ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2023м. ДніпроСправа № 904/2852/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Люкс Драйв", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення штрафу в сумі 888 004 грн 70 коп.

Представники:

від позивача: Куць О.В., довіреність від 14.12.2022, адвокат.

від відповідача: Куриленко О.А., довіреність від 08.08.2022, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 01.09.2022 № б/н, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Люкс Драйв" штраф у розмірі 888 004 грн 70 коп., відповідно до умов договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, до якого замовник (відповідач) приєднався шляхом подання заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 39212860/2020-001 від 25.03.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем п. 5.1. додатку 1-5 до договору та п. 8.3. Регламенту ЕТС АТ "Укрзалізниця", що стало підставою для нарахування позивачем штрафу, передбаченого п. 8.1. додатку 1-5 до договору.

Ухвалою господарського суду від 12.09.2022 позовну заяву залишено без руху, запропоновано Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" протягом семи днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, надавши до суду: докази на підтвердження сплати судового збору у сумі 13 320 грн 07 коп.

19.09.2022 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 26.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 13.10.2022.

Ухвалою господарського суду від 13.10.2022 підготовче засідання відкладено на 08.11.2022 о 14:40 год., із проведенням засідання у режимі відеоконференції за участю представника позивача поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/), відповідно до поданого клопотання.

Ухвалою господарського суду від 03.11.2022 задоволено клопотання відповідача про участь у підготовчому засіданні, призначеному на 08.11.2022 о 14:40 год., у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою господарського суду від 08.11.2022 підготовче засідання відкладено на 06.12.2022, із проведенням засідання у режимі відеоконференції за участю представників сторін поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/), відповідно до заявлених клопотань.

29.11.2022 через систему «Електронний суд» та 02.12.2022 засобами поштового зв`язку відповідачем до суду поданий відзив на позовну заяву від 29.11.2022 № б/н, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що:

- дійсно уклав із позивачем публічний договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, шляхом приєднання до нього на веб-сайті АТ «Укрзалізниця» 26.03.2020 та приймав участь у 5 англійських аукціонах 02.09.2021 на авторизованому у мережі «Рrоzоrrо» майданчику «SmartTender.biz», які були пов`язані з продажем послуг з використання вагонів власності АТ «Укрзалізниця», продавцем (організатором) яких була філія «Центр транспортної логістики» АТ «Укрзалізниця», за лотами, зазначеними позивачем у позовній заяві. За наведеними аукціонами відповідач надав найвищу цінову пропозицію, але був вимушений відмовитись від підписання протоколів та від укладення договорів, як переможець аукціонів, у зв`язку із тим, що станція Пласти не була технічно та фізично здатна прийняти маршрути по 50 вагонів, як пропонувалось за аукціонами. Тобто, відповідач не зміг б скористатися такими вагонами, що підтверджується листом позивача від 25.11.2022 № ЦЦУ-6/41, наданому на запит відповідача;

- під час подання пропозицій на участь в наведених аукціонах відповідач на сайті оператора SmartTender (електронний майданчик, через який можна прийняти участь в аукціоні) відмітив, що погоджується з регламентом проведення торгів, які в свою чергу не передбачили жодного штрафу;

- позивач не має права передбачати у договорі для учасника будь-яких торгів (у т.ч. для переможця торгів) будь-яку відповідальність за нездійснення ним будь-яких дій, які передбачені в процедурі проведення публічних закупівель, які відбуваються через мережу «Рrоzоrrо», у тому числі за непідписання/неопублікування протоколу електронних торгів;

- позивач звернувся із даними позовними вимогами із порушенням строку спеціальної позовної давності, який почав свій перебіг з 04.09.2021, в той час як за інформацією на сайті судової влади позов подано до суду 07.09.2022, що є підставою для відмови у задоволенні позову, про що і заявляє відповідач.

