ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" березня 2023 р. Cправа № 902/1191/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Московчук Є.В.,

За участю представників

позивача Приймачук С.І., ордер серії ВН №1176891 від 14.11.2022 (в режимі ВКЗ).

відповідача Лесик В.В., довіреність №б/н від 16.09.2022,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аттуаль" (вул. Василя Стуса, буд. 2/1, м.Одеса, 65033)

до: Фермерського господарство "Україна" (вул. Островського, буд. 29, с. Стара Прилука, Вінницька область, 22511)

про стягнення 46551,28 грн.

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аттуаль" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фермерського господарство "Україна" про стягнення 46551,28 грн., з яких 44878,00 грн - вартість дефектного товару, 1673,28 грн - вартість додаткових витрат на проведення експертизи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе обов`язків за Договором поставки №28 від 14.03.2022 в частині поставки товару належної якості.

Ухвалою суду від 18.11.2022 відкрито провадження у справі №902/1191/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19 грудня 2022 року.

14.12.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 15.12.2022 задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

19.12.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

У визначену судом дату (19.12.2022) розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Маслія І.В. на лікарняному.

Станом на 26.12.2022 суддя Маслій І.В. приступив до роботи.

Ухвалою суду від 26.12.2022 повідомлено учасників справи про призначення підготовчого судового засідання на 16 січня 2023 р. о 10:30 год.

12.01.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв`язку з не можливістю представника прибути в судове засідання на визначену дату та час та неможливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. До даного клопотання додано докази якими обґрунтоване дане клопотання.

У визначену судом дату в судовому засіданні 16.01.2023 приймав участь представник позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

За наслідками судового засідання суд протокольними ухвалами задовольнив клопотання представника відповідача та усне клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання, продовжив строк підготовчого засідання у справі на 30 днів та відклав підготовче засідання на 13.02.2023.

Враховуючи неявку у судове засідання представника відповідача, суд ухвалою від 16.01.2023 повідомив останнього про продовження строку підготовчого засідання та дату, час і місце наступного судового засідання у порядку визначеному ст. 120, 121 ГПК України.

27.01.2023 на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній спростовує твердження викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву та просить позов задовольнити.

09.02.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 09.02.2023 задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У визначену судом дату в судовому засіданні 13.02.2023 приймав участь представник позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, представник відповідача на відеоконференцзв`язок не вийшов.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу № 902/1191/22 для судового розгляду по суті на 15 березня 2023 р.

В зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, останнього про судове засідання з розгляду справи по суті повідомлено секретарем судового засідання шляхом оформлення телефонограми, яка наявна в матеріалах справи.

Разом з тим, судове засідання з розгляду справи по суті у справі №902/1191/22 призначене на 15.03.2023 о 15:30 год. не відбулось у зв`язку з оголошеною у Вінницькій області повітряною тривогою, про що зазначено в службовій записці секретаря судового засідання №124/2023 від 15.03.2023.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи те що судове засідання не відбулось, з незалежних від суду та сторін обставин, ухвалою від 17.03.2023 призначив судове засідання з розгляду справи по суті на 29.03.2023.

22.03.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача № б/н від 21.03.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 22.03.2023 судом задоволено вище вказане клопотання представника відповідача.

На визначену судом дату в судове засідання 29.03.2023 з`явились представники сторін, представник позивача брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

Представник відповідача до судових дебатів заявив усне клопотання про намір надати до суду доказів понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові та відповіді на відзив та просив їх задовольнити в повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві та наданих усних поясненнях в судовому засіданні та просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 29.03.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

14.03.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аттуаль" (далі позивач, в договорі Покупець) та Фермерським господарством "Україна" (далі відповідач, в договорі Постачальник) укладено Договір поставки №28 (далі Договір), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві Товар: продукція переробки кукурудзи, а Покупець зобов`язується оплатити Товар та прийняти його на умовах згідно Договору.

Кількість, ціна, асортимент Товару узгоджуються Сторонами згідно заявки Покупця та вказуються у рахунку-фактурі та видатковій накладній на кожну відповідну' партію Товару (п. 1.2. Договору).

