СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

10 квітня 2023 року м. Харків Справа № 917/468/22

Східний апеляційний господарський суд у складі судді:

суддя Слободін М.М.

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» (вх. № 621П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 16.02.2023 у справі № 917/468/22, повний текст якого складеного та підписано 27.02.2023 у приміщенні господарського суду Полтавської області суддею Ореховською О.О.

позовну заяву публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» (ідентифікаційний код 00135390, юридична адреса: 04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5)

до товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» (ідентифікаційний код 41451174, адреса: 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, просп. Лесі Українки, буд. 33)

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.02.2023 у справі № 917/468/22 позов задоволено повністю.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» ( 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, просп. Лесі Українки, буд. 33, ) на користь публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, код ) 200 186 805,04 грн. суми основного боргу, 29 205 558, 98 грн. пені, 32 488 722,76 грн. інфляційних втрат, 4 455 085,27 грн. 3% річних, витрати по сплаті судового збору в сумі 868 350,00 грн.

ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 16.02.2023 у справі № 917/468/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу на предмет дотримання заявником процесуальних норм законодавства, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення її без руху, враховуючи таке.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції на день подання позову, судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно до п.п. 9 п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного закону, за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, враховуючи що скаржник не погоджується з рішенням господарського суду в повному обсязі, виходячи з оспорюваної суми, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання даної апеляційної скарги складає 1 302 525,00 грн.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, заявником не надано доказів сплати судового збору у встановленому Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі.

Натомість, апелянт заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання з апеляційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 16.02.2023 у справі № 917/468/22.

Так, в обґрунтування клопотання зазначає, що у зв`язку з воєнною агресією РФ апелянт має скрутне матеріальне становище.

Розглянувши зазначене клопотання про відстрочення сплати судового збору колегія суддів вирішила у його задоволенні відмовити, з огляду на наступне.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведений перелік є вичерпним.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін та наявність передбачених цією нормою підстав. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору апелянт послався на скрутне матеріальне становище у зв`язку з воєнним станом в Україні.

Втім, жодних доказів скаржником не надано, перелік підстав для відстрочення сплати судового збору є вичерпним та скаржником про жодну з них не вказано.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Судова колегія наголошує, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні визначив, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Пелевін проти України" (Pelevin v Ukraine) від 20.05.2010, заява № 24402/02, § 27)).

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення у справі "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland) від 19.06.2001, № 28249/95, § 60)).

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання апеляційної скарги певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені. Суд позбавлений права прийняти апеляційну скаргу до розгляду, а потім зобов`язувати скаржника усувати виявлені недоліки.

У статті 129 Конституції України та статті 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, всіх учасників справи поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

З врахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що апелянтом не було виконано вимог п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до ст. 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням 10-денного строку з дня вручення апелянту ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків, а саме апелянту необхідно надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу ТОВ «ОІЛ-ТРЕЙД 2018» залишити без руху.

3. Встановити апелянту 10-денний строк, з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги.

4. Роз`яснити апелянту, що неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, має наслідки передбачені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя М.М. Слободін