Крім того, у поданому відзиві відповідач просив, у разі якщо суд вважає, що підстави для стягнення штрафу є законними та обґрунтованими, зменшити розмір штрафних санкцій на 90% від заявленого до стягнення розміру штрафу. В обґрунтування такого клопотання зазначив, що:

- непідписання/неопублікування відповідачем протоколу електронних торгів під час проведення наведених публічних закупівель не спричинило позивачу збитки; стягнення з відповідача наведеного штрафу в даному випадку буде джерелом отримання позивачем невиправданих додаткових прибутків;

- позивач де-факто є всім відомим державним підприємством-монополістом у сфері залізничних перевезень, який має відповідний майновий стан монополіста послуг і послуги якого продаються кожного дня. Навіть під час війни. Відповідач не є монополістом чи якимось великим підприємством. До початку активної фази війни (24.02.2022) господарська діяльність відповідача була більше пов`язана з Донецьким регіоном. Саме тому у заяві про прийняття в цілому пропозиції укладення договору (додаток №1 до позову) вказано: «станція приписки -м. Добропілля», місто у Донецькій області, в якій на сьогодні ведуться активні бойові дії і яка частково окупована ворогом. До того ж, місцезнаходження відповідача зареєстроване у м. Нікополь, яке на сьогодні входить в перелік міст, де проводяться активні бойові дії, у зв`язку з чим відповідач був змушений швидко виїхати до більш безпечного міста. Наведені обставини вплинули на господарську діяльність відповідача, яка майже призупинена на сьогодні. Майновий стан та спроможності відповідача на дату проведення аукціону та на сьогодні є кардинально різними;

- відповідач не підписав протокол електронних торгів з причин, які від нього не залежали (станція Пласти не була технічно та фізично здатна прийняти маршрути по 50 вагонів, як пропонувалось за аукціонами. Тобто, відповідач не зміг б скористатися такими вагонами).

Того ж дня на електронну пошту суду та 02.12.2022 засобами поштового зв`язку відповідач подав до суду клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на сторона відповідача, а саме: Державне підприємство «Прозорро. Продажі» та Товариство з обмеженою відповідальністю «СмартТендер». В обґрунтування клопотання зазначив, що на думку відповідача рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки вказаних юридичних осіб.

Ухвалою господарського суду від 06.12.2023 підготовче засідання відкладено на 24.01.2023, із проведенням засідання у режимі відеоконференції за участю представника відповідача поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/), відповідно до заявленого клопотання.

04.01.2023 на електронну адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив на позовну від 03.01.2023 № б/н. Відповідно до позиції позивача, останній вказує на обґрунтованість позовних вимог. В матеріалах справи наявний договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, який в частині додатку 1-5 регулює правові відносини між перевізником - АТ"Українська залізниця" та замовником послуг - учасником електронних торгів з моменту визначення учасника переможцем. З обставин справи вбачається, що відповідач став переможцем аукціонів, відтак, до правовідносин між позивачем та відповідачем, з моменту визначення його переможцем, застосовуються умови додатку 1-5 до договору, в тому числі, і щодо підстав, виду та розміру відповідальності за невиконання сторонами своїх зобов`язань.

Недотримання відповідачем Регламенту в частині не підписання та не опублікування протоколу електронних торгів тягне за собою незабезпечення використання переможцем аукціонів вагонів на умовах, визначених цим аукціоном (розділ 5 додатку 1-5 до договору), відповідно умовами договору встановлено відповідальність за таке порушення.

Отже, відповідач, взявши участь в аукціонах, при цьому, знаючи достеменно умови надання послуг за даними аукціонами, діяв на власний комерційний ризик.

Твердження відповідача про те, що позивачем не доведено, що йому завдано збитки внаслідок не підписання відповідачем протоколу електронних торгів, є необгрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, позивач вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не надав жодних доказів погіршення його майнового стану; сам факт місця реєстрації відповідача у м. Нікополь та зазначення в заяві про прийняття пропозиції укладення договору станції приписки м. Добропілля в Донецькій області, не свідчить про те, що господарська діяльність відповідача здійснюється саме в зазначений місцях; з наявної в мережі інтернет інформації відповідач не перебуває в процесі припинення та не має податкового боргу.