Поставка Товару здійснюється Постачальником Покупцю партіями на умовах ЕХW (поставка в місце призначення) відповідно до правил IНКОТЄРМС 2020 протягом 3 (трьох) календарних днів після виконання Покупцем п.4.2. Договору. Місце поставки Товару вінницька область, Липовецький район, с. Стара Прилука. Товар поставляється окремими партіями на підставі заявки Покупця. Заявка передається в письмовій формі електронною поштою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Результатом погодження заявки є виставлений Постачальником рахунок-фактура. Товар поставляється в асортименті, кількості та за ціною, вказаних у відповідному рахунку- фактурі на Товар/ партію Товару. Поставка Товару здійснюється Постачальником Покупцю за цінами, вираженими в національній валюті України - гривні. Постачальник здійснює навантаження Товару в місці призначення на наданий Покупцем транспорт, Разом із Товаром Постачальник надає Покупцю: - видаткову накладну; - товарно-транспортну накладну; - рахунок-фактуру на оплату Товару/ відповідної партії Товару (якщо оригінал такого не надавався раніше). Покупець безпосередньо перед відвантаження Товару надає Постачальнику Довіреність на уповноважену особу на отримання товарно-матеріальних цінностей. Всі ризики втрати, псування або загибелі Товару переходять від Постачальника до Покупця з моменту відвантаження Товару на транспорт наданий Покупцем, право власності на Товар - з моменту оформлення товарно-транспортної накладної, підписання Сторонами відповідної видаткової накладної на Товар та оплати Товару згідно відповідного рахунку-фактури (Розділ 2 Договору).

Відповідно до розділу 3 Договору, якість Товару повинна відповідати державним стандартам та/ або технічним умовам згідно діючого законодавства України для товарів даного типу. Приймання Товару по кількості здійснюється відповідно до Інструкції П-6 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку по кількості», затвердженої постановою держарбітражу при Раді Міністрів СРСР 15.06.1965 р. Приймання Товару по якості здійснюється відповідно до Інструкції П-7 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вжитку по якості», затвердженої постановою держарбітражу при Раді Міністрів СРСР 15.04.1966 р. Кількість кожної партії Товару, відповідно заявки Покупця, вказується у видаткових накладних на Товар.

Ціну Договору складає сума всіх видаткових накладних на Товар, поставленого за цим Договором. Покупець здійснює оплату за Товар на умовах 100% попередньої оплати протягом трьох банківських днів з моменту' отримання відповідного рахунку-фактури Постачальника на Товар/ партію Товару, у тому числі у факсимільній чи електронній формі, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі відповідного рахунку-фактури останнього на Товар/ партію Товару (п. 4.1. та п. 4.2. Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та діє до 31 грудня 2022 року, у будь-якому разі до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань по ньому (п. 8.1. Договору).

На виконання умов договору відповідач 06.05.2022 року поставив на адресу позивача крупу кукурудзяну мілку у загальній кількості 20 000 кг на загальну суму 236 160,00 грн. з ПДВ., що підтверджується Видатковою накладною №ПР-0000244 від 06.05.2022 року яка обопільно підписана сторонами.

Поставка товару здійснювалася перевізником НМ Транспорт автомобілем RENAULT MAGNUM А3952ТТ причіп/напівпричіп KRONE SD НОМЕР_1 , з пункту навантаження с. Стара Прилука, Вінницький район, Вінницька обл. до пункту розвантаження Одеська обл., Березівський р-н, смт. Радісне, товар крупу кукурудзяну мілку у загальній кількості 20 000 кг на загальну суму 236 160,00 грн. з ПДВ. здав відповідальна особа вантажовідправника ОСОБА_1 , а отримав відповідальна особа вантажоодержувача ОСОБА_2 , що підтверджується товарно-транспортною накладною №ПР- 0000131 від 06.05.2022 року.

Позивач в позовній заяві зазначає, що 29.07.2022 року при проведенні планової перевірки вагової сировини (товару) на складі ТОВ "Аттуаль" було виявлено, що частина поставленого Відповідачем товару (2480 кг) має невластивий, пліснявий запах, зараженість шкідниками хлібних запасів, покрита пліснявою ззовні мішків і всередині на самій продукції. Вказане було зафіксовано актом про приховані недоліки.

01.08.2022 року на адресу відповідача позивачем було направлено дві претензії- повідомлення. За змістом вказаної документації, ТОВ "Аттуаль" повідомило ФГ "Україна" про виявлені недоліки. Зокрема, згідно якісного посвідчення №028765 від 06.05.2022 року ФГ "Україна" вологість партії товару має становити 14.0%, проте при перевірці якості поставленого товару показник фактично становив 14.6%. Також, згідно ТУ У 10.6 - 1:2017 прохід сита 19.5 ПА150-2.2 не повинен перевищувати 20.00%, однак при перевірці поставленої крупи виявилось, що даний показник становить 24.00%.

Разом з тим, 01.08.2022 року Позивачем також було направлено вимогу погасити отримані ТОВ "Аттуаль" збитки в строк до 10.08.2022 року.

09.08.2022 року Відповідачем було направлено відповідь на вимогу за вихідним номером №421. Фермерське господарство "Україна" не погодилось з доводами Позивача, посилаючись на пропуск покупцем 5-денного строку для складання Акту про приховані недоліки.

Постачальник також виявив незгоду щодо утилізації товару в кількості 2480 кг, оскільки вказане унеможливлює повторне проведення аналізу якості такої продукції. Таким чином, постачальник вважає, що відповідальність за псування товару покладено саме на ТОВ "Аттуаль".

Ознайомившись з відповіддю ФГ "Україна", Позивачем було направлено зворотний лист з аргументацією наступного змісту:

1) в акті про приховані недоліки від 29.07.2022 року, який було додано до вимоги, в даті проведення планової перевірки вагової сировини допущена описка та невірно зазначено 20.07.2022 року, оскільки даний акт складався у день перевірки, яким є 29.07.2022 рік.

2) Відповідачем зроблено помилковий висновок про неможливість проведення повторного аналізу якості товару в зв`язку з його утилізацією ТОВ «АТТУАЛЬ», оскільки на даний час рішення про утилізацію товару не реалізоване. Таким чином, зіпсована кукурудзяна крупа у кількості 2480 кг. наразі є в наявності на підприємстві та зберігається в умовах, що запобігають більшому погіршенню її якості і змішуванню з іншою однорідною продукцією.

3) Фермерському господарству "Україна" запропоновано направити за адресою зберігання продукції уповноваженого представника для перевірки виявлених недоліків та визначення непридатності продукції для подальшої реалізації.

4) У випадку неповідомлення ТОВ «АТТУАЛЬ» про жодне з прийнятих Відповідачем рішень та неприбуття уповноваженої особи в триденний термін - вказане буде свідчити про погодження ФГ «Україна» з фактом виявлення прихованих недоліків якості товару.

Відповідь на вказаний лист Позивачем отримано не було, уповноважений представник ФГ "Україна" для перевірки виявлених недоліків та фіксування факту непридатності продукції для подальшої реалізації у визначений термін також не з`явився.

30.08.2022 року на адресу Відповідача Позивачем було направлено ще один лист в зв`язку з тим, що ТОВ «Аттуаль» знов було виявлено приховані недоліки у цій же партії продукції. Так 25.08.2022р. під час проведення планової перевірки продукції було виявлено ще 1320 кг зіпсованої кукурудзяної крупи (невластивий пліснявий запах, зараженість шкідниками, наявність плісняви), що зафіксовано в Акті невідповідності від 25.08.2022 року. Даним листом запропоновано представнику ФГ «Україна» прибути за адресою зберігання продукції та прийняти участь у складанні Акту про виявлення прихованих недоліків, фіксування факту псування продукції та її непридатності до подальшого використання, проте відповіді на даний лист відповідач не надав, а представник ФГ «Україна» у триденний термін за адресою місця зберігання не прибув.

Крім того, позивач зазначає, що оскільки відповідач не забезпечив прибуття свого представника для складання акту, з метою належної фіксації псування продукції ТОВ «Аттуаль" було подано Заявку на випробування №494 до Державного підприємства "Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації". За результатами експертизи випробувальної лабораторії були встановлені невідповідності заявленої Відповідачем якості товару в аспекті показників запаху, вологості та показника проходу сита.

Позивач зазначає, що за отриману продукцію відповідачу була здійснена 100% оплата, разом з тим непридатність частини продукції зумовлює збитки Товариству з обмеженою відповідальністю "Аттуаль", оскільки товар не було прийнято в експлуатацію через те, що продукція не витримала гарантійний строк.

З огляду на це позивачем здійснено розрахунок понесених збитків внаслідок виявлення дефектності товару, належного Товариству з обмеженою відповідальністю "Аттуаль", а саме недоліки щодо якості вантажу були зафіксовані Позивачем двічі на загальну вагу 3800 кг: 29.07.2022 року виявлено зіпсований товар вагою 2480 кг. та 25.08.2022 року виявлено зіпсований товар вагою 1320 кг. За поставку товару Позивачем було сплачено 236 160, 00 грн. враховуючи ПДВ. Таким чином, ціна товару за 1 кг становить 11,81 грн. (236 160,00 грн. : 20 000 кг. = 11,81). Тобто розмір збитків, що підлягає відшкодуванню Фермерським господарством "Україна" становить: (3800 кг * 11,81 грн.) = 44 878,00 грн.

