ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

03 квітня 2023 р. Справа № 924/1118/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі с/з Загроцька А.Ю., розглянувши матеріали заяви ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі

за позовом акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Фуд Юкрейн", м. Хмельницький

про стягнення грошей

представники сторін:

від заявника - Цапів І.М.

від стягувача - не з`явився

встановив:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 26.06.19 у справі № 924/1118/18 позов задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю „Транс Фуд Юкрейн (29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Садова, , код 39808939) на користь акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570) - 19 148 649, 86 грн. (дев`ятнадцять мільйонів сто сорок вісім тисяч шістсот сорок дев`ять грн. 86 коп.) заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном, 742 711, 81 грн. (сімсот сорок дві тисячі сімсот одинадцять грн. 81 коп.) пені а також 298 763, 12 грн. (двісті дев`яносто вісім тисяч сімсот шістдесят три грн. 12 коп.) судового збору. В решті позову відмовлено.

22.07.19 на виконання даного рішення видано наказ.

Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 20.11.19 рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.06.19 у справі № 924/1118/18 скасовано в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача 856 146, 34 грн. заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном та судового збору. Прийнято у цій частині нове рішення, що викладено в наступній редакції:

"Стягнути з ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" (29000, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Садова, 1/2, код 39808939) на користь АТ КБ "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570) 20 004 796, 20 грн. заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном та 311 212, 63 грн. судового збору". Рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені залишити без змін. Стягнуто з ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" на користь АТ КБ "Приватбанк" 19 263, 30 грн. судового збору за подання скарги.

На виконання даної постанови видано накази від 09.12.19.

В подальшому, до суду надійшла заява ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 924/1118/18, де заявник просить - визнати наказ господарського суду Хмельницької області № 924/1118/18 від 22.07.19 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за договором фінансового лізингу № 4т16041ЛИ від 01.07.16 на суму 4 534 294, 89 грн.

Представник заявника 16.02.23 в судовому засіданні підтримав надіслану заявником до суду заяву про внесення змін до заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, де просить - визнати наказ господарського суду Хмельницької області № 924/1118/18 від 09.12.19 таким , що не підлягає виконанню в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за договором фінансового лізингу № 4Т16041ЛИ від 01.07.16 на суму 4 534 294, 89 грн.

Враховуючи обставини справи та норми ст. 46 ГПКУ, дані зміни суд приймає.

Обгрунтовуючи заяву, заявник стверджує, що 01.07.16 між ТОВ „Транс Фуд Юкрейн та АТ КБ „Приватбанк укладено договір фінансового лізингу номер 4Т16041ЛИ за умовами якого банк є власником нерухомого майна, визначеного у додатку, яке ТОВ „Транс Фуд Юкрейн приймає від банку у платне користування, а після сплати лізингових платежів у власність.

У зв`язку з неналежним виконанням лізингоодержувачем лізингових платежів господарським судом задоволено відповідні позовні вимоги банку та стягнуто з боржника 19 148 649, 86 грн. простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за договором вищевказаного фінансового лізингу та 742 711, 81 грн. пені. За результатами апеляційного оскарження з боржника стягнуто 20 004 796, 20 грн. заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном. Рішення суду від 26.06.19 в частині стягнення пені залишено в силі.

17.01.23 ТОВ „Транс Фуд Юкрейн за односторонньою заявою про залік зустрічних однорідних вимог під номером 2 частково зменшив свої зобов`язання перед банком по простроченій заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном за договором лізингу на суму 4 534 294, 89 грн. Заява про залік зустрічних однорідних вимог направлена банку телекомунікаційними засобами на електронну пошту. Таким чином, обов`язок ТОВ „Транс Фуд Юкрейн за наказом господарського суду від 09.12.19 у даній справі припинився в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном в розмірі 4 534 294, 89 грн.

На підтвердження відмічених у заяві обставин, заявник додав заяву ТОВ „Транс Фуд Юкрейн номер 2 від 17.01.23 до КБ „Приватбанк про залік зустрічних однорідних вимог, де заявник повідомляє про зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 4 534 294, 89 грн. за такими договорами:

1) грошові зобов`язання ТОВ „Транс Фуд Юкрейн перед АТ КБ „Приватбанк у розмірі 4 534 294, 89 грн. по сплаті заборгованості по оплаті відсоткової винагороди за користування майном.