20.01.2023 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, в яких відповідач вказує на те, що встановлення позивачем у господарському договорі приєднання штрафу за не підписання протоколу аукціону (до того ж, у завуальованій формі), не узгоджується зі спеціальним законодавством, яке регламентує проведення процедури закупівель через електронну торгову систему "ProZorro.Продажі" та наведеними положеннями ст. ст. 3, 230, 509, 901 ЦК України, оскільки на переможця аукціону (відповідача) покладається обов`язок сплатити штраф:

- згідно з договором, за яким реальні господарські відносини так і не почалися (оскільки процедура проведення аукціону передує початку господарських відносин);

- згідно з господарським договором за не здійснення дії, яка може здійснюватися тільки в процесі проведення процедури закупівлі через електронну торгову систему "ProZorro.Продажі ";

- згідно з господарським договором за не здійснення дії, яка не є господарським обов`язком відповідача за укладення договором з позивачем.

Щодо додатку 1-5 позивач не вказує та не підтверджує жодним чином дату, коли почав діяти наведений додаток.

Позивач повинен довести, що відповідач був ознайомлений із цим додатком та був обізнаний в тому, що у разі не підписання протоколу аукціону, з нього може бути стягнутий наведений штраф.

Відповідач наполягає на клопотання про зменшення нарахованого позивачем штрафу та зазначає, що наведені ним у відзиві на позов підстави для такого зменшення є такими, що впливають на розмір неустойки.

20.01.2023 та 23.01.2023 сторони надали до суду додаткові письмові пояснення, в яких наполягали на власних правових позиціях.

У підготовчому засіданні 24.01.2023 представник відповідача просив задовольнити його клопотання від 02.12.2022 про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ДП ""ProZorro. Продажі " та ТОВ " СмартТендер".

Представник позивача заперечував проти заявленого клопотання, оскільки вважає, що рішення у справі не може вплинути на права та обов`язки вищезазначених юридичних осіб.

У підготовчому засіданні 24.01.2023 судом, без виходу до нарадчої кімнати, оголошено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про залучення третіх осіб.

Ухвалою господарського суду від 24.01.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 16.02.2023 об 11:30 год. із проведенням засідання у режимі відеоконференції за участю представників сторін поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/), відповідно до заявлених клопотань.

У судовому засіданні 16.02.2023 оголошено перерву до 14.03.2023, із проведенням засідання у режимі відеоконференції за участю представників сторін поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/), відповідно до заявлених клопотань.

14.03.2023 судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Рудь І.А. на лікарняному.

Після усунення вказаних обставин, ухвалою господарського суду від 21.03.2023 судове засідання по справі призначене на 30.03.2023, із проведенням засідання у режимі відеоконференції за участю представників сторін поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

У судовому засіданні 30.03.2023 представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові; представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити або зменшити розмір неустойки на 90%.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 перевізником - Акціонерне товариство "Українська залізниця" оприлюднено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (надалі - договір).

Предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.6. договору договір з урахуванням змін до нього оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-саrgо.соm/, з накладенням кваліфікованого електронного підпису (КЕП).

Відповідно до п. 1.7 договору він укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору.

23.03.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Люкс Драйв" (замовник) подано заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 39212860/2020-001, відповідно до повідомленням про укладення договору № 48-39212860/2020-001 від 26.03.2020 товариство приєдналось до договору.

Відповідно до додатку 1-5 "Умови продажу послуг з використання вагонів АТ "Укрзалізниця" із застосуваннями ЕТС "ProZorro.Продажі" до договору (надалі додаток 1-5), електронними торгами є процес визначення переможця електронних торгів (аукціонів) щодо використання вагонів власності AT "Укрзалізниця" під час здійснення перевезень вантажів, який здійснюється із застосуванням ETC на електронних майданчиках на умовах та в порядку, встановлених Регламентом роботи електронної торгової системи ProZorro.Продажі щодо проведення електронних торгів щодо продажу послуг із використання власних вагонів перевізника під час здійснення перевезень вантажів (далі - Регламент ETC Укрзалізниця). Актуальний Регламент ETC Укрзалізниця в електронній формі розміщується у вільному доступі за посиланням www.prozorro.sale.

Умовами п. 5.1. додатку 1-5 до договору передбачено, що обов`язком замовника - переможця електронних торгів (аукціону) є дотримання Регламенту ЕТС Укрзалізниця.

Відповідно до п. 2.1. Регламенту ЕТС цей регламент регулює правові відносини, що виникають, чи можуть виникнути між адміністратором, організатором, операторами, користувачами та учасниками в процесі проведення електронних аукціонів в ЕТС.

Пунктами 2.2-2.5 передбачено, що будь-який користувач, який реєструється для участі в електронних аукціонах, підтверджує, що ознайомлений з цим Регламентом ЕТС та визнає його. 2.4. Перебіг строків, встановлених Регламентом ЕТС, починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язаний початок таких строків. Строки, встановлені цим Регламентом для підписання та опублікування протоколу електронного аукціону та договору купівлі-продажу/оренди, спливають о 18.00 останнього дня строку. Цей Регламент ЕТС є обов`язковим до виконання адміністратором, організаторами аукціону, користувачами, учасниками, операторами.

Пункти 5.9.1. та 5.9.7 Регламенту ЕТС зобов`язують учасника/користувача:

- ознайомитись з вимогами Регламенту, умовами організації продажу послуги із використанням вагонів та дотримуватись Регламенту в процесі роботи в ЕТС;

- приймати на себе всі ризики, пов`язані з надійністю доступу по каналах зв`язку Інтернет (розрив зв`язку) і пропускною здатністю каналів зв`язку Інтернет (затримки в передачі даних), які використовуються такими користувачами або учасниками.

Відповідно до п. 9.20 Регламенту ЕТС переможець електронного аукціону за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій зобов`язаний вчинити усі дії переможця електронного аукціону, передбачені п. 8.3 Регламенту ЕТС Укрзалізниця.

Згідно з п. 8.3 Регламенту ЕТС переможець електронних торгів зобов`язаний опублікувати у ЕТС протокол електронних торгів, який підписано за допомогою кваліфікованого електронного підпису (електронного цифрового підпису) переможцем та оператором/довіреним оператором, через електронний майданчик, з якого ним було подано цінову пропозицію.

02.09.2021 позивачем проведено п`ять англійських аукціонів з продажу послуг з використання вагонів власності АТ "Укрзалізниця":

1) № лоту: UZ310801ПВ/А

Англійський аукціон. Продаж послуг з використання вагонів власності АТ "Укрзалізниця" (1 вагон на 1 добу). 1 маршрут по 50 вагонів з однієї маршрутної станції навантаження (напіввагони) /// Кількість вагонів - 50; Рухомий склад - напіввагони - 60; Полігон навантаження - УЗ; Дата подачі вагону початкова - 10-09-2021 00:00; Дата подачі вагону кінцева - 10-09-2021 23:59; Дата проставлення електронної заявки початкова - 05-09-2021 00:00; Дата проставлення електронної заявки кінцева - 06-09-2021 20:00.

2) № лоту:UZ310802ПВ/А

Англійський аукціон. Продаж послуг з використання вагонів власності АТ "Укрзалізниця" (1 вагон на 1 добу). 1 маршрут по 50 вагонів з однієї маршрутної станції навантаження (напіввагони) /// Кількість вагонів - 50; Рухомий склад - напіввагони - 60; Полігон навантаження - УЗ; Дата подачі вагону початкова - 09-09-2021 00:00; Дата подачі вагону кінцева - 09-09-2021 23:59; Дата проставлення електронної заявки початкова - 05-09-2021 00:00; Дата проставлення електронної заявки кінцева - 06-09-2021 20:00.

3) № лоту: UZ310804ПВ/А

Англійський аукціон. Продаж послуг з використання вагонів власності АТ "Укрзалізниця" (1 вагон на 1 добу). 1 маршрут по 50 вагонів з однієї маршрутної станції навантаження (напіввагони) /// Кількість вагонів - 50; Рухомий склад - напіввагони - 60; Полігон навантаження - УЗ; Дата подачі вагону початкова - 09-09-2021 00:00; Дата подачі вагону кінцева - 09-09-2021 23:59; Дата проставлення електронної заявки початкова - 05-09-2021 00:00; Дата проставлення електронної заявки кінцева - 06-09-2021 20:00

4) № лоту: UZ310805ПВ/А

Англійський аукціон. Продаж послуг з використання вагонів власності АТ "Укрзалізниця" (1 вагон на 1 добу). 1 маршрут по 50 вагонів з однієї маршрутної станції навантаження (напіввагони) /// Кількість вагонів - 50; Рухомий склад - напіввагони - 60; Полігон навантаження - УЗ; Дата подачі вагону початкова - 09-09-2021 00:00; Дата подачі вагону кінцева - 09-09-2021 23:59; Дата проставлення електронної заявки початкова - 05-09-2021 00:00; Дата проставлення електронної заявки кінцева - 06-09-2021 20:00

5) № лоту: UZ310806ПВ/А

Англійський аукціон. Продаж послуг з використання вагонів власності АТ "Укрзалізниця" (1 вагон на 1 добу). 1 маршрут по 50 вагонів з однієї маршрутної станції навантаження (напіввагони) /// Кількість вагонів - 50; Рухомий склад - напіввагони - 60; Полігон навантаження - УЗ; Дата подачі вагону початкова - 09-09-2021 00:00; Дата подачі вагону кінцева - 09-09-2021 23:59; Дата проставлення електронної заявки початкова - 05-09-2021 00:00; Дата проставлення електронної заявки кінцева - 06-09-2021 20:00

Переможцем вказаних лотів став відповідач, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Як зазначає позивач, в порушення умов договору відповідачем не було виконано п. 8.3 Регламенту ЕТС, а саме не опубліковано у ЕТС та не підписано протокол електронних торгів.

Умовами п. 8.1. додатку 1-5 до договору передбачено, що у випадку невиконання замовником обов`язку, передбаченого розділом 5 цього додатку до договору у належний спосіб та/або строки, відмови від вагонів - замовник зобов`язаний сплатити перевізнику штраф у розмірі, який розраховується як плата за три доби використання власних вагонів перевізника з розрахунку за кожен вагон окремо за ставками плати за використання власних вагонів перевізника, що визначені у відповідному протоколі електронних торгів (аукціону).

На підставі п. 8.1. додатку 1-5 до договору за невиконання вимог п. 5.1. додатку 1-5 до договору та п. 8.3 Регламенту ЕТС позивачем до сплати відповідачу нарахований штраф у загальному розмірі 903 676 грн 50 коп. та відображено його в особовому рахунку відповідача.

Як зазначає позивач, станом на 16.10.2021 на особовому рахунку замовника обліковувалося грошові кошти в сумі 15 671 грн 80 коп., які стягнуті в рахунок сплати штрафу.

Оскільки відповідачем не було забезпечено наявність грошових коштів на особовому рахунку для сплати штрафу в повному обсязі, позивач звернувся до відповідача із претензією № ЦТЛ-22/15 від 10.11.2021, в якій вимагав забезпечити сплату штрафу у розмірі 888 004 грн 70 коп. Однак, в досудовому порядку спір врегульовано не було, що стало підставою звернення позивача із даним позовом до суду.

Відповідач стверджує, що штраф нарахований позивачем неправомірно, що і є причиною спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є публічним договором з надання послуг перевезення.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 908 ЦК України унормовано, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та ст. 307 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що спір між сторонами стосується питання правомірності нарахування позивачем штрафу за порушення відповідачем умов розділу 5 додатку 1-5 до договору щодо виконання вимог п. 8.3. Регламенту ЕТС.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами п. 8.1. додатку 1-5 до договору передбачено, що у випадку невиконання замовником обов`язку, передбаченого розділом 5 цього додатку до договору у належний спосіб та/або строки, відмови від вагонів - замовник зобов`язаний сплатити перевізнику штраф у розмірі, який розраховується як плата за три доби використання власних вагонів перевізника з розрахунку за кожен вагон окремо за ставками плати за використання власних вагонів перевізника, що визначені у відповідному протоколі електронних торгів (аукціону).

Судом встановлено, що відповідачем в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконано вимоги п. 8.3 Регламенту ЕТС, а саме не опубліковано у ЕТС та не підписано протоколи електронних торгів, що не заперечується відповідачем.