Крім того, позивач зазначає що поніс додаткові витрати на проведення експертизи випробувальною лабораторією Державного підприємства "Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" що підтверджується Рахунком-фактури №62/0557-22 від 05.09.2022 року та Платіжним дорученням №26696 від 15.09.2022 року на суму 1673,28 грн.

За твердженням позивача на день складання позовної заяви вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аттуаль" щодо відшкодування суми понесених збитків внаслідок неналежного виконання Фермерським господарством "Україна" зобов`язань за Договором поставки №28 від 14.02.2022 року не виконанні.

Тобто права Позивача є порушеними та, з огляду на категоричну відмову Відповідача нести відповідальність, підлягають відновленню в судовому порядку.

З огляду на викладене позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 46551,28 грн., з яких 44878,00 грн - вартість дефектного товару та 1673,28 грн - вартість додаткових витрат на проведення експертизи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечує та зазначає, що підчас прийняття товару у Позивача не було жодних зауважень до якості товару, що підтверджується діями особи що прийняла товар, за кількістю та якістю, по скільки відповідно до п.3.2, п 3.3 договору , приймання товару по кількості здійснюється відповідно до Інструкції П-6 затвердженою постановою держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від15.06.1965, а по якості приймання товару здійснюється відповідно до Інструкції П-7 затвердженою постановою держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.04.1966.

Отже відповідно до п.3.2 та п.3.3 Договору поставки від 14.03.22 року №28, чітко визначено дії Покупця щодо прийняття товару, що вказує на ту обставину, що станом на дату прийняття товару у Покупця не було жодних зауважень щодо якості та кількості товару, та навіть протягом двох місяців зауважень після поставки товару також не виникало претензій, та тим більше Покупець ще й реалізовував даний товар, що випливає із самого позову, оскільки чомусь спір виник лише щодо 3800 кг. товару крупи кукурудзяної, причому загальна кількість поставки була 20 000 кг.

Поміж іншого, відповідач звертає увагу суду на:

- п.2.9 Договору поставки №28 від 14.03.2022 року, яким визначено, що всі ризики втрати, псування або загибелі товару переходить від Постачальника до Покупця з моменту відвантаження товару на транспорт наданий Покупцем, право власності на товар переходить з моменту оформлення ТТН, підписання сторонами відповідної видаткової накладної на Товар згідно відповідного рахунку -фактури.

- 29.07.2022 року було нібито зафіксовано псування товару в кількості 2480 кг., при цьому повторно 25.08.2022 було зафіксовано псування товару, майже через місяць в кількості 1320 кг. Тобто в період складення першого акту Покупцем не було виявлено будь-якого іншого псування, що вказує на те, що Покупець здійснює неналежне зберігання товару, тобто товар зберігається в неналежних умовах, оскільки відповідно до Сертифікату якості було передано товар належного виробництва (якості), який зберігався в спеціальних складах з дотриманим вологості тощо. При цьому в момент прийняття товару за якістю та кількістю у Покупця не виникало жодних зауважень ані на момент переходу права власності на товар, а ні протягом двох місяців після отримання.

З огляду на викладене відповідач вважає, що позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді вартості дефектного товару, завданих нібито невиконанням Договору поставки, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинення відповідачем збитків, понесення збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем витрат (збитків) в розмірі зазначеному у прохальній частині позовної заяви, а тому в задоволені позову слід відмовити.

У відповіді на відзив позивач спростовує твердження відповідача, зокрема те що представник Покупця Паянов К.Є. під час приймання товару 06.05.2022р. не висловив претензій щодо якості товару та протягом 2-х місяців з дати поставки ніяких претензій щодо якості товару позивач не висловлював.

На переконання позивача така позиція відповідача є хибною та не ґрунтується на нормах діючого законодавства, в тому числі ї Інструкції П-7 "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вжитку по якості" (надалі - Інструкція П-7), затвердженої постановою держарбітражу при Раді Міністрів СРСР 15.04.1966 року. Як вбачається з обставин справи, позивачем були виявлені недоліки якості отриманого товару 29.07.2022р. та 25.08.2022р.

