.694 ЦК України щодо наслідків прострочення оплати за придбану покупцем частку в статутному капіталі ТОВ "Н Авто" у вигляді стягнення частки у статутному капіталі товариства, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 7, 11, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути (витребувати з володіння) з ОСОБА_2 (паспорт серії

НОМЕР_4 виданий Ясинуватським МВ УМВС України в Донецькій області 01.07.1997; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ; фактична адреса: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_5 виданий Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 08.02.1996; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Н Авто" у розмірі 590 625,00 грн., що становить 56,25% статутного капіталу ТОВ "Н Авто".

3. Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий Ясинуватським МВ УМВС України в Донецькій області 01.07.1997; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ; фактична адреса: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_5 виданий Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 08.02.1996; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) 8 859,38 грн. судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України .

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 10.04.2023

Суддя Н.О. Семенчук