Здійснивши перевірку заявленого до стягнення позивачем штрафу у розмірі 888 004 грн 70 коп. судом встановлено, що розрахунок є вірним та проведений з розрахунку кількості заявлених вагонів та кінцевої ставки за аукціоном за три доби використання власних вагонів, з урахуванням 15 671 грн 80 коп., які були списані з рахунку відповідача позивачем.

Надаючи оцінку запереченням відповідача, господарський суд зазначає таке.

Щодо твердження відповідача про те, що АТ «Укрзалізниця» не мала права передбачати у спірному договорі пункт про право стягнути штраф з контрагентів (які мають намір замовити послуги Укрзалізниці через аукціон на Прозоро) за не дотримання Регламенту ЕТС Укрзалізниця та, відповідно, стягувати з відповідача штраф за не підписання протоколу аукціону.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 23.03.2020 відповідачем подано заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 39212860/2020-001; відповідно до повідомленням про укладення договору № 48-39212860/2020-001 від 26.03.2020 товариство приєдналось до договору.

З наданих позивачем доказів вбачається, що на дату приєднання відповідача до спірного договору, останній містив, зокрема, додаток 1-5 "Умови продажу послуг з використання вагонів АТ "Укрзалізниця" із застосуваннями ЕТС "ProZorro.Продажі", в редакції, оприлюдненій 25.02.2020, який був акцептований відповідачем в порядку п. 1.7. договору.

Відповідно до п. 9.4 договору зміни (доповнення) до договору перевізник здійснює шляхом викладення в новій редакції договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням КЕП.

Якщо замовник не згоден з внесеними перевізником змінами, він має право ініціювати внесення змін до договору в порядку, передбаченому п. 9.3. договору або з власної ініціативи припинити дію договору у відносинах з ним.

Господарський суд зазначає, що відповідачем не надано докази на підтвердження ініціювання внесення змін до спірного договору або звернення до позивача із пропозиціями в порядку п. 9.3. договору.

Так, умовами п. 1 додатку 1-5 до договору (у редакції, яка діяла на момент проведення аукціонів) передбачено наступне: Сторони домовились, що у випадку перемоги замовника на електронних торгах (аукціоні) щодо використання власних вагонів перевізника під час здійснення перевезень вантажів, до таких відносин застосовуватимуться спеціальні умови цього додатку до договору, які матимуть пріоритет над умовами Договору. Інші умови договору, не визначені цим додатком до договору, застосовуватимуться в частині, що не суперечить додатку.

Таким чином, правовідносини сторін з моменту визначення відповідача переможцем аукціонів регламентуються діючою редакцією умов додатку 1-5 до договору, з якими відповідач вважається ознайомленим.

Крім того, пп. 2.1.14 п. 2.1. договору визначений обов`язок відповідача самостійно та регулярно ознайомлюватися зі змінами до договору, направленими перевізником документами та повідомленнями, іншою інформацією щодо надання послуг, розміщеними в інформаційних системах перевізника.

Щодо тверджень відповідача про нікчемність норми договору, яка встановлює відповідальність замовника (п.п. 5.1., 8.1. додатку 1-5 до договору).

У статтях 6, 627 ЦК України визначено один із загальних принципів цивільного законодавства - свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сутність свободи договору розкривається насамперед через співвідношення актів цивільного законодавства і договору: сторони мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або якщо обов`язковість положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами. Свобода договору полягає передусім у вільному виявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.

Акцептувавши пропозицію позивача щодо укладання спірного договору, відповідач погодився із його умовами.

При цьому, визначення сторонами у договорі відповідальності за неналежне виконання замовником договірних зобов`язань, пов`язаних з наданням послуг з використанням вагонів АТ «Укрзалізниця» із застосуванням ЕТС «ProZorro. Продажі» є реалізацією права сторін на свободу договору.

На думку суду, встановлення сторонами у договорі додаткової відповідальності за порушення його умов не є таким, що вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства та порушує публічний порядок, як стверджує відповідач.

Водночас, суд не приймає твердження відповідача про те, що він не підписав протокол аукціону не зі своєї вини, а через те, що не був обізнаний в існуванні технічних обмежень станції Пласти у Донецькій області, яка технічно не здатна прийняти 1 маршрут по 50 вагонів (виконати умови аукціону), що в свою чергу пов`язане з тим, що позивач взагалі перед аукціоном жодним чином не надав будь-якої інформації про це і про те, що таке може бути.

При цьому судом враховані доводи позивача про те, що Акціонерному товариству «Укрзалізниця» до проставлення замовником електронної заявки на подачу порожніх вагонів із зазначенням станції, на яку мають бути подані перевізником порожні ватові, не відомо яку саме станцію обере замовник.

Отже, з огляду на те, що станцію відправлення обирає саме замовник (відповідач), він наперед має подбати та продумати, чи має обрана ним станція ті чи інші обмеження, внаслідок наявності яких перевізник не зможе надати послугу згідно умов аукціону.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що відповідач, в порушення ст. ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, не довів належними доказами неправомірності нарахування позивачем штрафу за порушення переможцем аукціону (замовником, відповідачем) умов розділу 5 додатку 1-5 до договору щодо виконання вимог п. 8.3. Регламенту ЕТС.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку спеціальної позовної давності, викладеної у відзиві на позовну заяву, господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовується загальні та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлені цим Кодексом.

Отже, до майново-господарських зобов`язань, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь іншої сторони або утриматися від певної дії) має застосовуватися позовна давність, строки якої визначені Цивільним кодексом України.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами ст. 261 ЦК України, а саме, строк позовної давності починає спливати з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач повинен був підписати та опублікувати протокол електронних торгів, які відбулися 02.09.2021 на онлайн-платформі публічних закупівель Рrozorro, до 18:00 в день наступного робочого дня після дати завершення аукціону (п.2.3 Регламенту ЕТС), тобто до 18:00 год. 03.09.2021.

Згідно з даними накладної Укрпошта Експрес № 5722 дану позовну заяву до господарського суду позивачем направлено 01.09.2022, тобто в межах строку позовної давності, який спливає 05.09.2022 (04.09.2022 вихідний день).

Таким чином, заява відповідача про застосування наслідків спливу строку спеціальної позовної давності задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 888 004 грн 70 коп. визнаються судом обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.

Водночас, розглянувши заяву відповідача про зменшення розміру штрафу на 90%, господарський суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів ст. ст. 546, 549 ЦК України та ст. 230 ГК України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст. 3 ЦК України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору, тощо, що відповідає нормам закону. Добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст даних принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб. В свою чергу, добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішнім або об`єктивним, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями цивільного права.

Суд враховує і те, що цивільне законодавство не дає визначення даних принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання, тобто укладаючи угоду сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги: неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків чи додаткових витрат внаслідок допущеного відповідачем порушення (твердження позивача про упущену вигоду суд вважає недоведеними та такими, що ґрунтуються на припущеннях); що розмір штрафу становить більше половини вартості послуг, на які розраховував позивач за його власним розрахунком; що функція неустойки має носити компенсаційний, а не каральний характер, - суд дійшов висновку про необхідність застосування приписів ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин та вважає за можливе зменшити суму штрафу, який підлягає до стягнення з відповідача, на 50%, а саме: до 444 002 грн 35 коп.

Таке зменшення розміру штрафних санкцій суд вважає розумним і оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для відповідача, так і для позивача.

Крім того, суд зазначає, що штрафні санкції спрямовані на спонукання сторони, винної у допущенні порушення умов договору, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення.

Не зважаючи на часткове задоволення позовних вимог позивача, судові витрати, відповідно до положень ч. 9 ст. 129 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки застосування положень ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України не є підставою для покладення судових витрат на іншу сторону.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Люкс Драйв" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченка, буд. 173-Б, офіс 2, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул.. Єжи Гедройця, буд. 5, ) в особі філії "Центр транспортної логістики" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32, код ЄДРПОУ ВП 40123465) 444 002 грн 35 коп. (чотириста сорок чотири тисячі дві грн 35 коп.) штрафу, 13 320 грн 07 коп. (тринадцять тисяч триста двадцять грн 07 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.04.2023

Суддя І.А. Рудь