Позивач звертає увагу суду, що у даному випадку недоліки якості товару, які були виявлені є прихованими. Так п. 9 Інструкції П-7 встановлено, що прихованими недоліками визнаються такі недоліки, що не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці і виявлені лише в процесі обробки, підготовки до монтажу, в процесі монтажу, випробування, використання і зберігання продукції. Кукурудзяна крупа, яка була предметом поставки, відвантажувалась у мішках (тарі). Під час приймання товару на складі Постачальника будь-яких видимих пошкоджень мішків не було. На відвантажений товар ФГ «Україна» було надано якісне посвідчення, відповідно до якого якість кукурудзяної крупи визначається за 15-ма показниками, та очевидно, що здійснити перевірку відповідності якості крупи, розфасованої у мішки (тару), показникам зазначеним у якісному посвідченні в момент приймання вантажу на складі постачальника є неможливим.

Саме тому ТОВ «АТТУАЛЬ» складались Акти про приховані недоліки, оскільки такі недоліки виявлялись лише під час зберігання або розпакування мішків для переробки крупи.

Відповідно до наданого ФК «УКРАЇНА» якісного посвідчення, термін зберігання становить 6 місяців.

Абзацом третім п. 6 Інструкції П-7 встановлено, що Акт про приховані недоліки, виявлені в продукції з гарантійними термінами служби і зберігання, повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, але в межах встановленого гарантійного терміну.

Як вбачається з обставин справи Акти про приховані недоліки були складені в межах 6 місячного строку зберігання кукурудзяної крупи, що відповідає вимогам Інструкції П-7.

Також позивач наголошує, що він у претензіях складених за наслідком виявлення недоліків товару, пропонував ФГ «Україна» забезпечити присутність його представника для складання двосторонніх Актів прихованих недоліків, проте відповідач такі пропозиції залишив поза увагою, не надіслав жодної відповіді та не забезпечив прибуття представника.

Саме в зв`язку з цим, позивачем було замовлено проведення відповідної експертизи з метою підтвердження та фіксації виявлених недоліків якості поставленої відповідачем продукції. Зазначені дії позивача повністю відповідають вимогам Інструкції П-7.

Позивач констатує, що єдиною підставою на якій ґрунтуються заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог є п. 2.9. Договору та факт прийняття товару представником Відповідача. Поряд з цим відповідач припускає, що недоліки товару можуть бути пов`язані з неналежними умовами зберігання товару, а на підтвердження зазначеним доводам відповідач не надає жодних доказів. В свою чергу позивач хотів би зазначити, що надавав відповідачу можливість приймати участь у складені Актів прихованих недоліків під час чого представник відповідач мав би можливість вносити до такого Акту будь-які зауваження та пропозиції, в т.ч. й щодо неналежних умов зберігання у випадку їх встановлення, проте відповідач своєю бездіяльністю позбавив себе такої можливості, а вже після звернення позивача до суду, безпідставно наводить припущення щодо можливих неналежних умов зберігання.

З огляду на викладене, позивач вважає, що заперечення відповідача проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують доводів позивача та доказів наданих на підтвердження таких доводів.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача, надаючи оцінку спірним правовідносинам та порушеному праву позивача, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (ст. 225 ГК України).

Приписами ст. 226 ГК України визначено умови і порядок відшкодування збитків.

Так, відповідно до ч. 1-4 ст. 226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов`язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків. Сторона господарського зобов`язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов`язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше. Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов`язаної сторони від подальшого виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вини. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань. Тобто, для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних дій відповідача та причинного зв`язку між збитками позивача та діями відповідача. З аналізу наведеного слідує, що вимога про відшкодування збитків (шкоди) може пред`являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила (п. 5.16 постанови ВП ВС від 18.06.2019 по справі № 920/85/18).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом (ст. 673 ЦК України).

Відповідно до ст. 674 ЦК України відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами.

Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк) (ч.1, 2 ст. 675 ЦК України).

Законом або іншими нормативно-правовими актами може бути встановлений строк, зі спливом якого товар вважається непридатним для використання за призначенням (строк придатності). Строк придатності товару визначається періодом часу, який обчислюється з дня його виготовлення і протягом якого товар є придатним для використання, або терміном (датою), до настання якого товар є придатним для використання. Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, на який встановлено строк придатності, з таким розрахунком, щоб він міг бути використаний за призначенням до спливу цього строку (ст. 677 ЦК України).

Правові наслідки передання товару неналежної якості визначені у ст. 678 ЦК України, в якій зазначено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару (ч.1 даної статті). У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару (ч.2 даної статті).

Продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту (ст. 679 ЦК України).

Відповідно до ст. 680 Цивільного кодексу України покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 688 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

У разі невиконання покупцем цього обов`язку продавець має право частково або в повному обсязі відмовитися від задоволення відповідних вимог покупця, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору.

Якщо продавець знав або міг знати про те, що переданий покупцеві товар не відповідає умовам договору купівлі-продажу, він не має права посилатися на те, що не одержав від покупця повідомлення про порушення умов договору, та на наслідки невиконання покупцем цього обов`язку, встановлені частиною першою цієї статті.

Статтею 268 ГК України визначено, що якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

У разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника.

Якщо поставлені товари відповідають стандартам або технічним умовам, але виявляться більш низького сорту, ніж було зумовлено, покупець має право прийняти товари з оплатою за ціною, встановленою для товарів відповідного сорту, або відмовитися від прийняття і оплати поставлених товарів.

У разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому ст. 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Отже, за змістом наведених норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, покупець набуває право вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; якщо він у встановленому порядку та строки доведе невідповідність якості поставленого товару умовам договору та вимогам, встановленим законом (стандартам тощо), факту, що виявлені недоліки є істотними, виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту; та за умови виконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору поставки щодо якості у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Невиконання покупцем цього обов`язку позбавляє його права отримати від продавця задоволення вимог, заявлених до продавця у зв`язку поставкою товару неналежної якості, якщо продавець доведе, що невиконання покупцем обов`язку повідомити продавця про порушення умов договору поставки спричинило неможливість задоволення його вимог або спричинить для продавця витрати, що перевищують його витрати у разі своєчасного повідомлення про порушення умов договору.

Тобто законодавець саме на покупця покладає тягар доведення невідповідність якості поставленого товару умовам договору та вимогам, встановленим законом (стандартам тощо).

За змістом ч. 1ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частинами 1, 2, 3статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 3статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається з укладеного між сторонами Договору поставки, зокрема в п. 2.9. сторони погодили, що всі ризики втрати, псування або загибелі Товару переходять від Постачальника до Покупця з моменту відвантаження Товару на транспорт наданий Покупцем.

Крім того в пункті 3.3. Договору сторонами визначено, що приймання Товару по якості здійснюється відповідно до Інструкції П-7 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного вжитку по якості», затвердженої постановою держарбітражу при Раді Міністрів СРСР 15.04.1966 р.

Так відповідно до п. 5 та п. 6 Інструкції П-7 « 5. Продукція, що надійшла в справній тарі, приймається за якістю і комплектністю, як правило, на складі кінцевого одержувача.

Покупці-бази збутових, постачальницьких, заготівельних організацій, оптових і роздрібних товарних підприємств і інші покупці, які перенаправляють транзитом продукцію в тарі або упаковці первісного виробника (відправника), повинні здійснювати прийомку продукції за якістю і комплектністю у випадках, передбачених обов`язковими правилами або договором, а також при отриманні продукції в пошкодженій, відкритій чи немаркованій тарі, у тарі з пошкодженою пломбою або за наявності ознак псування (витік, бій і т.д.).

Зазначені підприємства та організації зобов`язані зберігати продукцію, що підлягає пере направленню, в умовах, що забезпечують збереження її якості і комплектності.

6. Приймання продукції за якістю і комплектністю проводиться на складі одержувача в такі строки:

а) за умови поставки в інше місто - не пізніше 20 днів, а швидкопсувної продукції - не пізніше 24 годин після видачі продукції органом транспорту чи надходження її на склад одержувача при доставці продукції постачальником або при вивезенні продукції одержувачем».

З огляду на викладені норми Інструкції позивач мав перевірити якість товару протягом 20 днів, разом з тим як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами товар відвантажено на склад позивача в 06 травня 2022, а позивачем були виявлені недоліки якості отриманого товару 29.07.2022р. та 25.08.2022р тобто більше ніж через два місяці від поставки товару.

Разом з тим, правомірність своїх дій позивач обґрунтовує п. 9 Інструкції П-7 де зазначено наступне «Акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня надходження продукції на склад одержувача, що виявив приховані недоліки, якщо інші строки не встановлені обов`язковими для сторін правилами.

Коли приховані недоліки продукції можуть бути виявлені лише в процесі її обробки, здійсненої послідовно двома або кількома підприємствами, акт про приховані недоліки має бути складений не пізніше чотирьох місяців з дня отримання продукції підприємством, який виявив недоліки…

Прихованими недоліками визнаються такі недоліки, що не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці і виявлені лише в процесі обробки, підготовки до монтажу, в процесі монтажу, випробування, використання і зберігання продукції.».

Як зазначено позивачем у відповіді на відзив «кукурудзяна крупа, яка була предметом поставки, відвантажувалась у мішках (тарі). Під час приймання товару на складі Постачальника будь-яких видимих пошкоджень мішків не було. На відвантажений товар ФГ «Україна» було надано якісне посвідчення, відповідно до якого якість кукурудзяної крупи визначається за 15-ма показниками, та очевидно, що здійснити перевірку відповідності якості крупи, розфасованої у мішки (тару), показникам зазначеним у якісному посвідченні в момент приймання вантажу на складі постачальника є неможливим.».

Разом з тим, на переконання суду п. 9 Інструкції П-7 не може застосовуватись до даного виду продукції (крупа Кукурудзяна мілка), оскільки як зазначено вище прихованими недоліками визначаються такі недоліки які не могли бути виявлені при звичайній перевірці, однак крупа Кукурудзяна мілка постачалась у мішках, які на момент прийняття на склад візуально були цілі та неушкоджені та відповідно до п. 6 Інструкції П-7 могли бути перевірені на якість протягом 20 днів з моменту поставки на склад покупця.

Крім того, зберігання борошна та круп супроводжується зміною їх якісних та кількісних показників. Зберігання борошна в мішках, укладених в штабелі, значно ускладнює доступ повітря і парів води до внутрішніх ділянок, тому продукти переробки зерна в різних шарах мішків зволожуються нерівномірно. Ці особливості зміни та розподілу вологості в продукті необхідно враховувати при зберіганні, тому що навіть при незначному зволоженні всієї партії зовнішній шар продукту може бути значно зволожений, що призведе до погіршення якості і в подальшому - псування. Також підвищена вологість борошна та крупи сприяє розвитку мікроорганізмів, шкідників і кліщів, що призводить до утворення специфічних запахів, невластивих продукту. Сприятливі умови зберігання створюються відповідною температурою, вологістю і газовим складом повітря, освітленістю, вентиляцією та хорошим санітарним станом сховища.

Матеріали справи не містять будь яких доказів щодо складського приміщення в якому зберігався товар після прийняття його від постачальника.

Як зазначалось вище, покупець набуває право вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми, якщо він у встановленому порядку та строки доведе невідповідність якості поставленого товару умовам договору та вимогам, встановленим законом (стандартам тощо), факту, що виявлені недоліки є істотними, виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Саме на покупця покладає тягар доведення невідповідність якості поставленого товару.

На підтвердження викладених в позовній заяві обставин позивачем надано акт про приховані недоліки від 29.07.2022, акт невідповідності від 25.08.2022 в яких зокрема зазначено, що при плановій перевірці вагової сировини на складі було виявлено кукурудзяну крупу, поставлену від ФГ «Україна», яка має не властивий пліснявий запах, зараженість шкідниками хлібних запасів, покрита пліснявою ззовні мішків і всередині на самій продукції, усього за двома актами виявлено зіпсованої крупи 3800 кг. Данні акти підписані лише представниками позивача.

Відповідно до п. 16 та п. 17 Інструкції П-7 « 16. При виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції) , одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов`язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості і змішання з іншою однорідної продукцією.

Одержувач також зобов`язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника виробника (відправника) з іншого міста, якщо це передбачено в Основних і Особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах при договорі…

17. У повідомленні про виклик, направленому виробнику (відправнику), повинно бути зазначено:

а) найменування продукції, дата і номер рахунку-фактури або номер транспортного документу, якщо до моменту виклику рахунок не отримано;

б) основні недоліки, виявлені в продукції;

в) час, на який призначено приймання продукції за якістю або комплектністю (в межах встановленого для приймання терміну);

г) кількість продукції неналежної якості або некомплектної продукції.»

В матеріалах справи наявні дві претензії-повідомлення, однак в даних претензіях не зазначено дата даних претензій та в матеріалах справи відсутні докази направлень даних претензій відповідачу. Крім того данні претензії не містять виклику представника відповідача .

Пунктом 20 Інструкції П-7, визначено, що, «При неявці представника виробника (відправника) за викликом одержувача (покупця) в установлений термін і у випадках, коли виклик представника виробника (відправника) з іншого міста не є обов`язковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції за якістю продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості.

За відсутності відповідної інспекції по якості або бюро товарних експертиз в місці знаходження одержувача (покупця), при відмові їх виділити представника або неявку його за викликом одержувача (покупця) перевірка проводиться:

а) за участю компетентного представника іншого підприємства (організації), виділеного керівником чи заступником керівника цього підприємства (організації), або

б) за участю компетентного представника громадськості підприємства-одержувача, призначеного керівником із числа осіб, затверджених рішенням фабричного, заводського чи місцевого комітету профспілки цього підприємства, або

в) односторонньо підприємством-одержувачем, якщо виробник (відправник) дав згоду на односторонню прийомку продукції.»

В матеріалах справи відсутні докази погодження відповідача на перевірку якості продукції за відсутності його представника.

Поданий позивачем доказ, а саме протокол випробувань №0823 ПР від 06.09.2022 оцінюється судом критично, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того як відбувався відбір зразків для проведення випробування. В даному протоколі зазначено лише документи та об`єкт випробування, які були надані позивачем в випробувальну лабораторію, разом з тим де і яким чином був здійснений відбір зразків матеріали справи не містять.

Пунктами 27, 28 Інструкції П-7, визначено, що, « 27. Про відбір зразків (проб) складається акт, що підписується усіма особами, що приймають участь у відборі. В акті повинно бути зазначено:

а) час і місце складання акту, найменування одержувача продукції, прізвища та посади осіб, які брали участь у відборі зразків (проб);

б) найменування виробника (відправника), від якого надійшла продукція;

в) номер і дата рахунка-фактури і транспортної накладної, за якими надійшла продукція, і дата надходження її на склад одержувача, а при доставці продукції постачальником і при відпуску продукції зі складу постачальника - номер і дата накладної або рахунку-фактури, за якою здана продукція;

г) кількість місць і вага продукції, а також кількість і номери місць, з яких відбиралися зразки (проби) продукції;

д) вказівка ??про те, що зразки (проби) відібрано в порядку, передбаченому стандартом, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов`язковими правилами і договором, з посиланням на їх номер і дату;

е) чи забезпечені відібрані зразки (проби) етикетками, що містять дані, передбачені стандартами або технічними умовами;

ж) опечатані або опломбовані зразки (проби), чиєю печаткою або пломбою (відтиски на пломбах);

з) інші дані, які особи, що беруть участь у відборі проб, вважають необхідним включити в акт для більш докладної характеристики зразків (проб).

28. З відібраних зразків (проб) один залишається у одержувача, другий надсилається виробнику (відправнику) продукції. У всіх випадках, коли це передбачено стандартами, технічними умовами, іншими обов`язковими правилами і договором, відбираються додаткові зразки (проби) для здачі на аналіз чи випробування в лабораторії або науково-дослідні інститути.

Про здачу зразків (проб) на аналіз чи випробування робляться відповідні відмітки в акті відбору зразків (проб).

Відібрані зразки (проби) продукції повинні зберігатися одержувачем, виробником (відправником) до вирішення спору про якість продукції, а у випадках передачі матеріалів про випуск недоброякісної продукції до органів прокуратури та суду - до вирішення справи в цих органах.».

Крім того, суд погоджується з твердженням відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву, що відповідно до п.3.2 та п.3.3 Договору поставки від 14.03.2022 року №28, чітко визначено дії Покупця щодо прийняття товару, що вказує на ту обставину, що станом на дату прийняття товару у Покупця не було жодних зауважень щодо якості та кількості товару, та навіть протягом двох місяців зауважень після поставки товару також не виникало претензій, та тим більше Покупець ще й реалізовував даний товар, що випливає із самого позову по скільки чомусь спір виник лише щодо 3800 кг. товару крупи кукурудзяної, причому загальна кількість поставки була 20000 кг.

Матеріали справи не містять доказів: відмови покупця від усієї партії товару, зіпсування товару з вини саме відповідача, надання на експертизу позивачем саме того товару що був поставлений відповідачем та належного зберігання даного товару на складі позивача з дотриманням усіх норм зберігання даного виду товару.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд відзначає, що позивачем не доведено існування конкретних обставин, які підтверджують вину відповідача щодо завданих позивачу збитків, що виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з їх відшкодування, відтак позовна вимога про стягнення з відповідача збитків у загальному розмірі 46551,28 грн задоволенню не підлягає.

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також заперечень відповідача, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати пов`язані із сплатою судового збору та витрати на правничу допомогу позивача залишаються за останнім.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Понесені позивачем судові витрати залишити за позивачем.

3. Копію рішення надіслати сторонам на відомі суду адреси електронної пошти: позивача ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 07 квітня 2023 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи