ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023 Справа № 914/2252/20 (914/2523/21)

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., за участю секретаря судового засідання Гусак Х.Р., розглянувши матеріали справи за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Укргазбанк, м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю КОКСОХІМРЕМОНТ, м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ, м. Львів

про визнання недійсним договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018

у межах справи № 914/2252/20

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-впроваджувальне підприємство МАК, м. Запоріжжя

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ (79040, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 367а, ідентифікаційний код 40371795)

представники сторін:

від позивача: Авраміч В.О.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Бухаленков С.С.

ліквідатор ТОВ АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк Укргазбанк звернулося до Господарського суду Львівської області, у межах справи № 914/2252/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ, з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю КОКСОХІМРЕМОНТ та Товариства з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ про визнання недійсним договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018 р.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, при розподілі позовної заяви визначено єдиний унікальний номер судової справи 914/2252/20 (914/2523/21), головуючим суддею визначено суддю Морозюка А.Я., в провадженні якого перебуває справа №914/2252/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ.

Ухвалою суду від 25.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження в межах справи № 914/2252/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ, та відкрито провадження у справі; підготовче засідання призначено на 21.09.2021; встановлено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.01.2022 в позові відмовлено повністю.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 у задоволенні вимог апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Укргазбанк відмовлено, рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2022 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.08.2022 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства АБ "Укргазбанк" задоволено частково, рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 у справі №914/2252/20 (914/2523/21) скасовано, справу №914/2252/20 (914/2523/21) направлено на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Згідно з Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.09.2022 справу передано до розгляду судді Чорній Л.З.

Ухвалою суду від 23.09.2022 прийнято справу до розгляду, розгляд справи №914/2252/20(914/2523/21) здійснювати за правилами загального позовного провадження, справу призначити до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 19.10.2022.

Підстави відкладення підготовчого судового засідання викладено в ухвалі суду від 19.10.2022, розгляд справи відкладено на 09.11.2022.

Судове засідання 09.11.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Чорній Л.З. у відпустці з 09.11.2022 до 11.11.2022.

Ухвалою суду від 14.11.2022 Розгляд у підготовчому судовому засіданні призначено на 30.11.2022 о 16:00 год.

Судове засідання 30.11.2022 не відбулося у зв`язку з відсутністю електроенергії у будівлі Господарського суду Львівської області.

Ухвалою суду від 02.12.2022 підготовче засідання призначено на 21.12.2022.

В судове засідання 21.12.2022 в режимі відеоконференції з`явилась представник позивача. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Також представник позивача усно клопотала про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon (https:/easycon.com.ua/), яке судом в порядку ст. 197 ГПК України задоволено.

В судове засідання 18.01.2023 в режимі відеоконференції з`явилась представник позивача.

На електронну адресу суду представником ТОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» подано клопотання про відкладення судового засідання.

Через канцелярію суду розпорядником майна ТОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» подано клопотання про відкладення судового засідання.

В судовому засіданні представник позивача усно клопотала про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon (https:/easycon.com.ua/), яке судом в порядку ст. 197 ГПК України задоволено.

В судове засідання від 08.02.2023 представник позивач з`явилася, позовні вимоги підтримала.

Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Представник відповідача-2 в судове засідання в режимі відеоконференції з`явився, подав через канцелярію суду додаткові пояснення по справі.

В судовому засіданні представник позивача та відповідача-2 усно клопотали про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon (https:/easycon.com.ua/), яке судом в порядку ст. 197 ГПК України задоволено.

Ухвалою суду від 08.02.2023 підготовче провадження по справі №914/2252/20(914/2523/21) закрито та призначено справу до судового розгляду, розгляд справи призначено на 01.03.2023.

В судове засідання від 01.03.2023 представник позивач з`явилася, позовні вимоги підтримала.

Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Представник відповідача-2 в судове засідання в режимі відеоконференції з`явився, подав через канцелярію суду додаткові пояснення по справі.

Ухвалою суду від 01.03.2023 розгляд справи відкладено на 03.04.2023.

У судовому засіданні 03.04.2023 адвокат позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, письмових поясненнях, поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача-2 просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Судом під час нового розгляду справи враховуються вказівки, які містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.08.2022 у даній справі.

Позиції сторін.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що договір безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018, укладений ТзОВ АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ (відповідач-2) із заінтересованою особою в розумінні ст. 1 КУзПБ та пов`язаною юридичною особою, якою виступає ТзОВ КОКСОХІМРЕМОНТ (відповідач-1), і на підставі якого позикодавець (відповідач-1) зобов`язався надати позичальнику (відповідачу-2) поворотну фінансову допомогу в сумі 40 000 000,00 грн., не відповідає вимогам закону, оскільки не був спрямований на настання реальних наслідків, а здійснений виключно з метою ухилення від виконання зобов`язань перед банком (позивачем), зменшення платоспроможності боржника, включення до реєстру кредиторів штучно створених вимог на підставі договору. Позивач вказує на те, що між АБ Укргазбанк та ТзОВ Альтернативні Енергоресурси, ТзОВ АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ укладено генеральний кредитний договір №1/16/к від 07.10.2016 (з подальшими змінами та доповненнями), згідно з пунктом 5.2.8 якого позичальники взяли на себе, крім інших, зобов`язання не отримувати та не надавити кредитів їх різновидів без попередньої письмової згоди банку, і такої згоди на укладання договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018 банк не надавав. Крім того, станом на дату спірного договору відповідач-2 знав про наявну в нього заборгованість перед АБ Укргазбанк, яка існувала за генеральним кредитним договором №1/16/к від 07.10.2016 у розмірі 2 388 316,85 євро (що еквівалентно 145 142 511,00 грн.). Позивач посилається на те що підстави визнання оспорюваного правочину недійсним містяться у ст. 215 ЦК України, як загальній нормі недійсності правочину і у положеннях ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідач-1, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказував, що приписи ст. 42 КУзПБ у частині підстав для визнання недійсними правочинів боржника не підлягають застосуванню до правочинів, що були вчинені боржником до дати введення в дію КУзПБ, тобто до 21.10.2019. Також, відповідач-1 зазначив, що укладення договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018 не є порушенням умов Генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016 та не є фіктивним договором, як вважає позивач, а грошові кошти отримані в позику були направлені на погашення заборгованості перед банком(позивачем), а також на виплату заробітної плати та податків.

Відповідач-2 просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що 16.08.2018 між членами Групи Конкорд ТзОВ АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ та ТзОВ КОКСОХІМРЕМОНТ укладено договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 та додаткову угоду №1 від 20.06.2019. За рахунок отриманих коштів у розмірі 19 601 216,00 грн відповідачем-2 здійснювалось погашення кредитних зобов`язань перед АБ Укргазбанк, проводилась виплата заробітної плати та податків, закуповувалась сировина для здійснення основної діяльності. Відповідач-2 стверджує, що договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової позики укладений з дотриманням умов Генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016.

Обставини справи встановлені судом та оцінка суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 серпня 2018 між ТОВ «Коксохімремонт» (Позикодавець) та ТОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» укладено договір безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301, за умовами якого:

(п. 1.1) ТОВ «Коксохімремонт» надає ТОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» кошти у вигляді поворотної фінансової позики, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором;

(п. 1.3) поворотна фінансова позика має бути повернена в повному обсязі та не є доходом позичальника;

(п. 2.1, п. 2.2) поворотна фінансова позика надається в національній валюті України в розмірі 40 000 000,00 грн та на безоплатній основі;

(п. 2.5) поворотна фінансова позика використовується дію потреб позичальника відповідно до статутних цілей його діяльності;

(п. 3.2) повернення грошових коштів може відбуватися частинами на протязі всього часу дії договору;

(п. 8.1) договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повното виконання сторонами своїх зобов`язань, що випливають з умов договору.

Додатковою угодою №1 від 20.06.2019 сторони, серед іншого, домовились викласти п. 3.2 договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від16.08.2018 в наступній редакції « 3.2. поворотна фінансова позика повертається протягом 30 днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги»; продовжити дію договору та викласти п. 8.1 в наступній редакції «п. 8.1. цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 30.11.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань що випливають з умов даного договору».

Договір та додаткову угоду підписано з боку позикодавця директором товариства, з боку позичальника генеральним та фінансовим директорами, та скріплено печатками товариств.

ПАТ АБ Укргазбанк звернулось до суду з позовом до відповідачів - ТзОВ КОКСОХІМРЕМОНТ та ТзОВ АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ про визнання недійсним договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018 р., укладеного між ТзОВ АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ, як позичальником, та ТзОВ КОКСОХІМРЕМОНТ, як позикодавцем.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з договорів та інших правочинів.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами статті 215 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Недійсність договору як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

У постанові від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14 Верховний Суд висловив правову позицію щодо реальності господарської операції, вказав на те, що для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції.

Водночас будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (постанова Верховного Суду у справі №405/1820/17 від 24.07.2019, №910/8357/18 від 28.11.2019).

Великою Палатою Верховного Суду викладено у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) висновок про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Ухвалою суду Господарського суду Львівської області від 21.09.2020 стосовно відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ відкрито провадження у справі №914/2252/20 про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника майна.

21.09.2020 на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ за №65245.

Ухвалою Господарського Львівської області від 17.12.2020 в межах справи № 914/2252/20 визнано грошові вимоги ТОВ «КОКСОХІМРЕМОНТ» до боржника в розмірі 19 776 341,62 грн.

Постановою Господарського суду Львівської області від 21.02.2023 у справі №914/2252/20 Товариство з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого Зубка Андрія Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №798 від 23.04.2013 р.; адреса: 02125, м. Київ, вул. Старосільска, буд. 1Е, адреса для кореспонденції: 04082, м. Київ, а/с - 39). Оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про надання судом згоди на звернення стягнення на майно, яке є предметом забезпечення відмовлено.

У справі №914/2252/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ триває ліквідаційна процедура.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі № 922/719/16, від 28.09.2021 у справі №21/89б/2011(913/45/20).

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського від 28.10.2021 у справі №911/1012/13 критерієм для застосування норм ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства та ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у тому числі і до заяв, поданих після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, є дата відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний правочин укладений боржником 16.08.2018, провадження у справі про банкрутство стосовно відповідача-2 ТОВ Апс Пауер Технолоджи відкрито ухвалою суду від 21.09.2020, тобто після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, умови та підстави визнання недійсними правочинів (договорів) боржника в якому врегульовано ст. 42 цього Кодексу.

У п. 26 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.08.2022 у даній справі вказано, що беручи до уваги те, що провадження у справі про банкрутство ТОВ Апс Пауер Технолоджи було відкрите після введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства з урахуванням висновків про застосування норм права, які викладені у постанові Верховного Суду від 28.10.2021 по справі №911/1012/13, слід дійти висновку, погодившись із доводами касаційної скарги позивача, про те, що до позову останнього про визнання недійсним правочину судам слід було застосовувати положення норм статті 42 КУзПБ.

Стаття 42 КУзПБ встановлює підстави, з яких правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, а також правові наслідки визнання таких правочинів недійсними.

У порядку передбаченому статтею 42 КУзПБ можуть бути визнаними за спеціальними підставами окремі правочини боржника, що не виключає можливості визнання недійсними правочинів боржника також відповідно до статей 203, 215 ЦК України, оскільки тільки в межах провадження у справі про банкрутство законодавець визначив підсудність суду справ про визнання недійсними правочинів боржника, не обмежуючи підстав, за якими заявляються вимоги про визнання недійсним правочину (пункт 8 частини першої статті 20 ГПК України).

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною.

Відповідно до частини 1 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Згідно з частиною 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу (частини 3, 4 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства).

Позовні вимоги АБ «Укргазбанк» обгрунтовані тим, що спірний договір укладений боржником з заінтересованою особою в розумінні ст. 1 КУзПБ та пов`язаною юридичною особою, якою виступає ТОВ «Коксохімремонт», що підтверджується наступним.

Між АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Альтернативні енергоресурси», ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» (надалі також Позичальники) укладено генеральний кредитний договір №1/16/к від 07.10.2016 з подальшими змінами та доповненнями.

