ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" квітня 2023 р. Справа № 911/895/23

Суддя Господарського суду Київської області Шевчук Н.Г. розглянувши матеріали заяви

Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, )

до Фізичної особи - підприємця Слив`янчук Віталії Макарівни ( АДРЕСА_1 , РНРКПП НОМЕР_1 )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 97 963,35 грн за Договором № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08.2021 та Додаткової угоди № 1 від 25.10.2021 до Договору № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08 2021

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулося до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Слив`янчук Віталії Макарівни заборгованості у розмірі 97 963,35 грн, що виникла за Договором № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08.2021 та Додатковою угодою № 1 від 25.10.2021 до Договору № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08.2021. Сума заборгованості складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту - 46 382,87 грн, суми прострочених платежів по процентах - 51 580,48 грн та суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. Заява сформована в системі "Електронний суд".

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням боржником прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та додатковою угодою в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Так, частиною першою статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

Разом з тим, відповідно до пунктів 4 та 5 частини другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги; відповідно до пункту 4 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З викладеного вбачається, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи (видаткові накладні, акти, листування, рух коштів, виписки банку), що вказують на правильність і безспірність заявлених вимог.

Із поданої заявником до суду заяви про видачу судового наказу вбачається, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" ґрунтуються на укладеному 15.08.2021 між ним (кредитодавець) та Фізичною особою - підприємцем Слив`янчук Віталією Макарівною (позичальник) Договорі № 303891-КС-004 про надання кредиту, шляхом приймання (акцепту) умов, викладених в оферті (пропозиції) про укладення договору про надання кредиту, підписаного у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 40 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям. Комісія за надання кредиту: 6 000,00 грн.

А також, укладеній в подальшому Додатковій угоді № 1 від 25.10.2021 до Договору № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08 2021, відповідно до умов якої сторони погодили, що кредит збільшується на 16 000,00 грн та кредитодавець, на умовах викладених у Договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 16 000,00 грн у строки та на умовах викладених у Договорі. Комісія за зміну умов Договору: 2 400,00 грн.

Заявник вказує, що свої зобов`язання за Договором про надання кредиту виконав в повному обсязі та надав позичальнику грошові кошти 15.08.2021 в розмірі 40 000,00 грн та 25.10.2021 в розмірі 16 000,00 грн, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позичальника, а боржник в свою чергу взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим за боржником рахується заборгованість в загальному розмірі 97 963,35 грн, яку заявник просить суд стягнути з боржника.

До заяви, в якості електронних доказів, ТОВ "Бізнес Позика" додано: Договір № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08.2021, Пропозицію укласти Договір (оферта) № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08.2021, Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання Договору № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08.2021, Додаткову угоду № 1 від 25.10.2021 до Договору № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08.2021, Пропозицію укласти Додаткову угоду (оферта) до Договору № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08.2021 (Електронна форма), Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди до Договору № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08.2021 (Електронна форма).

Також матеріали заяви містять скановану копію Анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/) від 15.02.2023, яка містить, зокрема, найменування позичальника, адресу реєстрації та проживання, РНОКПП, дату народження, місце народження, документ, що посвідчує особу, електронну адресу позичальника, фінансовий номер телефону позичальника, номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів. Така анкета підписана представником ТОВ "Бізнес Позика" за довіреністю І.В. Духота та засвідчена печаткою товариства.

У заяві про видачу судового наказу зазначено, що правочини укладено сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями та підписано одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Закон України від 03.09.2015 № 675-VIII "Про електронну комерцію" регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

За приписом частини восьмої статті 11 цього ж Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Згідно з частиною дванадцятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Суд дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, дійшов висновку, що вони не містять достовірних та допустимих доказів того, що між сторонами укладено договір та додаткову угоду в електронній формі.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Факт укладення Договору № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.10.2021 та Додаткової угоди № 1 від 25.10.2021 до Договору № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08 2021, шляхом їх підписання позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора G-2133, який був відправлений кредитором на номер телефону НОМЕР_2 , що зазначений позичальником в анкеті в особистому кабінеті, ґрунтується на твердженнях заявника без належного підтвердження доказами.

Зокрема, належних доказів, що такий номеру телефону ( НОМЕР_2 ) з якого начебто був направлений через ІТС одноразовий ідентифікатор G-2133 шляхом направлення електронного повідомлення (CMC-повідомлення), та який вказаний в анкеті клієнта, належить саме Фізичній особі - підприємцю Слив`янчук Віталії Макарівні матеріали заяви не містять.

Не надано також доказів того, що відповідний рахунок, на який посилається заявник про перерахування коштів, належить Фізичній особі - підприємцю Слив`янчук Віталії Макарівні та на який було перераховано спірні суми.

Не додано доказів нанесення на документи електронного підпису із зазначенням відповідного штрих-коду та/або QR-коду, ПІБ підписанта, номеру, дати нанесення, номеру сертифіката підпису тощо.

Долучена до матеріалів заяви роздруківка анкети клієнта від 15.02.2023 також не містить ні електронного підпису боржника, ні доказів її підписання шляхом використання одноразового ідентифікатора останнім.

Згідно із частинами першою, другою статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Саме накладання електронного підпису завершує створення електронного документа.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено належними та допустимими доказами укладення між ТОВ "Бізнес Позика" та ФОП Слив`янчук Віталією Макарівною правочинів (Договору 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.10.2021 та Додаткової угоди № 1 від 25.10.2021 до Договору № 303891-КС-004 про надання кредиту від 15.08 2021) та те, що стороною правочинів, отримувачем грошових коштів та боржником є саме Фізична особа - підприємець Слив`янчук Віталія Макарівна, а отже ТОВ "Бізнес Позика" не доведено безспірність заявлених вимог.

Таким чином із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на викладене, суд відмовляє у видачі судового наказу Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" за вимогою про стягнення із Фізичної особи - підприємця Слив`янчук Віталії Макарівні заборгованості у розмірі 97 963,35 грн.

Згідно із частиною другою статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Разом з цим суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина перша статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 148, 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення із Фізичної особи - підприємця Слив`янчук Віталії Макарівні заборгованості у розмірі 97 963,35 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись із змістом судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 04.04.2023