ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11.04.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/50/23
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л. М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроекосіті" про відшкодування судових витрат від 27.03.2023 (вх.№3576/23 від 27.03.2023) у справі
про стягнення боргу у розмірі 285860 грн,
встановив: рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 21.03.2023 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроекосіті" до Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради про стягнення боргу у розмірі 285860 грн задоволено.
06.04.2023 від Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради до суду надійшло заперечення на заяву про відшкодування судових витрат №14/24-15/760 від 05.04.2023 (вх.№5369/23), в якій зазначає про те, що сума витрат за професійну правничу допомогу є непропорційною до предмету спору та ціни позову, а також обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (надання послуг). Як вбачається з наданого акту приймання наданих послуг від 21.03.2023, адвокат надав певні послуги, але ті послуги, які надані в межах даної справи це підготовка та подання позовної заяви. Витрати на "аналіз судової практики щодо стягнення інфляційних втрат та штрафних санкцій за договорами підряду" не можуть бути враховані, оскільки в межах даної справи такі витрати не заявлялись. Щодо підготовки претензії, вважають, що дані послуги не відносяться до витрат на правову допомогу, які пов`язані з розглядом даної справи, оскільки ці послуги надавались до звернення до суду з позовною заявою і також підлягають виключенню із загальної вартості витрат. Виокремлення адвокатом послуги "копіювання та засвідчення копій додатків до позовної заяви", як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованою, адже це теж є складовим елементом підготовки позовної заяви та охоплюється діями адвоката при підготовці та поданні позовної заяви і не є видом правничої допомоги. Такий вид робіт не може вважатись окремою послугою, є неспівмірною із фактично наданим обсягом юридичної допомоги, а відтак витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу та має бути виключено із загальної вартості наданих послуг. Підготовка цієї позовної заяви не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, а у цій заяві відсутні посилання на позиції Верховного Суду, не використано рішення Європейського суду з прав людини, перераховано пункти договору і додаткових угод та декілька статтей Цивільного та Господарського кодексів України.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроекосіті" про відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне.
Приписи пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України надають право суду, що ухвалив рішення, за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
В спірному випадку справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Розглянувши матеріали справи, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно приписів частини 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з позовної заяви, позивачем зазначався попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано:
- договір про надання правової допомоги № 33-2022 від 28.12.2022;
- додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 33-2022 від 28.12.2022;
- акт приймання наданих послуг від 21.03.2023;
При дослідженні зазначених вище доказів судом встановлено, що 28.12.2022 між Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроекосіті" та Адвокатським обєднанням "Індекс" укладено договір про надання правової допомоги № 33-2022.
Згідно п. 1.1. договору, об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити послуги об`єднання у порядку та строки, обумовлені сторонами.
Згідно п. 4.1. договору, на визначення розміру гонорару Об`єднання впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару.
У відповідності до п. 4.2. договору, розмір гонорару Об`єднання, окрім випадку, встановленому п. 4.3. договору, визначається за домовленістю сторін, про що складається акт наданих послуг. Акт наданих послуг розробляється Об`єднанням щомісячно. В акті наданих послуг наводиться детальний опис послуг, наданих згідно договору, а також вказуються реквізити, згідно яких проводиться оплата. Акт наданих послуг від імені Об`єднання підписується керуючим партнером.
Згідно п. 4.3. договору, у випадку, якщо розмір гонорару та умови його виплати визначається додатком до даного договору, клієнт здійснює виплату гонорару не пізніше ніж протягом 3 (трьох) днів з моменту підписання такого додатку, якщо інше не передбачене самим додатком.
Пунктом 4.4. договору сторони погодили, що для надання правової допомоги клієнту Об`єднання призначає адвоката Либовку Анну Володимирівну, яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого Радою адвокатів Івано-Франківської області №001681 від 06.12.2019 року. В процесі надання правової допомоги Об`єднання має право залучати позаштатних спеціалістів (перекладачів, аудиторів, інших експертів) за умови отримання попередньої згоди замовника або клієнта, у тому числі на оплату послуг таких спеціалістів. При отриманні згоди замовника або клієнта, Об`єднання проводить відбір необхідних спеціалістів. Витрати, пов`язані з залученням позаштатних спеціалісті несе замовник (клієнт).
Згідно п. 1 додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 33-2022 від 28.12.2022, сторони домовились, що у межах договору клієнт уповноважує Об`єднання підготувати необхідні документи (адвокатські запити, претензії, проект позовної заяви тощо) у справі щодо стягнення заборгованості за договором підряду № 477/21 від 15.12.2021 року укладеного між клієнтом та Департаментом інфраструктури житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради, а також за необхідності - здійснювати представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції.
21.03.2023 між Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроекосіті" та Адвокатським об`єднанням "Індекс" підписано акт приймання наданих послуг за додатком № 1 до договору про надання правової допомоги № 33-2022 від 28.12.2022.
Положеннями статті 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі N755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
Згідно вимог ч. 8 ст. 129 ГПК розмір судових втрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (висновки викладені у постановах від 07.11.2019 Верховного Суду у справі № 905/1795/18 , від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19).
Так, згідно ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Перевіривши поданий позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сукупності з матеріалами справи, судом встановлено, що заявлені витрати є неспівмірними зі обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
При цьому судом враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи, такі витрати на правову допомогу були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а також чи була їх сума обґрунтованою.
Згідно акту приймання наданих послуг від 21.03.2023, виконавцем надано замовнику послуги: аналіз судової практики щодо стягнення інфляційних втрат та штрафних санкцій за договорами підряду; підготовка претензії; копіювання та засвідчення копій додатків до позовної заяви; підготовка та подання позовної заяви.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не заявлено до стягнення інфляційні втрати та штрафні санкції за договорами підряду, тому дана послуга не могла бути фактично наданою. