ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/462/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши позовну заяву керівника Мукачівської окружної прокуратури, м. Мукачево Закарпатської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Закарпатські області, м. Ужгород до Державного підприємства Свалявське лісове господарство, м. Свалява Закарпатської області про стягнення завданої шкоди в розмірі 139 458,60 грн. за порушення лісового законодавства

За участю представників:

прокурор - Черненко Світлана Сергіївна, службове посвідчення № 069349 від 01 березня 2023 року

від позивача - Пеняк Надія Михайлівна, посвідчення АБ № 031051 від 05 вересня 2022 року

від відповідача - Левицький Андрій Олександрович, ордер серія АО № 1085871 від 06 квітня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Закарпатські області, м. Ужгород до відповідача про стягнення суми 139 458,60 грн. збитків за порушення лісового законодавства.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ Господарського суду Закарпатської області, до розгляду справи № 907/462/22 визначено суддю Ушак І.Г.

17.08.2022 р. до суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позов.

13.09.2022 р. позивачем подано відповідь на відзив

14.09.2022 р. прокуратурою подано заперечення на відзив.

У зв`язку з непрацездатністю головуючої судді Ушак І.Г., розпорядженням керівника апарату Господарського суду Закарпатської області від 29.11.2022 р. № 02-02/42/22 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 907/462/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2022 р. справу №907/462/22 передано на розгляд головуючому судді Ремецькі О.Ф.

Ухвалою суду від 01.12.2022 прийнято справу № 907/462/22 до провадження. Розгляд справи № 907/462/22 прийнято здійснювати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 20.12.2022.

Ухвалою суду від 20.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.01.2023 року.

Ухвалою суду від 31.01.2023р. відкладено розгляд справи по суті на 21.02.2023 року.

Ухвалою суду від 21.02.2023р. відкладено розгляд справи по суті на 15.03.2023 року.

Призначене засідання суду 15.03.2023 р. не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території Закарпатської області.

Ухвалою суду від 15.03.2023 р. відкладено розгляд справи по суті на 06.04.2023 року.

Прокурор заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових письмових поясненнях по суті спору, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами.

Вказує на те, що 9 липня 2021 року працівниками Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, в ході проведення позапланового заходу державного контролю (на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію у Закарпатській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №49 від 02.02.2021) додержання суб`єктом господарювання, - державним підприємством «Воловецьке лісове господарство», вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів складено акт, яким зафіксовано порушення вимог Лісового кодексу України.

Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області в ході перевірки виявлено ряд порушень ст. ст. 19, 64 Лісового кодексу, пунктів 12,42 Правил, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №555 від 27.07.1995 «Про затвердження Санітарних правил в лісах України та Постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008, за результатами перевірки, органом контролю проведено розрахунки розміру шкоди, заподіяної лісу Державним підприємством "Воловецьке лісове господарство" зокрема: на території Воловецької ОТГ встановлено розмір заподіяної шкоди на загальну суму 52 439,84 грн; на території Жденіївської ОТГ встановлено розміру заподіяної загальну суму 56 083,32 грн; на території Н.Ворітської ОТГ встановлено розміру заподіяної загальну суму 30 935,44грн.

Порушення були виявлені на території вищезазначених територіальних громад на загальну суму 139 458 гривень 60 копійок.

За доводами прокурора, посадовими особами Державної екологічної інспекції у Закарпатській області за результатом перевірки складено акт перевірки додержання суб`єктом господарювання ДП «Воловецького ЛГ» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №228/06 від 09.07.2021 р.

Відповідачу ДП «Воловецьке ЛГ» 19.07.2021 було направлено претензію за №26/06/21 про відшкодування збитків у розмірі 139 458,60 грн., заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання лісових ресурсів, яка обрахована відповідно до методики (таксами), що затверджені постановою КМУ №665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу» відповідно до ст.222 ГК України та ст.19 ГПК України.

У вказаній претензії суб`єкту господарювання запропоновано у місячний термін відшкодувати вказані збитки добровільно на підставі ст.ст. 41,68 Закону України «про охорону навколишнього природнього середовища України», ст. 105 Лісового Кодексу України та зазначено, що вказану суму необхідно перерахувати на рахунки:

1) Воловецької територіальної громади - 52 439,84 грн.;

2) Жденіївської територіальної громади - 56 083,32 грн;

3) Нижньоворітської територіальної громади - 30 935,44грн.

Прокурор відзначає, що в даному випадку спірні лісопорушення виявлено в лісовому фонді ДП «Воловецьке ЛГ», правонаступником якого відповідно до п.7 Наказу Державного агентства лісових ресурсів №676 від 21.10.2021 є ДП «Свалявське ЛГ», яке згідно зі ст.17 Лісового кодексу України є постійним лісокористувачем.

Виходячи з системного аналізу змісту положень п.1 ч.2 ст.19 п.5 ст.64, ч.ч.1,5 ст.86, п.5 ч.2 ст.105 та ст.107 Лісового кодексу України прокурор та позивач стверджують, що Державне підприємство «Воловецьке лісове господарство», а у подальшому його правонаступник Державне підприємство «Свалявське лісове господарство» як постійний лісокористувач, зобов`язане відшкодувати заподіяну шкоду.

Представник відповідача державного підприємства Свалявське лісове господарство у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнає. Разом з тим, просить суд розстрочити виконання заявленого позивачем боргу терміном на 10 місяців, виходячи з поданої заяви, в якій вказує на те, що перебуває у складному фінансовому становищі, що значно ускладнює виплату одним платежем суми 139 458,60 грн. заподіяної шкоди.

Присутній прокурор та позивач заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі, щодо заявленого клопотання відповідача про розстрочку суми боргу на терміном на 10 місяців не заперечують.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 06.04.2022 року, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В ході перевірки Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області виявлено ряд порушень ст. ст. 19, 64 Лісового кодексу, пунктів 12,42 Правил, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №555 від 27.07.1995 «Про затвердження Санітарних правил в лісах України та Постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008, за результатами перевірки, органом контролю проведено розрахунки розміру шкоди, заподіяної лісу Державним підприємством "Воловецьке лісове господарство" зокрема: на території Воловецької ОТГ встановлено розмір заподіяної шкоди на загальну суму 52 439,84 грн; на території Жденіївської ОТГ встановлено розміру заподіяної загальну суму 56 083,32 грн; на території Н.Ворітської ОТГ встановлено розміру заподіяної загальну суму 30 935,44грн.

Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області проведено розрахунки розміру шкоди, на загальну суму 139 458 гривень 60 копійок.

Посадовими особами Державної екологічної інспекції у Закарпатській області за результатом перевірки складено акт перевірки додержання суб`єктом господарювання ДП «Воловецького ЛГ» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №228/06 від 09.07.2021 р.

Відповідачу ДП «Воловецьке ЛГ» 19.07.2021 було направлено претензію за №26/06/21 про відшкодування збитків у розмірі 139 458,60 грн..

Станом на момент пред`явлення позовної заяви вищенаведена претензія ДП «Воловецьке ЛГ» не виконана, збитки у розмірі 139 458,60 грн. залишаються невідшкодованими, у зв`язку з чим Мукачівська окружна прокуратура звернулася із даним позовом до господарського суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області.

В даному випадку дії посадових осіб Держекоінспекції щодо складання акту перевірки, припису про усунення виявлених порушень, складання розрахунку розміру збитків та пред`явлення претензії щодо добровільного відшкодування збитків, відповідачем в порядку адміністративного судочинства не оскаржувались.

Матеріали, складені посадовими особами Держекоінспекції за наслідками перевірки, проведеної у діяльності ДП «Воловецьке ЛГ» встановлено у відповідності до вимог законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про охорону навколишнього природного середовища», Положення про територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 07.04.2020 № 230.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Частинами 1-3 статті 1 Лісового кодексу України встановлено, що ліс - тип природних комплексів (екосистема), в якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані в своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно зі ст.ст. 7, 8 ЛК України ліси, які ростуть у межах території України, є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського нараду права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України. У державній власності знаходяться усі ліси України, крім тих, що перебувають у комунальній або приватній власності.

Статтею 42 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Відповідно до пункту п. 4 ч. 1 ст: 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів 150 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

У даному випадку інтерес держави є як економічним, що полягає у поповненні відповідних бюджетів грошовими коштами, так і екологічним, оскільки за рахунок вказаних коштів здійснюватиметься фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища.

Шкода, заподіяна лісу, відповідно до вимог чинного законодавства, підтягає відшкодуванню до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища місцевих бюджетів і використовуються для відтворення лісів, підвищення їх продуктивності, проведення лісогосподарських заходів та утримання лісів у належному санітарному стані. Ненадходження зазначених коштів негативно впливає на реалізацію заходів щодо відтворення лісових ресурсів.

Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних питаннях, що виникають у галузі охорони навколишнього природного середовища та використаних правовідносинах, що виникають із заподіяння шкоди довкіллю, є Державна екологічна інспекція в Закарпатській області, яка наділена відповідними повноваженнями та функціями згідно Положення, про Державну екологічну інспекцію України в Закарпатській області, що затверджене наказом Державної екологічної інспекції України від 02.02.2021 №49.

Відповідно до підпунктів «г», «к» підпункту 2 пункту 4 Положення і про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 275 від 19.04.2017, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо пошкодження дерев і чагарників, знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розплідниках і на плантаціях, природного підросту та самосіву на землях, призначених під відновлення лісу, законності вирубування; раціонального та невиснажливого використання лісових ресурсів; добування продуктів лісу та використання лісових ресурсів; заготівлі деревини в порядку рубок головного користування та здійснення лісогосподарських заходів; а також про охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема щодо додержання режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до підпунктів 3, 8 пункту 4 даного Положення проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акті за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування); пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.

Частиною 2 ст. 222 ГК України передбачено, що у разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Державною екологічною інспекцією у Закарпатській області саме місячний строк розгляду було зазначено у претензії до ДП «Воловецьке ЛГ» від 19.07.2021 за №26/06/21 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

На момент пред`явлення позовної заяви вищенаведена претензія не виконана, збитки у розмірі 139 458,60 грн. невідшкодовані.

Відповідно до статей 16 та 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. В постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень.

Охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Статтею 63, п.5 статті 64 Лісового кодексу України встановлено, що ведення лісового господарства полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів. Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Згідно частин 1 та 5 статті 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Охорону і захист лісів на території України здійснюють зокрема лісова охорона постійних лісокористувачів і власників лісів (стаття 89 Лісового кодексу України).

Статтею 93 Лісового кодексу України передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є забезпечення реалізації державної політики в сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; забезпечення додержання лісового законодавства органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами; забезпечення додержання лісового законодавства власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами; запобігання порушенням законодавства в сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до положень статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 105 ЛК України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Положеннями статті 107 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, в розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Права і обов`язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов`язання.

Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіяти шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено в статті 1166 ЦК України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду зокрема підстав невиконання завдавачем шкоди покладених на нього обов`язків; 2) наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 4) вина особи, що завдала шкоду.

З огляду на наведене, предметом доказування в даній справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Неналежне виконання відповідачем встановлених законодавством і Статутом обов`язків, свідчить про причинно наслідковий зв`язок, між протиправною поведінкою та шкодою, що завдана навколишньому природному середовищу.

Враховуючи, що належними та допустимими доказами (наявними в матеріалах справи) підтверджується склад цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка виражається в неналежному виконанні своїх обов`язків щодо охорони та захисту лісу; розмір шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу, обрахований відповідно до чинних Такс, затверджених постановою КМУ від 23.07.2008 №665; безпосередній причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача, оскільки шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства; а також вина відповідача, що полягає в протиправній бездіяльності та не перешкоджанні його посадовими особами пошкодженню лісу, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі в сумі 139 458,60 грн.

У той же час, відповідачем подано заяву про визнання позовних вимог та просить суд розстрочити виконання заявленого позивачем боргу терміном на 10 місяців, виходячи з поданої заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на вищевказані обставини, вимоги позивача щодо стягнення основного боргу в сумі 139 458,60 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та визнаються відповідачем.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд встановив наступне.

Відповідно до п.2 ч. 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч.4 ст.331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Обґрунтовуючи заяву про надання розстрочки виконання судового рішення, відповідач посилається на складне фінансове становище, що значно ускладнює виплату одним платежем суми 139 458,60 грн. заподіяної шкоди. Сплата одразу усієї суми заборгованості негативно вплине на господарську діяльність боржника та на можливість виконання зобов`язань перед контрагентами і бюджетними платежами усіх рівнів.

Згідно Статуту серед основною метою діяльності підприємства є ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів.

З перших днів повномасштабної війни на Україні ДП «Свалявське ЛГ» має налагоджену комунікацію з місцевою теробороною та ЗСУ в частині надання ресурсної допомоги паливно-мастильних матеріалів, запчастин, дров паливних, пилопродукції та лісоматеріалів круглих. На сьогодні, це один з важливих напрямків роботи підприємства і стягнення одноразовим платежем зазначеної суми може призупинити надання допомоги ЗСУ та армії.

Відповідач водночас вказує що у фінансовому плані ДП «Свалявське ЛГ» на 2023 рік не було передбачено видатки на сплату стягненої шкоди судовими рішеннями, у зв`язку з чим сплати заборгованості одним платежем унеможливить виконання фінансового плану і як наслідок призведе до неможливості сплати підприємством податків усіх рівнів та несвоєчасної виплати заробітної плати працівникам. Також, у разі примусового виконання рішення суду у відповідності до ЗУ "Про виконавче провадження" з підприємства додатково буде стягнено 10% від суми заборгованості та на витрати виконавця.

Прокурор та позивач в зсіданні суду щодо розстрочки виконання судового рішення не заперечили.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, оцінюючи вищенаведені обставини суд враховує, що боржник не ухиляється від виконання своїх обов`язків з погашення заборгованості, що розстрочка виконання рішення є тією мірою, яка дозволяє не допустити банкрутства юридичних осіб, надає можливість працювати суб`єкту господарювання та здійснювати поступове погашення заборгованості, оскільки одночасне примусове стягнення всієї заборгованості може вкрай негативно вплинути на його функціонування.

Враховуючи майнові інтереси обох сторін, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а також суд задовольняє заяву Державного підприємства Свалявське лісове господарство про розстрочку виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості у сумі 139 458,60 грн. терміном на десять місяців рівними частинами до десятого числа.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства «Свалявське лісове господарство» (89300, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, місто Свалява, вулиця Шевченка, будинок 59 код ЄДУПОУ 22114626) 139 458гривень 60 копійок (сто тридцять дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят вісім гривень шістдесят копійок) завданої шкоди за порушення лісового законодавства на користь держави на рахунки УК в Мукачівсьі районі:

- Воловецька (селищна рада) територіальна громада код ЄДРПОУ 0435 240 р/р НОМЕР_1 суму 52 439,84 грн.;

- Жденіївська (селищна рада) територіальна громада р/р НОМЕР_2 суму 56083,32грн.;

- Нижньоворітська (сільська рада) територіальна громада р/р НОМЕР_3 суму 30 935,44 грн.

3. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Закарпатської області про стягнення шкоди за порушення лісового законодавства в розмірі 139 458,60 грн. з державного підприємства «Свалявське лісове господарство» (вул. Шевченка,59, м. Свалява, Закарпатська обл., 89300, код ЄДРПОУ - 241298072) терміном на 10 місяців шляхом сплати щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяця по 13 945,86 грн., згідно наступного графіка:

- до 10 травня 2023 року 13 945,86 грн.

- до 10 червня 2023 року 13 945,86 грн.

- до 10 липня 2023 року 13 945,86 грн.

- до 10 серпня 2023 року 13 945,86 грн.

- до 10 вересня 2023 року 13 945,86 грн.

- до 10 жовтня 2023 року 13 945,86 грн.

- до 10 листопада 2023 року- 13 945,86 грн.

- до 10 грудня 2023 року 13 945,86 грн.

- до 10 січня 2024 року 13 945,86 грн.

- до 10 лютого 2024 року - 13 945,86 грн.

3. Стягнути з Державного підприємства Свалявське лісове господарство (90400, Закарпатська область, Мукачівський район, м. Свалява, вул. Шевченка, 59, ) на користь Закарпатської обласної прокуратури (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а, ) суму 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.) у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за платіжним дорученням №676 від 06.07.2022 року.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 13.04.2021.

Суддя О.Ф. Ремецькі