ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2023 року м.Дніпро Справа № 904/2060/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Березкіної О.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 (повний текст складено та підписано 26.12.2022 суддя Рудь І.А.) у справі №904/2060/22

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажів у розмірі 258 023 грн 53 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 18.07.2022 № 11/2013300(АБ), в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за несвоєчасну доставку вантажу у загальній сумі 258 023 грн. 53 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на адресу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" у період серпень-жовтень 2021 року на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці надходили вантажі за залізничними накладними, які додані до позовної заяви. Під час здійснення перевезень за вказаними залізничними накладними, відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, визначених пунктом 41 Статуту Залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що підтверджується електронними цифровими підписами одержувача у графі 53 та відмітками, проставленими залізницею в графах 51, 52 зазначених накладних. На підставі статті 116 Статуту Залізниць України позивачем розрахований штраф за несвоєчасну доставку вантажів за вказаними залізничними накладними, несплачена сума якого складає 258 023 грн. 53 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 у справі №904/2060/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" 258 023 грн 53 коп. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, 3 870 грн 35 коп. витрат зі сплати судового збору.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд виходив з того, що протягом серпня-жовтня 2021 на адресу позивача (одержувача) надійшли вагони за залізничними накладними № 34569228, № 34674499, № 34677948, № 34677955, № 34677989, № 34683524, № 34730325, № 40716722, № 34642991, № 34752261, № 37617156, № 37618139, № 37721024, № 40244477, № 40312688, № 40462129, № 40462178, № 40471427, № 40504383, № 40581019, № 40620916, № 40581027, № 40621120, № 40782559, № 40827636, № 42951459, № 44946887, № 32185837, № 32228256, № 34893214, № 34893230, № 34939876, № 34939884, № 34939892, № 34939900, № 34940429, № 34952762, № 34952895, № 37998630, № 38021853, № 38042446, № 38057006, № 38316998, № 32206823, № 38304812, № 38313359, № 40916835, № 40916843, № 40955015, № 40955148, № 41047085, № 41047101, №41247560, №41464710, №41477977, №41477985, №41564121, №41647066, №41647074, № 41605841, № 41648601, № 41648619, № 41861667, № 41847278, № 38534129, № 38818811, № 38816963, № 38848404, № 38854279, № 38854287, № 38971479, № 39078712, № 39092010, № 39156799, № 39159744, № 39163506, № 39101266, № 39101274, № 39120563, № 39243902, № 39244603, № 39325204, № 39346234, №32413965 (далі разом - накладні). Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладні містять, зокрема дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо. Як вбачається з календарних штемпелів на вищевказаних накладних, вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно з п. 41 Статуту та Правилами обчислення термінів доставки вантажів. Долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок штрафу судом визнається обґрунтованим, оскільки здійснений з урахуванням Правил обчислення термінів доставки вантажів, у тому числі з урахуванням відстані доставки, кількості повних діб доставки вантажу і провізної плати. Доводи відповідача щодо звільнення залізниці від сплати штрафу в сумі 72 712 грн 28 коп., у зв`язку із несвоєчасним розкредитуванням позивачем перевізного документу за накладними №№ 34677948, 34677955, 34677989, 38818811, 34674499, 38313359, 40916835, 40955015, 40955148, 41464710, 41477977, 41477985, 41847278, 41861667 відхилено судом першої інстанції з огляду на те, що сторонами у відповідності до п. 2.1 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, розроблений і затверджений Єдиний технологічний процес роботи під`їзної колії ВАТ ЗМК Запоріжсталь, яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (надалі - ЄТП), яким передбачені операції з вантажами (вагонами), що прибувають чи відправляються на/з під`їзної колії. Пунктами 5, 6 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії ВАТ ЗМК Запоріжсталь, яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці від 30.09.2016 № ПР/М-16-3/1-НЮ, передбачено, що усі вагони передаються на під`їзну колію через інтервал 1година 40хвили, приймально-здавальні операції проводяться на узгоджених коліях парків "А" і "Б" станції Запоріжжя - Ліве, вагони для під`їзної колії подаються локомотивами залізниці. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Окрім того, порядок приймально-здавальних операцій і оформлення документів, зокрема відомостей подачі вагонів, передбачені в п.п.2.6, 2.7 ЄТП.

Належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції - є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком № 6 до Правил користування.

В даному випадку вивантаження здійснювалося на під`їзній колії, що належать ПАТ Запоріжсталь. Акти загальної форми ГУ-23, які б свідчили про затримку вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, відповідачем не складалися. Отже, добовий термін вивантаження та вивезення одержувачем вантажу необхідно розраховувати з часу фактичної подачі вагонів на приймально-здавальні колії. Залізницею не надано доказів на підтвердження неможливості своєчасної подачі вагонів на приймально-здавальні колії в порядку і строки, визначені у п. п. 5, 6 договору від 30.09.2016 № ПР/М-16-3/1-НЮ за вищезазначеними накладними. Крім того, сторонами не узгоджено порядок повідомлення про прибуття вантажу, що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області по справі №908/1150/18 від 21.08.2018, залишеним в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019. Доводи відповідача щодо неправильного визначення позивачем терміну доставки вантажів за накладними №№ 39101266, 32206823, 32228256, 32413965, 34569228, 34683524, 34730325, 34752261, 34893214, 34893230, 34939876, 34939884, 34939892, 34939900, 34952762, 34952895, 37617156, 38021853, 38042446, 38316998, 39101274, 39120563, 39325204, 39346234, 40244477, 40312688, 40462129, 40462178, 40620916, 40621120, 40716722, 40782559, 40827636, 40916843, 41047085, 41047101, 41247560, 41564121, 41648601, 41648619, 42951459, 37618139, 40471427, 40504383, 41605841, 41647066, 41647074, 44946887 (без урахування актів загальної форми щодо збільшення терміну доставки на термін затримки в процесі перевезення не з вини залізниці) та , відповідно неправомірне нарахування штрафу на суму 160 020 грн 05 коп., місцевий господарський суд визнав безпідставними, з огляду на те, перелік причин затримки, визначених у пункті 2.9 Правил, не є вичерпним.