2) грошові зобов`язання АТ КБ „Приватбанк перед ТОВ „Транс Фуд Юкрейн на суму 4 534 294, 89 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу.

Представник заявника в судовому засіданні подану заяву підтримав, наполягав на її задоволенні. В поясненнях від 22.03.23 заявник додатково заперечує проти передачі розгляду заяви до суду в межах справи про банкрутство боржника. Вказує, що передача заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню на розгляд суду в іншій справі про банкрутство боржника не передбачено процесуальним законодавством та суперечить положенням ст. 7 КУзПБ.

Представник стягувача до суду не з`явився, надіслав письмові пояснення, де просить у задоволенні заяви відмовити. Так, зазначено, що зарахування зустрічних однорідних вимог є можливістю припинення одночасно двох зобов`язань, в одному з яких одна сторона є кредитором, інша боржником, а у іншому навпаки. Вимоги, що підлягають зарахуванню, мають відповідати певним умовам, зокрема, вони мають біти зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, в навпаки) та однорідними. При цьому, правило про однорідність поширюється на правову природу вимог та не стосується підстави їх виникнення. Також, як показує судова практика умовою, за якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням є прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту і умов виконання. Крім того, вимоги повинні бути безспірними.

Заявлені боржником вимоги не є зустрічними. Зобов`язання банку, що полягають у поверненні лізингових платежів, сплачених як частина вартості об`єкту лізингу не існують. Отже, банк не може бути боржником перед заявником за заявленими до зустрічного зарахування 4 534 294, 89 грн.

Немає ні правових підстав, ні фактичних обставин виконання сторонами договору фінансового лізингу, які б давали заявнику право вимагати повернення сплачених лізингових платежів та, відповідно, покладати на банк зобов`язання повернути дані платежі.

Заявник не подав доказів, що підтверджують виникнення заборгованості банку з повернення сплачених лізингових платежів, як сплати частини вартості об`єкта лізингу за договором лізингу. Сума боргу боржника перед банком у розмірі 4 534 294, 89 грн. підлягає встановленню та доказуванню, оскільки є невизначеною, недоведеною і не є безспірною.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові позиції з приводу поданої заяви та наявні докази, суд врахував таке.

Вирішуючи клопотання про направлення заяви на розгляд суду в рамках справи про банкрутство боржника, суд врахував таке. До суду надійшло письмове повідомлення від арбітражного керуючого Пономаренка А.О. про те, що господарським судом Хмельницької області 07.02.23 відкрито провадження у справі № 924/977/22 про банкрутство ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" (). Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Пономаренка А.О. Таким чином, арбітражний керуючий просить врахувати положення ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства при розгляді заяви у справі № 924/1118/18.

Як вбачається з автоматичної системи документообігу суду 07.02.23 господарським судом Хмельницької області відкрито провадження у справі номер 924/977/22 про банкрутство ТОВ „Транс Фуд Юкрейн.

За ст. 7 КУзПБ Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

З даних положень вбачається, що у межах справи про банкрутство вирішуються майнові вимоги до боржника, які призвели до виникнення спору. Такі спори вирішуються у справі, шляхом подання позову з відповідними предметом і підставою. Слід зазначити, що спір у справі № 924/1118/18 вирішено, шляхом прийняття відповідного рішення, переглянутого за результатами апеляційного оскарження. Тому, підстав для передачі даної справи, в тому числі з наявною у ній заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню для розгляду її в межах справи про банкрутство немає. Дане випливає також зі змісту ч. 1 ст. 328 ГПКУ, де відмічено, що визнання наказу таким, що не підлягає виконанню здійснюється судом, який видав виконавчий документ. При цьому, виконавчий документ, за ст. 327 ГПКУ видається на виконання рішення, яке, у свою чергу ухвалюється за результатами вирішення спору. Таким чином, наявність у справі наказу свідчить про вирішення спору, а заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відноситься до питань, пов`язаних з виконанням рішення та не потребує окремого позовного провадження. Саме з цієї причини розгляд заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню врегульовано окремою нормою статті 328 ГПКУ, яка не належить до розділу ІІІ ГПКУ „Позовне провадження та перебуває в розділі V „Процесуалдьні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах.

Отже, розгляд заяви здійснюється в рамках справи № 924/1118/18.

Положеннями ст. 328 ГПКУ встановлено - суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Обгрунтовуючи заяву, заявник відмічає, що підставою для визнання наказу, виданого у цій справі 09.12.19 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 4 534 294, 89 грн. заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном, є подання ним заяви стягувачу про зарахування зустрічних однорідних вимог на наведену суму. Отже, вважає заявник, зобов`язання та цю суму припинилося.

Відповідно ст. 598 ЦКУ зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За ст. 601 ЦКУ зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Згідно з частиною третьою статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Слід зазначити, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог, враховуючи вказані положення кодексів, є одностороннім правочином.

Відповідно до частин першої - третьої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Відповідно до частини п`ятої статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Верховний Суд в постанові номер 910/11116/19 від 22.01.21 відмітив, що вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (стаття 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема статтею 203 ГК України, статтею 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18.

Отже, зустрічні однорідні вимоги мають бути безспірними.

Суд зазначає, що згідно заяви ТОВ „Транс Фуд Юкрейн про зарахування зустрічних вимог, зустрічними зобов`язаннями банку перед заявником є грошові зобов`язання у розмірі 4 534 294, 89 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу по договору фінлізингу номер 4Т16041ЛИ від 01.07.16.

З вказаного договору вбачається, що банк передає лізингоодержувачу (ТОВ „Транс Фуд Юкрейн) майно, а лізингоодержувач приймає майно від банку в платне володіння і користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність. За п. 5.2. договору банк зобов`язаний: передати майно в платне користування лізиноодержувачу на умовах договору. Після сплати всієї суми лізингових платежів та інших платежів, передати майно у власність лізингоодержувача та документ, що підтверджує сплату платежів за цим договором; прийняти майно від лізингоодержувача в випадку дострокового розірвання цього договору або у випадку закінчення терміну дії цього договору, якщо майно не було викуплено лізингоодержувачем та несплачено всі платежі за договором; при необхідності зареєструвати або знати з реєстрації майно у органах державної реєстрації.

Згідно ст. 7 Закону „Про фінансовий лізинг, який діяв на момент укладення договору лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови.

Таким чином, передбаченими договором і законом майновими зобов`язаннями банку є:

- передача майна в користування чи власність заявника (у залежності від виконання договору);

- прийняття такого майна від заявника (при настанні відповідних умов);

- повернення коштів, що були сплачені до відмови лізингоодержувача від договору (в разі відмови від договору лізингоодержувачем).

Тобто, серед зобов`язань банку, лише одне є грошовим (повернення коштів), решта полягає у проведенні дій відносно майна. Тому, враховуючи відсутність доказів відмови лізингоодержувача від договору (що свідчить про відсутність обов`язку банку по поверненню платежу), грошових зобов`язань перед заявником, які могли б бути зустрічними та однорідними зобов`язанням заявника (за наказом) в банку не вбачається. При цьому, дані обставини свідчать і про те, що обов`язок банку - зобов`язання у розмірі 4 534 294, 89 грн. по сплаті заборгованості за повернення сплачених лізингових платежів, як сплату частини вартості об`єкту лізингу не є безспірним.

За таких обставин, умови застосування зустрічних однорідних вимог відсутні, тому обов`язок щодо виконання наказу, виданого у справі № 924/1118/18 у частині оплати 4 534 294, 89 грн. в боржника не припинився. Отже, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

У задоволенні заяви про визнання наказу Господарського суду Хмельницької області від 09.12.19 у справі № 924/1118/18 таким, що не підлягає виконанню частково відмовити.

Ухвала набрала законної сили 03.04.23 та може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 розділу XI Перехідні положення ГПК України.

Суддя Ю.В. Гладюк

Повний текст ухвали складено 06.04.23.

Віддрук / напр 4 прим:

1- до справи

2 - представнику АТ КБ "Приватбанк" Куценко О. ()

3 - Пономаренко А.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )

4 - ТОВ "Транс Фуд Юкрейн" ()