ТОВ «Коксохімремонт» є поручителем ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» за генеральним кредитним договором №1/16/к від 07.10.2016 на підставі Договору поруки №1/16/к/П-1 від 07.10.2016.

Поручителем ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» за генеральним кредитним договором №1/16/к від 07.10.2016 також є «Concord Engineering GМВН» (єдиний засновник ТОВ «Коксохімремонт») на підставі Договору поруки №1/16/к/П-7 на забезпечення виконання зобов`язань за генеральним кредитним договором №1/16/к від 07.10.2016.

13 лютого 2018 між Банком та ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» укладено кредитний договір про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії №2/18/к.

У розділі «Терміни, що застосовуються в договорі», юридичні особи, а саме: ТОВ «Альтернативні Енергоресурси», ТОВ «Коксохімремонт», ТОВ «Апс Пауер Технолоджи», Concord Engineering GMBH, зазначені як «група пов`язаних контрагентів».

Крім того, з метою забезпечення виконання ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» зобов`язань, що випливають з вказаного кредитного договору, укладено ряд договорів поруки, серед яких зокрема:

- Договір поруки № 2/18/к/П-1 від 17.04.2018, укладений між Банком (кредитор), ТОВ «Коксохімремонт» (поручитель) та Позичальником;

- Договір поруки № 2/18/к/П-6 від 17.04.2018, укладений між Банком (кредитор), ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» (поручитель) та Позичальником;

- Договір поруки № 2/18/к/П-7 від 17.04.2018, укладений між Банком (кредитор), ТОВ «Альтернативні Енергоресурси (поручитель) та Позичальником;

- Договір поруки № 2/18/к/П-9 від 17.04.2018, укладений між Банком (кредитор), Concord Engineering GMBH (поручитель) та Позичальником.

Водночас, кінцевим бенефіціаром ТОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ», ТОВ «Біо Енерджи Дніпро» та ТОВ «АЛЬТЕРНАТИВНІ ЕНЕРГОРЕСУРСИ» є Сперідонов Олег, Латвійська Республіка, м. Ріга, Штірну Йела, 57 А-1, Lva-1084).

Також, позивач обґрунтовуючи позовну заяву про визнання недійсним договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018 вказав, що договір укладено із заінтересованою особою та здійснений виключно з метою ухилення від виконання зобов`язань перед банком, зменшення платоспроможності боржника, включення до реєстру кредиторів штучно створених вимог на підставі договору, та що оспорюваний договір не відповідає критеріям розумності та добросовісності, та не був направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 203 ЦК України, яка містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та є підставою для визнання цього договору недійсними згідно з положеннями статей 215, 234 ЦК України.

У позовній заяві позивач зазначав, що боржник, який вчиняє дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми позики діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Водночас будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (висновки викладені у постановах ВС КГС від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17).

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може» (висновки викладені у постановах ВС КГС від 20.05.2020 у справі № 922/1903/18; аналогічні за змістом висновки стосовно фраудаторних правочинів висловлено Верховним Судом у постановах від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011).

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що спірний договір укладено всупереч вимогам пункту 5.2.8 Генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016, укладеного між АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Альтернативні Енергоресурси», ТОВ «Апс Пауер Технолоджи», а саме: «Позичальник зобов`язується не отримувати та не надавати кредитів, їх різновидів (фінансових позик, гарантій, надання порук, здійснення авалювання векселів, фінансового лізингу, розміщення облігацій, відкриття акредитивів) без попередньої письмової згоди банку (не враховуючи фінансові позики між позичальниками). Отримання фінансових позик від членів Групи Конкорд можливе без попередньої письмової згоди банку. Позичальник зобов`язаний письмово повідомити банк про отримання фінансової позики від будь-якого члена Групи Конкорд не пізніше 5-го банківського дня з дня укладання відповідного правочину із зазначенням суттєвих умов отримання фінансової позики».

Відповідачі посилалися на те, що укладення спірного договору, підпадає під виключення із пункту 5.2.8.1 Генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016, оскільки відповідно до договору про внесення змін та доповнень №4 від 27.03.2017, сторони домовились викласти пункти, в т.ч. 5.2.8.1 Генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016 у новій редакції наступного змісту: п. 5.2.8.1 Позичальник зобов`язується не отримувати та не надавати кредитів, їх різновидів (фінансових позик, гарантій, надання порук, здійснення авалювання векселів, фінансового лізингу, розміщення облігацій, відкриття акредитивів) без попередньої письмової згоди банку (не враховуючи фінансові позики між позичальниками). Отримання фінансових позик від членів Групи Конкорд можливе без попередньої письмової згоди банку. Позичальник зобов`язаний письмово повідомити банк про отримання фінансової позики від будь-якого члена Групи Конкорд не пізніше 5-го банківського дня з дня укладання відповідного правочину із зазначенням суттєвих умов отримання фінансової позики.

До матеріалів справи долучено копію договору про надання кредиту у формі невідновлювальної кредитної лінії №2/18/к від 13.02.2018, укладеного між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «БІО ЕНЕРДЖИ ДНІПРО», в розділі «Терміни, що застосовуються в договорі» зазначено, що група пов`язаних контрагентів (ГПК) - два або більше контрагентів - що згідно з вимогами глави 1 розділу VI Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 28 серпня 2001 року № 368, із змінами і доповненнями, визначені як такі, що несуть спільний економічний ризик а саме: ТОВ «БЮ ЕНЕРДЖИ ДНІПРО», ТОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ», ТОВ «АЛЬТЕРНАТИВНІ ЕНЕРГОРЕСУРСИ», ТОВ «КОНКОРД ІНДАСТРІАЛ КЕМІКАЛС», ТОВ «НВП «МАК», ТОВ «ПФГ «Конкорд», ТОВ «Коксохімремонт», ТОВ «КОКСОХІМСТАНЦІЯ», «ПРЕДСТАВНИЦТВО «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» та інші.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» АБ «Укргазбанк» про отримання фінансової позики від будь-якого члена Групи Конкорд не пізніше 5-го банківського дня з дня укладання відповідного правочину із зазначенням суттєвих умов отримання фінансової позики.

Позивач посилається на те, що станом на дату укледання спірного договору ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» знав про наявну в нього заборгованість перед АБ «Укргазбанк», яка існувала за генеральним кредитним договором №1/16/к від 07.10.2016 у розмірі 2 388 316,85 євро та 2 583 718,17 дол. США та 381 грн. (що еквівалентно 145 142 511,00 грн.). Позивач вважає, що прийнявши нові зобов`язання ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» з недобросовісною метою ухилився від виконання прострочених зобов`язань перед АБ «Укргазбанк» як кредитором. На думку позивача, укладення договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018 було економічно не вигідним для боржника, що призвело до зменшення активів та виникнення зобов`язань всупереч інтересам боржника, а також з метою включення до реєстру вимог кредиторів штучно створених вимог на підставі договору.

АБ «Укргазбанк» у додаткових поясненнях від 19.10.2022 посилається на наступне. Як вбачається з таблиці руху коштів, яка долучена до матеріалів справи ТОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» у період, коли у останнього була наявна заборгованість перед АБ «Укргазбанк», боржник здійснював перерахування коштів на користь пов`язаного позичальника ТОВ «Альтернативні енергоресурси» на загальну суму 5 548 126,00 грн, з яких 1 209,00 грн це повернення позики, а 5 546 917,00 грн перерахування коштів на підставі Договору безвідсоткової поворотної позики №06/08 від 08.06.16. Також, як вбачається таблиці руху коштів на погашення заборгованості за Генеральним кредитним договором №1/16/к від 07.10.2016 Боржником спрямовано кошти у розмірі всього 467 027,44 грн (15.08.2019 та 15.01.2019), однак встановити, що зазначені кошти були отримані саме на підставі Спірного договору не вдається можливим. До матеріалів справи долучено банківські виписки по рахунках ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» не за весь період отримання позики, а за вибіркові періоди - по окремих днях (22.08.2018, 21.08.2018, 28.08.2018, 21.09.2018, 04.10.2018, 12.10.2018, 19.10.2018, 31.10.2018, 22.11.2018, 29.11.2018, 12.12.2018, 14.12.2018, 21.12.2018, 08.01.2019, 11.01.2019, 14.01.2019, 15.01.2019, 18.01.2019, 01.03.2019, 05.04.2019, 27.06.2019, 10.07.2019, 09.08.2019, 12.08.2019). За таких обставин, встановити факт неповернення ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» поворотної фінансової позики на користь ТОВ «Коксохімремонт» неможливо з огляду на відсутність первинних бухгалтерських документів та/або банківських виписок за весь період взаємовідносин на підставі спірного договору між відповідачами, тобто з 16.08.2018 по 20.09.2020.

У постанові від 30.01.2019 у справі № 911/5358/14 Верховний Суд висловив правову позицію щодо реальності господарської операції, та вказав на те, що для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" суб`єктами правових відносин, що виникають при здійсненні переказу коштів, є учасники, користувачі (платники, отримувачі) платіжних систем. Відносини між суб`єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час розгляду справи судом), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

До матеріалів справи долучено Виписки по особових рахунках ТзОВ АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ за період з 2018-2019 роки, сформовані ПАТ АКБ Конкорд та ПАТ АБ Укргазбанк засобами Системи дистанційного обслуговування, із записами про рух коштів по рахунку, в тому числі про надходження грошових коштів за договором безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018 на суму 19 601 216,00 грн та долучено розгорнуту таблицю щодо руху грошових коштів по рахунку ТзОВ АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ. Проте, до матеріалів справи долучено банківські виписки по рахунках ТзОВ АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ не за весь період отримання позики, а за вибіркові періоди.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані.

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься : момент укладення договору; контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може. (п. 157 постанови ВС КГС від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16).

Укладаючи угоду, сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента, та виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності, тобто кожна сторона повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін.

Боржник, який вчиняє дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми позики діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Водночас будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

Отже, договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на дату укладення оспорюваного договору позики, ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» не було виконано зобов`язання перед ПАТ АБ Укргазбанк за генеральним кредитним договором №1/16/к від 07.10.2016. До матеріалів справи долучено вимоги банку від 17.01.2017, 18.01.2017, 21.03.2018. У повідомленні ПАТ АБ Укргазбанк від 17.01.2017 зазначено, що станом на 17.01.2017 заборгованість ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» за додатковими договорами до генерального кредитного договору становить 1 725 241,79 євро (50 667 247,66 грн еквівалентом на 17.01.2017), у повідомленні від 18.01.2018 вказано, що станом на 18.01.2017 заборгованість ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» за додатковими договорами до генерального кредитного договору становить 1 725 241,79 євро (24 466 546,32 грн еквівалентом на 18.01.2017).

Укладений ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» договір безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018 порушує інтереси інших учасників господарських відносин, зокрема, кредиторів товариства, вимоги яких існували і не були погашені боржником станом на дату укладення оспорюваного правочину.

Особи, які діяли від імені ТОВ «Апс Пауер Технолоджи» у порушення принципів розумності при укладенні договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018, здійснили неправомірні дії з метою утворення неплатоспроможності підприємства та унеможливили проведення розрахунків з його кредиторами, що суперечить інтересам кредиторів.

Таким чином, договір безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018, укладений між ТОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» та ТОВ «Коксохімремонт», під час наявності боргів ТОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ», є підставою для визнання договору від 16.08.2018 недійсним відповідно до ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно із пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

З огляду на викладені обставини та наведені норми, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог, у зв`язку з чим вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Судові витрати.

У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №6454-131 від 14.06.2021 на суму 2 270,00 грн.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів.

Разом з тим, якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (пункт 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013). З огляду на вказане, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на відповідача-1 та відповідача-2 порівну.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір безвідсоткової поворотної фінансової позики №АПС-0301 від 16.08.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ та Товариством з обмеженою відповідальністю КОКСОХІМРЕМОНТ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю КОКСОХІМРЕМОНТ (50006, м. Кривий Ріг, вул. Цимлянська, 1-Д; ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Укргазбанк (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1; ) 1 135,00 грн судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 367-А; ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Укргазбанк (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1; ) 1 135,00 грн судового збору.

Накази видати згідно з ст. 327 ГПК України після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.04.2023.

Суддя Чорній Л.З.