Дослідивши акти загальної форми ГУ-23, надані відповідачем в обґрунтування своїх заперечень: від 19.09.2021 № 27151, від 02.10.2021 № 28337, від 13.08.2021 № 23097, від 20.08.2021 № 23679, від 22.08.2021 № 23986, від 16.08.2021 № 23374, від 01.09.2021 № 25068, від 01.09.2021 № 25069, від 02.09.2021 № 25242, від 06.09.2021 № 25695, від 01.09.2021 №25089, від 22.10.2021 № 30791, від 26.10.2021 № 31266, від 27.10.2021 № 330, від 16.08.2021 № 23402, від 14.08.2021 № 23202, від 23.08.2021 № 24079, від 29.08.2021 № 24742, від 30.08.2021 № 24868, від 05.09.2021 № 25506, від 08.09.2021 № 25886, від 10.09.2021 № 26106, від 16.09.2021 № 26889, від 21.09.2021 № 27306, від 21.09.2021 № 27357, від 07.08.2021 № 22495, від 19.09.2021 № 27151, від 21.09.2021 № 27332, від 07.09.2021 № 22496, від 24.09.2021 № 6507, від 12.08.2021 № 5279, від 31.08.2021 № 5804, від 18.08.2021 № 5412, від 31.08.2021 № 5804, від 14.09.2021 № 6220, від 20.10.2021 № 7329, від 25.08.2021 № 5611, від 07.08.2021 № 6019, від 09.09.2021 № 6061, від 19.09.2021 № 6384, від 06.08.2021 № 5137, від 20.08.2021 № 5498, які складені станціями Знам`янка та Помошная, відповідно до п. 2.9 наказу №644 від 21.11.2000., місцевий господарський суд встановив відсутність наступних актів: від 20.08.2021 № 23679 (натомість наданий акт від 19.08.2021 № 23679), від 01.09.2021 № 25068 (натомість наданий акт від 31.08.2021 № 25068), від 01.09.2021 № 25069 (натомість наданий акт від 31.08.2021 № 25069), від 22.10.2021 № 30791 (натомість наданий акт від 20.10.2021 №30791), від 05.09.2021 № 25506 (натомість наданий акт від 04.09.2021 № 25506), від 21.09.2021 № 27306 (натомість наданий акт від 20.09.2021 № 273065), від 21.09.2021 № 27332 (натомість наданий акт від 20.09.2021 № 27332). Акт від 20.08.2021 № 5498, на який посилається відповідач, в матеріалах справи взагалі відсутній. У наявних вищевказаних актах загальної форми в описі обставин, що викликали складання акту значиться: "Термін доставки збільшується від 2-6 діб в межах ДН-3 Одеської залізниці згідно п. 2.9 нак. №644 від 21.11.2000 р. перерва в перевезенні не з вини залізниці, внаслідок введення карантину, згідно постанови КМУ від 11.03.2020 211 ст.41-1 Закону України Про торгово-промислові Палати в Україні, а також конвенц. заборон. Зазначені підстави затримки вагонів за вказаними накладними, на думку суду першої інстанції не є підставою для продовження терміну доставки вантажу згідно п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу. Разом з цим, зазначені акти також не містять наведених у п.3 Правил складання актів підстав. Таким чином, надані відповідачем акти загальної форми не є належними доказами, на підставі яких можна встановити причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, оскільки в порушення вимог п.8 Правил користування вагонами в актах загальної форми не вказано час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів. Крім того, з положення п. 2.9 Правил вбачається, що строк подовжується за умови доведення, що затримка виникла з вини відправника або одержувача, або не з вини залізниці.

У свою чергу, Укрзалізниця має право запроваджувати, за погодженням з Мінтрансом, тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони під час стихійного лиха, виникнення інших надзвичайних обставин, скупчення нерозвантажених транспортних засобів у пунктах призначення (ст. 29 Статуту залізниць України).

Відповідачем не надано належних доказів існування будь-яких конвенційних заборон на перевезення вантажів залізницями України.

Стосовно ведення карантину суд зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження карантинних обмежень введених на території України, які б обмежували вантажні перевезення.

З урахуванням вищевикладенного, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для врахування актів, визначених в графі 49 залізничних накладних, оскільки вказані акти загальної форми не містять посилання на конкретні конвенції та карантинні обмеження, а зазначені у них відомості не дозволяють дійти висновку про існування підстав для збільшення терміну доставки вантажу.

За встановлених обставин, відповідач належних доказів відсутності вини в порушенні терміну доставки вантажів та заперечень по суті позовних вимог в частині стягнення штрафу в сумі 258 023 грн 53 коп. суду не надав.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 258 023 грн 53 коп. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачем не зазначено причин несвоєчасної доставки вантажу на адресу позивача, який прибув у період з 08.08.2021 по 2910.2021 (тобто до оголошення воєнного стану на території України) та не доведено поважності причин пропуску такого строку, в зв`язку із чим, дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, врахувавши розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання та розмір штрафу, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки вказані відповідачем обставини не є винятковими, під час війни сторони знаходиться у рівних умовах ведення бізнесу та несуть тягар наслідків збройної агресії Російської Федерації. Окрім того господарський суд зазначає, що Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладається на порушника відповідальність, яка, зокрема, передбачена пунктом 116 Статуту. Тобто штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту. При цьому зазначений штраф стягується незалежно від наявності збитків та наслідків. Перевезення вантажів є основним видом діяльності відповідача, а отже відповідач мав належно виконувати договірні зобов`язання. З метою дотримання балансу інтересів сторін, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу та відмову у задоволенні клопотання відповідача.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаними рішеннями, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 232 732,33 грн.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційну скаргу обґрунтовано настуним:

- в матеріалах справи містяться накладні, в графі 49 яких зазначено час отримання представником вантажоодержувача повідомлення про прибуття вантажу. Відтак, немає підстав вважати, що вантажоодержувач не був повідомлений про прибуття вантажу належним чином.

- зіставивши час та дату, що проставлені біля ЕЦП у графі 49 спірних накладних із датою та часом, що проставлені у пам`ятках про подавання вагонів, можна прийти до висновку про те, що Позивачем спірні вагони дійсно були вивезені із станції у строк, що перевищує 1 добу, а тому відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України залізниця звільнена від сплати штрафу на несвоєчасну доставку вантажу з цими накладними.

- інформаційною системою Перевізника є АС Клієнт УЗ (Автоматизована система з оформлення та обробки перевізних документів на перевезення вантажів залізничним транспортом України вантажовідправниками через мережу Інтернет) користуються всі без виключення клієнти УЗ, яким необхідно скористатись послугами залізниці для перевезення вантажів, в тому числі й ПАТ «Запоріжсталь». Саме у вищезазначеній системі відбувається проставлення одержувачем ЕЦП у електронних накладних. Таким чином Позивач, надавши в додатках до позовної заяви накладні, в яких наявні відмітки про проставлення ЕЦП, сам спростовує своє твердження про відсутність між позивачем та Відповідачем порядку повідомлення про прибуття вантажу.

Відтак судом безпідставно задоволено позовні вимоги на суму 72 712 грн 28 коп.

- перелік причин затримки, визначених у пункті 2.9 Правил, не є вичерпним.

В підтвердження обставин затримки вантажів було надано акти загальної форми ст. Знам`янка Одеської залізниці та Помошная Одеської залізниці, та Запоріжжя Ліве Придніпровської де зазначено, що затримка відбулася у зв`язку з тимчасовою перервою в перевезенні не з вини залізниці, внаслідок введення карантину згідно постанови КМУ від 11.03.2020 року, а також дії конвенції заборон.

Вказані акти загальної форми містять назву станції, на якій здійснено затримання вантажу, перелік осіб, які їх підписали, дату складення, копії актів загальної форми, надруковані в АРМ, про що безпосередньо зазначено на таких копіях, що спростовує доводи Позивача про неналежність актів загальної форми.

- у графі 49 залізничних накладних №№ 39101266, 32206823, 32228256, 32413965, 34569228, 34683524, 34730325, 34752261, 34893214, 34893230, 34939876, 34939884, 34939892, 34939900, 34952762, 34952895, 37617156, 38021853, 38042446, 38316998, 39101274, 39120563, 39325204, 39346234, 40244477, 40312688, 40462129, 40462178, 40620916, 40621120, 40716722, 40782559, 40827636, 40916843, 41047085, 41047101, 41247560, 41564121, 41648601, 41648619, 42951459, 37618139, 40471427, 40504383, 41605841, 41647066, 41647074, 44946887 міститься відмітка про збільшення терміну доставки згідно з пунктом 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів із зазначенням актів загальної форми ГУ-23.

Вважаємо, що позовні вимоги у частині стягнення штрафу на суму 160 020 грн. 05 коп не підлягають задоволенню.

- судом при винесенні оскаржуваного рішення не враховано, що, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи відсутність у справі доказів негативних наслідків від несвоєчасної доставки вантажу, що свідчили б про погіршення фінансового стану Позивача, ускладнення в його господарській діяльності чи завдання йому збитків в результаті дій Відповідача, а також враховуючи стратегічне значення Акціонерного товариства «Українська залізниця», як важливого підприємства залізничного транспорту, яке здійснює в першу чергу на даний час військових, військових, медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги та безпідставно не зменшено штраф, заявлений Позивачем до стягнення.

Нарахований штраф є значним в даний час, коли АТ «Укрзалізниця» несе прямі збитки.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" вказує, що:

- вантажі по всім накладним, наданим до матеріалів справи, були доставлені на станцію призначення поза межами терміну на доставку даних вантажів. Тому в даному випадку відсутні підстави для звільнення залізниці від відповідальності за несвоєчасну доставку вантажу.

- дата та час, зазначені в графі 49 накладної, не є повідомленням про прибуття вантажу в розумінні Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів і, відповідно, не може бути використані як момент відліку строку на видачу та розкредитування вантажу.

- доставка вантажу засвідчується відмітками в графах 56, 52 залізничних накладних, а не в графах 51, 49 накладних.

Належних та допустимих доказів повідомлення вантажоодержувача про час подавання вагонів під вивантаження (повідомлення форми ГУ-2 та інші документи) і не прийом даного вантажу вантажоодержувачем відповідачем не надано.

- між позивачем і відповідачем відсутній погоджений сторонами порядок повідомлення про прибуття вантажу.

- доводи відповідача щодо несвоєчасного розкредитування вантажу одержувачем після прибуття та незгоди з нарахуванням штрафу у розмірі 72 712,28 грн., є безпідставними та неправомірними. А висновки суду першої інстанції у Рішенні від 14.12.2022 р. щодо задоволення позовних вимог в частині зазначених питань на суму 72 712,28 грн., є законними, обґрунтованими та правомірними.

- В графі 49 наданих до матеріалів справи накладних не зазначено про причину затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки. Відмітки в графі 49 накладних не завірені підписом працівника станції на якій відбулась затримка. Не зрозуміло навіть на якій станції відбулась затримка. Тобто, накладні не містять передбаченої правилами інформації.

Тому тимчасові перерви в перевезенні, в даному випадку, сталася не з вини відправника або одержувача, а здійснені Залізницею з власних причин, тому відмітки проставлені в перевізних документах не є підставою для збільшення строку доставки вантажів.

- доводи відповідача щодо неврахування судом першої інстанції актів загальної форми ГУ-23, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажів та зменшення суми штрафу у розмірі 160 020,05 грн., є безпідставними та неправомірними.

- посилання відповідача на те, що позивачем не понесено в зв`язку з несвоєчасною доставкою збитків, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності. Сама лише відсутність завданих збитків, без врахування кількісної характеристики динаміки виконання зобов`язання, наявності заборгованості перед бюджетами, найманими працівниками, виробництво важливих для держави і суспільства товарів (робіт, послуг) та інших обставин, не може слугувати підставою зменшення розміру санкцій.

- в матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази важкого фінансового стану відповідача.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О., судді: Антонік С.Г., Березкіна О.В.

Ухвалою суду від 13.01.2023 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/2060/22. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження відкладено до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

20.01.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/2060/22.

Ухвалою суду від 25.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 у справі №904/2060/22. Розгляд апеляційної скарги ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

У період з серпня по жовтень 2021 року до станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" здійснено перевезення вантажу, одержувачем якого є Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь".

Вказані перевезення оформлені залізничними накладними № 34569228, № 34674499, № 34677948, № 34677955, № 34677989, № 34683524, № 34730325, № 40716722, № 34642991, № 34752261, № 37617156, № 37618139, № 37721024, № 40244477, № 40312688, № 40462129, № 40462178, № 40471427, № 40504383, № 40581019, № 40620916, № 40581027, № 40621120, № 40782559, № 40827636, № 42951459, № 44946887, № 32185837, № 32228256, № 34893214, № 34893230, № 34939876, № 34939884, № 34939892, № 34939900, № 34940429, № 34952762, № 34952895, № 37998630, № 38021853, № 38042446, № 38057006, № 38316998, № 32206823, № 38304812, № 38313359, № 40916835, № 40916843, № 40955015, № 40955148, № 41047085, № 41047101, № 41247560, № 41464710, № 41477977, № 41477985, № 41564121, № 41647066, № 41647074, № 41605841, № 41648601, № 41648619, № 41861667, № 41847278, № 38534129, № 38818811, № 38816963, № 38848404, № 38854279, № 38854287, № 38971479, № 39078712, № 39092010, № 39156799, № 39159744, № 39163506, № 39101266, № 39101274, № 39120563, № 39243902, № 39244603, № 39325204, № 39346234, №32413965 (т. 1, а.с. 77-160).

Під час здійснення перевезень вантажів за вище переліченими накладними відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, визначених п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

На підставі п. 116 Статуту залізниць України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача залишок штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 258 023 грн. 53 коп., який не був сплачений відповідачем у добровільному порядку після досудового врегулювання спору.

Відповідач із зазначеним розміром штрафу не погоджується, у добровільному порядку штраф не сплатив, що і стало причиною спору.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення обставин надходження протягом серпня-жовтня 2021 на адресу позивача (одержувача) вагонів за залізничними накладними № 34569228, № 34674499, № 34677948, № 34677955, № 34677989, № 34683524, № 34730325, № 40716722, № 34642991, № 34752261, № 37617156, № 37618139, № 37721024, № 40244477, № 40312688, № 40462129, № 40462178, № 40471427, № 40504383, № 40581019, № 40620916, № 40581027, № 40621120, № 40782559, № 40827636, № 42951459, № 44946887, № 32185837, № 32228256, № 34893214, № 34893230, № 34939876, № 34939884, № 34939892, № 34939900, № 34940429, № 34952762, № 34952895, № 37998630, № 38021853, № 38042446, № 38057006, № 38316998, № 32206823, № 38304812, № 38313359, № 40916835, № 40916843, № 40955015, № 40955148, № 41047085, № 41047101, № 41247560, № 41464710, № 41477977, № 41477985, № 41564121, № 41647066, № 41647074, № 41605841, № 41648601, № 41648619, № 41861667, № 41847278, № 38534129, № 38818811, № 38816963, № 38848404, № 38854279, № 38854287, № 38971479, № 39078712, № 39092010, № 39156799, № 39159744, № 39163506, № 39101266, № 39101274, № 39120563, № 39243902, № 39244603, № 39325204, № 39346234, №32413965 (далі разом - накладні).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Статуту залізниць України і п.п. 1, 2 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Одержувач може визначити спосіб повідомлення.

- по-четверте, відмітка в графі 49 робиться в момент, коли вагон прибув в складі поїзда на станцію призначення. Однак, дата прибуття вагону з вантажем на станцію призначення не свідчить про передачу вагона на передавальні колії для передачі вантажоодержувачу. Після прибуття вантажу на станцію призначення залізниця здійснює операції пов`язані з розформуванням поїзда, технічним та комерційним оглядом вантажу та вагонів, які можуть тривати до однієї доби, і лише після цього здійснюється видача вантажу.

Тому, як зазначено у постанові ВГСУ № 904/8914/15, а також у постановах з аналогічних справ № 904/7995/15, № 904/9497/15, № 904/8827/15, № 904/6714/15, № 904/6949/15 добовий термін вивантаження та вивезення одержувачем вантажу необхідно розраховувати не з часу повідомлення залізницею вантажоодержувача про надходження вантажу на станцію призначення, а з часу фактичної подачі вагонів на приймально-здавальні колії, оскільки у разі повідомлення про прибуття вагонів без фактичної подачі їх на приймально-здавальні колії станції, вантажовласник не має можливості виконати вимоги статті 116 Статуту та вивезти/розкредитувати вантаж у термін, встановлений цією нормою Статуту.

Таким чином, дата та час, зазначені в графі 49 накладної, не є повідомленням про прибуття вантажу в розумінні Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів і, відповідно, не може бути використані як момент відліку строку на видачу та розкредитування вантажу. Відмітка в цій графі свідчить лише про прибуття вантажу на станцію призначення і жодним чином не свідчить про видачу вантажу та подачу вантажу під приймально-здавальні операції.

Питання видачі вантажу регулюється Статутом залізниць України, Правилами видачі вантажів, Правил оформлення перевізних документів.

За приписами ч. 3 ст. 23 Статуту залізниць України, дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції.

Відповідно до пункту 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Ст. 34 Статуту залізниць України передбачає, що про час подачі вагонів під завантаження, вивантаження засобами відправника, одержувача начальник станції зобов`язаний повідомити їх не пізніше ніж за 2 години до подачі.

Згідно з ст. 48 Статуту залізниць України, вантажі видаються на станції призначення одержувачу, зазначеному у накладній, після внесення усіх належних залізниці платежів. Одержувач розписується в дорожній відомості про одержання вантажу.

Правилами видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2018 року № 644, передбачено, що:

про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів). Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Одержувач письмово повідомляє начальнику станції прізвища працівників, відповідальних за приймання в узгодженому порядку повідомлень, і номери телефонів (факсів) та адреси електронної пошти, за якими надаються повідомлення. В окремих випадках повідомлення може здійснюватися шляхом вивішування оголошень у товарній конторі або через посильних тощо.

Інформація одержувачів про вантажі, які мають надійти на станцію призначення, надається за договорами, укладеними одержувачами з залізницею (п.1).

Крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення (п.2).

Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень за встановленою формою (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року N 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15 березня 1999 року за N 165/3458).

Порядок і терміни повідомлення про подачу вагонів на під`їзні колії передбачаються в договорах про експлуатацію під`їзних колій (договорах про подачу та забирання вагонів).

П. 7 Вантаж разом з накладною видається на станції призначення одержувачу, зазначеному в накладній, після внесення ним усіх належних залізниці платежів. Видача імпортних вантажів провадиться після митного оформлення.

Відповідно, до п.1.2. Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Накладна в електронному вигляді (далі - електронна накладна) складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних, повинні відповідати вимогам законодавства.

Порядок обміну електронною накладної між відправником та залізницею, а також залізницею та одержувачем зазначається в договорі між вантажовласником і залізницею. У разі внесення змін до електронної накладної попередні дані зберігаються.

Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил (п.5.1 Правил оформлення перевізних документів).

За наявності в договорі між залізницею і вантажоодержувачем положень про електронний обмін документами на вантаж, що прибув за електронною накладною (із накладенням ЕЦП), одержувачу надається накладна в електронному вигляді у порядку, визначеному договором. За відсутності таких положень у договорі одержувачу видається накладна у паперовому вигляді, роздрукована на підставі електронної накладної та засвідчена календарним штемпелем станції призначення.

Додаток 3 до Правил оформлення перевізних документів, передбачає наступні зазначення в графах:

Графа 51 - Календарний штемпель прибуття вантажу на станцію призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата прибуття;

Графа 52 - Календарний штемпель з датою видачі вантажу на станції призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата видачі;

Графа 53 - Вказується дата одержання вантажу, номер довіреності на одержання вантажу, дата її видачі, серія і номер паспорта матеріально відповідальної особи, яка одержує вантаж, та її підпис. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис одержувача.

При уважному дослідженні даних нормативних актів вбачається, що вони не містять поняття що мається на увазі під «Розкредитуванням перевізних документів на вантаж, що прибув». Які саме дії вантажоодержувач повинен вчинити при «розкредитуванні» перевізних документів невідомо.

Натомість дані нормативні акти передбачають поняття видача вантажу, заповнення перевізного документа, проставляння відміток в відповідних графах перевізного документа, проставляння ЕЦП.

Термін «Розкредитування перевізних документів на вантаж, що прибув» згадується лише в ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України. При цьому дана стаття не розкриває змісту та значення терміну розкредитування.

В зв`язку з вищенаведеним, дана норма, в частині звільнення відповідача від відповідальності за прострочення доставки вантажу в зв`язку з не розкредитуванням одержувачем перевізних документів на вантаж що прибув впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, не може бути застосована до взаємовідносин сторін.

Таким чином, доставка вантажу засвідчується відмітками в графах 56, 52 залізничних накладних, а не в графах 51, 49 накладних.

Належних та допустимих доказів повідомлення вантажоодержувача про час подавання вагонів під вивантаження (повідомлення форми ГУ-2 та інші документи) і не прийом даного вантажу вантажоодержувачем відповідачем не надано.

Зокрема, між позивачем і відповідачем відсутній погоджений сторонами порядок повідомлення про прибуття вантажу.

Частиною 1 ст. 307 Господарського кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч.4 ст. 41 Статуту залізниць України, п.2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п.2.1. Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Мінтрансу №644 від 21.11.2000 року, взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під`їзній колії визначаються договорами про експлуатацію під`їзних колій. При цьому договори розробляються з урахуванням технології роботи під`їзної колії і технології роботи станції примикання, а у відповідних випадках з урахуванням єдиних технологічних процесів.

Залізницею і ПАТ «Запоріжсталь» розроблений і затверджений Єдиний технологічний процес роботи під`їзної колії Публічного акціонерного товариства «Запоріжсталь» і станції примикання Запоріжжя - Ліве регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (далі ЄТП), яким передбачені всі операції з вантажами (вагонами), що прибувають чи відправляються на/з під`їзної колії.

З урахуванням, положень викладених в ЄТП, між позивачем та відповідачем був укладений Договір №ПР/М-16-3/1-708-НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 30.09.2016р. (далі по тексту - Договір).

Пунктами 5, 6 Договору передбачено, що усі вагони передаються на під`їзну колію через інтервал 1 година 40 хвилин, приймально-здавальні операції проводяться на узгоджених коліях парків «А» і «Б» станції Запоріжжя - Ліве, вагони для під`їзної колії подаються локомотивами залізниці (Відповідача). Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії (Позивача). Окрім цього, порядок приймально-здавальних операцій і оформлення документів, зокрема, пам`яток про подавання/здавання вагонів, передбачений в п.п. 2.6, 2,7 ЄТП.

Відповідно до п. п. 8, 10 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 датою фактичної видачі вантажу вважається дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється на місцях загального або незагального користування (в нашому випадку вивантаження здійснюється на під`їзній колії ПАТ «Запоріжсталь»). При подаванні вагонів на під`їзні колії передача їх провадиться в місцях, установлених договорами про подавання й забирання вагонів або договорами про експлуатацію під`їзної колії, і засвідчується підписами представників станції й одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів.

Виходячи з наведених норм ЄТП та умов укладеного між сторонами Договору, ПАТ «Запоріжсталь», яке є вантажоодержувачем, позбавлене можливості отримати вантаж до виконання залізницею обов`язку з подачі вагонів своїм локомотивом на приймально-здавальні колії, а також підтвердити факт одержання вантажу (розкредитувати).

Тому, як зазначено у постанові ВГСУ №904/8914/15, а також у постановах з аналогічних справ №904/7995/15, №904/9497/15, №904/8827/15, №904/6714/15, №904/6949/15 добовий термін вивантаження та вивезення одержувачем вантажу необхідно розраховувати не з часу повідомлення залізницею вантажоодержувача про надходження вантажу на станцію Запоріжжя - Ліве, а з часу фактичної подачі вагонів на приймально-здавальні колії, оскільки у разі повідомлення про прибуття вагонів без фактичної подачі їх на приймально-здавальні колії станції, вантажовласник не має можливості виконати вимоги статті 116 Статуту та вивезти вантаж у термін, встановлений цією нормою Статуту.

Між сторонами відсутній узгоджений порядок повідомлення. Факт відсутності згоди між позивачем та відповідачем щодо порядку надання повідомлення встановлений рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.08.2018 року по справі № 908/1150/18, яке залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 року.

Дані обставини також досліджувались при розгляді Центральним апеляційним господарським судом справи 904/2845/19 - постанова від 28.11.2019 року.

Вищевказані постанови Центрального апеляційного господарського суду надано до матеріалів цієї справи з відповіддю на відзив на позовну заяву.

З урахуванням вищевикладенного, доводи апеляційної скарги: «… суд у даному випадку фактично підмінює поняття «повідомлення» та «подача». «Повідомлення» є інформування вантажоодержувача про прибуття вантажу, в той час як «подача» стосується видачі вантажу (п.10 Правил видачі вантажів «При подавані вагонів на підїздні колії передача їх провадиться в місцях, установлених договорами про подавання й забирання вагонів або договорами про експлуатацію під`їзної колії, і засвідчується підписами представників станції й одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів»)

Відмітка про повідомлення про прибуття вантажу відповідно до додатку 3 (Пояснення щодо заповнення накладної) до Правил оформлення перевізних документів ставиться у графі 49 накладної, також у тій же графі проставляється відмітка про отримання повідомлення, що засвідчена ЕЦП працівника вантажоодержувача.

В матеріалах справи містяться накладні, в графі 49 яких зазначено час отримання представником вантажоодержувача повідомлення про прибуття вантажу. Відтак, немає підстав вважати, що вантажоодержувач не був повідомлений про прибуття вантажу належним чином.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 13.04.2017 у справі 904/7792/16.

При цьому в графі 53 («Підтвердження одержання вантажу Вантаж одержав») тих же накладних містяться відмітки одержувача з датою та часом, засвідчені ЕЦП представника одержувача. Звертаємо увагу суду на те, що відповідно до додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів графа 53 заповнюється одержувачем. Відтак, одержувач самостійно зазначив час, коли він одержав вантаж. Крім того, фактичний час одержання вантажу зазначений у пам`ятках про подавання вагонів, що були долучені Відповідачем до заперечення.

Таким чином, зіставивши час та дату, що проставлені біля ЕЦП у графі 49 спірних накладних із датою та часом, що проставлені у пам`ятках про подавання вагонів, можна прийти до висновку про те, що Позивачем спірні вагони дійсно були вивезені із станції у строк, що перевищує 1 добу, а тому відповідно до ст.. 116 Статуту залізниць України залізниця звільнена від сплати штрафу на несвоєчасну доставку вантажу з цими накладними.

Стосовно зауваження суду про відсутність між сторонами порядку повідомлення про прибуття вантажу слід зазначити…

… відповідно до повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №40-00191230/2020-0001 від 11.03.2020 року АТ «Укрзалізниця» засвідчило прийняття від ПАТ «Запоріжсталь» Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (далі-Договір)

При цьому у розділі 8 Договору зазначено, що Сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовуються власні інформаційні системи Перевізника. Електронний документообіг між Перевізником та Замовником передбачає оформлення документів з накладанням КЕП (із застосуванням спеціалізованого інтерфейсу користувача), якщо оформлення в електронній формі реалізовано в інформаційних системах Перевізника та нормативно-правовими актами не встановлено обов`язковість паперового оформлення, а саме:

2) накладна та супроводжувальні документи при перевезенні у внутрішньому сполучені.

Вищезазначеною власною інформаційною системою Перевізника є АС Клієнт УЗ (Автоматизована система з оформлення та обробки перевізних документів на перевезення вантажів залізничним транспортом України вантажовідправниками через мережу Інтернет). Зазначеною системою користуються всі без виключення клієнти УЗ, яким необхідно скористатись послугами залізниці для перевезення вантажів, в тому числі й ПАТ «Запоріжсталь». Саме у вищезазначеній системі відбувається проставлення одержувачем ЕЦП у електронних накладних. Таким чином Позивач, надавши в додатках до позовної заяви накладні, в яких наявні відмітки про проставлення ЕЦП, сам спростовує своє твердження про відсутність між позивачем та Відповідачем порядку повідомлення про прибуття вантажу.

Відтак судом безпідставно задоволено позовні вимоги на суму 72 712 грн 28 коп…» відхиляються як такі, що суперечать фактичним обставинам справи.

Таким чином, доводи відповідача щодо несвоєчасного розкредитування вантажу одержувачем після прибуття та незгоди з нарахуванням штрафу у розмірі 72 712,28 грн., є безпідставними та неправомірними. А висновки суду першої інстанції у Рішенні від 14.12.2022 р. щодо задоволення позовних вимог в частині зазначених питань на суму 72 712,28 грн., є законними, обґрунтованими та правомірними.

Апелянтом не оспорюється правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення обставин того відсутності наступних актів: від 20.08.2021 № 23679 (натомість наданий акт від 19.08.2021 № 23679), від 01.09.2021 № 25068 (натомість наданий акт від 31.08.2021 № 25068), від 01.09.2021 № 25069 (натомість наданий акт від 31.08.2021 № 25069), від 22.10.2021 № 30791 (натомість наданий акт від 20.10.2021 №30791), від 05.09.2021 № 25506 (натомість наданий акт від 04.09.2021 № 25506), від 21.09.2021 № 27306 (натомість наданий акт від 20.09.2021 № 273065), від 21.09.2021 № 27332 (натомість наданий акт від 20.09.2021 № 27332). Акт від 20.08.2021 № 5498, на який посилається відповідач, в матеріалах справи взагалі відсутній та того, що в наявних актах загальної форми ГУ-23 в описі обставин, що викликали складання акту значиться: "Термін доставки збільшується від 2-6 діб в межах ДН-3 Одеської залізниці згідно п. 2.9 нак. №644 від 21.11.2000 р. перерва в перевезенні не з вини залізниці, внаслідок введення карантину, згідно постанови КМУ від 11.03.2020 211 ст.41-1 Закону України Про торгово-промислові Палати в Україні, а також конвенц. заборон.

Відповідно до пункту 3 Правил складання актів акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Згідно з пунктом 4 Правил складання актів комерційні акти складаються на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Пунктом 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції. Перелік причин затримки, визначених у пункті 2.9 Правил, не є вичерпним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Апелянтом не надано належних і допустимих доказів на підтвердження його тверджень про пов`язаність постанови КМУ від 11.03.2020 року про введення карантину із обов`язком відповідача з вчасної доставки вагонів, а також дії конвенції заборон.

Відповідно, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що зазначені підстави затримки вагонів за вказаними накладними не є підставою для продовження терміну доставки вантажу згідно п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу.

В постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року у справі № 904/392/22 за позовом Приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 38 171,70 грн, викладено наступний правовий висновок :

« … Суд апеляційної інстанції помилково не врахував ту обставину, що хоча доставку було здійснено з простроченням термінів, передбачених статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами, однак саме зобов`язання з доставки було виконано, тобто не враховано ступінь виконання боржником, що слід було врахувати відповідно до положень частини 1 статті 233 ГК України.

Крім того, в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб (Закон України від 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"). Воєнний стан продовжувався, зокрема Законом України від 07.02.2023 "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" підприємства, установи і організації зобов`язані, зокрема, утримувати в належному стані техніку, будівлі, споруди та об`єкти інфраструктури, що належать для передачі в разі мобілізації Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту або призначені для спільного з ними використання у воєнний час.

Акціонерне товариство "Українська залізниця", державні підприємства та територіально-галузеві об`єднання залізниці включені до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83.

В умовах триваючого воєнного конфлікту законодавець встановив певні обов`язки щодо виконання юридичними особами військово-транспортного обов`язку.

Приписами частин 1 та 2 статті 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" унормовано, що військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів. Порядок виконання військово-транспортного обов`язку визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету міністрів України від 04.11.2015 № 891 затверджено Порядок організації діяльності залізничного транспорту під час здійснення військових залізничних перевезень (далі Порядок).

Згідно з пунктом 12 Порядку підприємства залізничного транспорту забезпечують: виконання планів військових залізничних перевезень; надання рухомого складу для військових залізничних перевезень; рух військових поїздів залізницею згідно з відповідним графіком; військові ешелони, військовий транспорт, що рухається під охороною військової варти, водою, засобами опалення, освітлення; надання вантажно-розвантажувальних пристроїв та знімного військового обладнання згідно з нормативно-правовими актами; здійснення контролю за переміщенням військових ешелонів, а також в окремих випадках військового транспорту, їх першочергове навантаження та доставку за призначенням.

За пунктом 25 Порядку рухомий склад для забезпечення провадження діяльності військових частин Збройних Сил повинен утримуватися у справному стані і своєчасно проходити планово-попереджувальний ремонт та технічне обслуговування.

У цьому випадку Верховний Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, не врахував інших обставин, що мають істотне значення в контексті застосування частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, зокрема, обставини щодо необхідності дотримання відповідачем військово-транспортного обов`язку в умовах воєнного стану (виконання планів перевезення, надання рухомого складу для військових залізничних перевезень, утримання рухомого складу у справному стані, тощо), що передбачає матеріально-технічне забезпечення і не може не залежати від фінансового становища підприємства.

Враховуючи те, що відповідач має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, на нього покладено обов`язок щодо утримання у справному стані рухомого складу для забезпечення діяльності Збройних Сил України, апеляційний господарський суд помилково не врахував такі інші обставини, які мають істотне значення, оскільки вони заслуговують на увагу в розумінні частини першої статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Вказана обставина не залежить від того, в який саме період відбувались перевезення вантажів відповідачем (до початку чи після введення воєнного стану в Україні)…» .

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням вищевикладенного, колегією суддів погоджується з доводами відповідача про те, що :

« … особливий режим роботи передбачає забезпечення пропускної спроможності залізничної мережі та відповідного рухомого складу, в першу чергу, для потреб оборони, зокрема, перевезення військових, вантажів для потреб ЗСУ, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги в основних напрямках, визначених Генеральним штабом Збройних сил України.

Пріоритетність при здійсненні перевезень залізничним транспортом у під час періоду дії правового режиму воєнного стану визначається за рішеннями Міністерства оборони України, військового командування та викликана необхідністю обов`язкового здійснення перевезень в умовах воєнного часу вантажів залізничним транспортом, призначених для забезпечення обороноздатності країни (військові перевезення), які залізниця здійснює.

Із урахуванням специфіки таких перевезень, вони, звичайно, здійснюються з метою захисту держави Україна від загарбницького нападу російської федерації у воєнний час позапланово та за відсутності можливості у АТ «Укрзалізниця» невиконання відповідних рішень Міністерства оборони України, військового командування про зобов`язання перевезти той або інший вантаж у зазначені ними строки та визначені дати…

… При цьому, судом при винесенні оскаржуваного рішення не враховано того факту, що:

після початку військових дій комерційні перевезення значно скоротились, а в деяких регіонах повністю припинились,

за наявності обставин, коли залізниця виконує завдання з перевезення військових та військових вантажів у позаплановому терміновому режимі, отримання грошових коштів за які здійснюється зі значним відстроченням платежів,

Відповідач несе збитки для виконання таких завдань

при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності,

враховуючи необхідність понесення затрат залізницею на утримання рухомого складу, в тому числі, яким здійснюються військові перевезення, перевезення медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги в основних напрямках, визначених Генеральним штабом Збройних сил України, у справному стані, проходження його планово-попереджувального ремонту та технічного обслуговування.

В свою чергу, штраф за порушення термінів доставки вантажу відноситься до господарсько- правової відповідальності, якою є майново-організаційні за змістом і юридичні за формою заходи впливу на економічні інтереси учасників господарських правовідносин у разі вчинення ними господарського правопорушення.

До однієї із функцій такої відповідальності відноситься, в свою чергу, компенсаційно- відновлювальна функція, яка полягає у відновленні порушеного правопорядку й усуненні наслідків неправомірної поведінки суб`єкта господарювання.

При цьому, для покладення відповідальності на сторону господарських правовідносин має бути встановлена наявність шкоди кредитора, яка настала саме внаслідок дії або бездіяльності порушника господарських взаємовідносин.

Умовою покладання відповідальності є закономірний і очевидний характер зв`язку між діями чи бездіяльністю боржника і шкодою кредитора.

Таким чином, судом при винесенні оскаржуваного рішення не враховано, що, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи відсутність у справі доказів негативних наслідків від несвоєчасної доставки вантажу, що свідчили б про погіршення фінансового стану Позивача, ускладнення в його господарській діяльності чи завдання йому збитків в результаті дій Відповідача, а також враховуючи стратегічне значення Акціонерного товариства «Українська залізниця», як важливого підприємства залізничного транспорту, яке здійснює в першу чергу на даний час військових, військових, медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги та безпідставно не зменшено штраф, заявлений Позивачем до стягнення.

Звертаємо окрему увагу Центрального апеляційного господарського суду, що нарахований штраф є значним в даний час, коли АТ «Укрзалізниця» несе прямі збитки.

Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

При цьому, позбавлення оборотних грошових коштів АТ «Українська залізниця» як стратегічного та надійного перевізника військових вантажів підриває безпеку держави та призводить до безпідставного збагачення підприємств, які не належать до оборонної сфери та не виконують стратегічні функції, зокрема, щодо забезпечення обороноздатності держави Україна.

Наведені обставини позбавляють можливості залізницю здійснювати своєчасну доставку вантажів підприємств, які не відносяться до підприємств оборонної сфери та які перевозяться для комерційного призначення, що прямо свідчить про відсутність вини залізниці у затримці в перевезенні вантажів…» і, враховуючи доводи обох сторін та загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність), а також необхідність забезпечення балансу інтересів сторін, вважає за можливе зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу на 50 % від заявленої суми 258 023 грн 53 коп до 129 011,65 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню

Оскільки розглядаючи справу, місцевий господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню у спірних правовідносинах, а саме положення частини першої статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 90% підлягає зміні з ухвалення нового, про часткове задоволення відповідного клопотання і зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу на 50 % до 129 011,65 грн, а апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на нього, відповідно, підлягає частковому задоволенню.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу в частині того, що: « … Відповідач належним чином не обґрунтував наявність підстав для зменшення штрафу, не надав відповідних доказів на підтвердження таких обґрунтувань.

Також, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання повинно віршуватися судом з урахуванням приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Також слід зауважити, що штрафні санкції за своєю природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий обов`язок, тому слід розуміти, що передбачені законом санкції будуть застосовані в разі порушення зобов`язань, а їх зменшення скоріше є виключенням.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання відповідача на те, що позивачем не понесено в зв`язку з несвоєчасною доставкою збитків, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності. Сама лише відсутність завданих збитків, без врахування кількісної характеристики динаміки виконання зобов`язання, наявності заборгованості перед бюджетами, найманими працівниками, виробництво важливих для держави і суспільства товарів (робіт, послуг) та інших обставин, не може слугувати підставою зменшення розміру санкцій.

Відносно скрутного фінансового становища відповідача.

З цього питання слід зазначити, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про дану обставину. Відповідачем не надано доказів, що підтверджують збитковість АТ «Укрзалізниця», що сплата суми за даним позовом призведе до зупинки роботи відповідача або призведе до значних ускладнень в його роботі.

Також, надана фінансова звітність відповідача за 2022 р. на має ніякого відношення до предмету спору та періоду серпень-жовтень 2021 р., в якому здійснювалося перевезення вантажів.

Таким чином, в матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази важкого фінансового стану відповідача.

Щодо винятковості даного випадку.

Господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Звертаю увагу суду на додані позивачем до позовної заяви накладні та розрахунок суми штрафу, з яких вбачається що відповідачем допущено не одне порушення умов договору перевезення, а порушення умов 146 окремих договорів перевезення (залізнична накладна є договором перевезення окремого вантажу). Тому в даному випадку мова йде про 146 порушень відповідачем обов`язку своєчасно доставити вантаж на станцію призначення. Про дану обставину свідчать 146 накладних долучених до матеріалів справи.

Також, звертаю увагу суду на те, що при нормативному строку доставки вантажу в 2 доби по 146 накладних відповідач допустив прострочення доставки вантажу на строк від 2 діб до 15 діб. По 76 накладним прострочення строку доставки взагалі становить 4 і більше діб (до 15 діб). Дане прострочення порівняно з нормативним строком доставки є значним. При цьому, відповідач не надав жодного пояснення щодо причин такого суттєвого порушення договору перевезення з боку залізниці.

Крім того, про те, що даний випадок не є винятковим свідчить кількість справ, що знаходяться на розгляді в господарських судах: № 916/1805/19, № 916/1835/19, № 916/2002/19, № 916/2040/19, № 916/2048/19, № 916/2576/19, № 916/2465/19, № 916/2154/19, № 916/2139/19, № 916/2860/19, № 916/3029/19, № 916/3030/19, № 916/3031/19, № 905/1421/19, № 904/3955/19, № 904/3201/19, № 904/3228/19, № 904/2845/19, № 904/2844/19, № 904/3892/19, № 904/3917/19, № 904/4518/19, № 904/4551/19 № 916/66/20, № 916/307/20, № 916/309/20, № 904/499/20, № 904/503/20, № 904/504/20, № 904/978/20, № 904/743/20, № 904/864/20, № 916/485/20, № 916/530/20, № 916/565/20, № 916/645/20, № 916/646/20, № 916/709/20, № 916/739/20, № 916/758/20, № 905/556/20, № 916/832/20, № 916/867/20, № 916/957/20, № 916/953/20, № 916/1096/20, № 916/1038/20, № 916/1093/20, № 916/1119/20, № 916/1117/20, № 916/1388/20, № 916/1389/20, № 916/1715/20, № 904/686/20, № 904/2094/20, № 916/1260/20, № 916/1262/20, № 904/2188/20, 904/3437/20, № 916/3381/20, № 904/8836/21, № 904/27/22, № 904/547/22, № 916/398/22, № 916/417/22, № 916/418/22, № 916/594/22, № 916/596/22, № 916/754/22, № 916/755/22 та інші справи про стягнення з відповідача штрафів за ст. 116 Статуту залізниць Україна за несвоєчасну доставку вантажів. Крім позивача з позовними заявами про стягнення даного виду штрафу звертаються і інші підприємства.

Тому дане порушення має системний характер, що свідчить про те, що даний випадок не є винятковим. Відповідачем не надано доказів та обґрунтувань того, в чому саме полягає винятковість даного випадку.

Щодо майнового стану сторін.

Війна внесла значні корективи в роботу усіх суб`єктів господарювання на території України. Особливо вона вдарило по підприємствах, які знаходяться в прифронтових містах. Одним з таких міст є Запоріжжя. В зв`язку з стрімким наближенням фронту, не можливості забезпечити безпечні умови роботи для працівників, розривом економічних зав`язків, неможливості доставити ресурси необхідні для виробництва готової продукції та неможливості вивезення готової продукції, було прийнято рішення про тимчасову зупинку роботи (гарячу консервацію обладнання) ПАТ «Запоріжсталь» та вивело трудовий колектив у простій. Зниження обсягів виробництва відбулося поступово з 24.02.2022 року.

Не дивлячись на зупинення роботи, ПАТ «Запоріжсталь» за власний рахунок прийняла активну участь у підготовці міста до оборони та наданні допомоги біженцям з окупованих території Запорізької області та м. Маріуполь.

Не зважаючи на значні збитки викликані частковою втратою готової продукції, часткову втрату економічних зав`язків, доступу до ринків реалізації продукції та від простою, у другій половині квітня 2022 року ПАТ «Запоріжсталь» частково, лише на 30-40%, відновило роботу. Більшість співробітників залишаються на простої. Крім того, частина працівників покинуло місто, виїхавши в безпечні міста України та за кордон.

Тому позивач також поніс значні економічні втрати.

На відміну від відповідача, який є по суті державним акціонерним товариством, позивач, який є приватним підприємством, не може розраховувати на допомогу держави у покритті своїх збитків та відновленні своєї роботи.

Тому відповідач, порівняно з позивачем, знаходиться у кращому становищі.

Щодо часу допущення порушення.

Прострочення доставки відбулось не під час оголошення військового стану, а протягом серпня-жовтня 2021 р., тобто залізниці нічого не заважало належним чином виконати свої зобов`язання передбачені договорами перевезення.

Щодо неможливості здійснювати перевезення.

Відповідач не обґрунтував та не надав доказів того, що сплата даного штрафу призведе до неможливості здійснювати ним функції з перевезення вантажів та пасажирів.

Щодо надмірності штрафу.

За несвоєчасну доставку вантажу штраф стягується в фіксованій сумі за кожний окремий випадок порушення одноразово, а не за накопиченням залежно від часу.

Штраф за ст. 116 Статуту залізниць України, що стягується з залізниці за несвоєчасну доставку вантажу, є досить помірним та диференційованим (10, 20, 30 % від суми провізної плати в залежності від діб прострочення 2 доби, 3 доби, 4 доби і більше) порівняно зі штрафами, що залізниця, наприклад, стягує з вантажовідправників за ст. 122 Статуту залізниць України (500 % від суми провізної плати).

Зазначаємо, що законодавець не передбачив стягнення штрафу за прострочення доставки в 1 добу та більше ніж 4 доби. Тобто, штраф є диференційованим і повністю відповідає ступеню порушення зобов`язання.

Крім того, штраф нараховується за кожен випадок порушення зобов`язання своєчасно доставити вантаж. По даній справі відповідачем допущено 146 (146 накладних) окремих випадків порушення зобов`язання своєчасно доставити вантаж вантажоодержувачу за кожен з яких відповідачу нараховано штраф у сумі від 367,60 грн. до 6 072,00 грн. (максимальна сума за 12 діб прострочення) в залежності від ступеня порушення зобов`язання (ст. 116 Статуту залізниць України).

Щодо організаційної форми підприємства.

Організаційна форма підприємства відповідача, в даному випадку засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України, не впливає на те, що відповідач є таким самим учасником господарських відносин та суб`єктом господарювання, як і позивач та на нього, відповідно, розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні відносини, в даному випадку щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, що мало місце у цій справі.

Посилання відповідача на те, що залізницю включено до переліку підприємств, які мають істотне стратегічне значення для економіки та безпеки держави, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності.

Щодо розрахунку за пільгові перевезення.

Питання розрахунків держави за перевезення пільгової категорії громадян жодним чином не впливає на правовідносини позивача та відповідача, які виникли із договору перевезення вантажів, які мав здійснити відповідач у встановлені законом строки та які він порушив. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу, з якого було б можливо з`ясувати суму заборгованості, причини не оплати за пільгові перевезення та вжиті заходи для отримання даної заборгованості:

- не надано жодного доказу, який би свідчить про наявність збитків від пільгових перевезень.

- не наведено інформацію про вжиті ним заходи щодо оформлення та своєчасного отримання відшкодування від держави та органів місцевого самоврядування компенсацій витрат за пільгові перевезення. Відповідні докази також не надані.

Зменшення обігових коштів відповідача не впливає на обов`язковість належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань.

При цьому відповідачем не надано жодного доказу до матеріалів справи, який би пояснював чому допущено несвоєчасне перевезення за вказаними накладними.

Слід також зазначити, що відповідачем не надано доказів того, що сплата даної суми штрафу призведе до зупинення роботи відповідача чи призведе до значних ускладнень у його роботі.

Як вже зазначалось, важливим у даній справі є те, що розрахований позивачем по залізничним накладним, наданим до матеріалів справи, штраф був частково задоволений відповідачем в ході претензійного порядку. Тобто, відповідач частково задовільнив суми штрафу в розрізі залізничних накладних, які є предметом розгляду у даній справі, а частково не задовільнив в розрізі тих же залізничних накладних.

Часткове визнання сум штрафу відповідачем є встановленими обставинами (обставинами визнаними відповідачем), а відповідно незадоволені суми штрафу по тим же залізничним накладним підлягають обов`язковому задоволенню.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 16.10.2019 року по справі № 910/143/19:

«Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

У контексті зазначеного, зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України_те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Однак, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про зменшення на 50% суми штрафу, яка заявлена до стягнення, приписів наведених вище норм не врахував, не встановив, які докази були подані відповідачем в обґрунтування заявленого клопотання, не надав оцінку доводам сторін, доказам та обставинам справи у їх сукупності, не навів належного обґрунтування наявності виняткових обставин, за яких можливе зменшення штрафу в даному конкретному випадку. При цьому, апеляційний суд не мотивував, чому дійшов висновку про зменшення розміру штрафу саме на 50 %.»

Даною постановою, Верховним Судом було скасовано зменшення судом апеляційної інстанції суми штрафу.

В нашому випадку заява про зменшення суми штрафу не містить належного обґрунтування для зменшення штрафу, відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували обставини на які посилається відповідач.

Враховуючи сказане, вважаємо, що відповідачем належним чином не обґрунтовано необхідність зменшення суми штрафу.

Крім того, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктом 116 Статуту залізниць України. При цьому, штраф за несвоєчасну доставку вантажу, відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України, стягується з залізниці незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

В Постанові Касаційного господарського суд Верховного суду від 05.02.2019 р. по справі № 914/2339/17 суд дійшов висновку про неможливість зменшення передбачених Статутом залізниць штрафів через те, що Статутом така можливість не передбачена.

В зв`язку з вищезазначеним, позивач вважає, що відповідачем належним чином не обґрунтовано необхідність зменшення суми штрафу….» визнаються колегією суддів такими, що не відповідають правовим висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року у справі № 904/392/22.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові і позивачеві було надано вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин .

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 5 805,54 грн. покладаються на особу, яка звернулась з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 у справі №904/2060/22 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2022 у справі №904/2060/22 в частині відмови в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ ВП 40081237) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72, ) 129 011 грн 65 коп. (сто двадцять дев`ять тисяч одинадцять грн 65 коп.) штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, 3 870 грн 35 коп. (три тисячі вісімсот сімдесят грн 35 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 5 805, 54 грн. покласти на Акціонерне товариство Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ ВП 40081237).

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видачу наказу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна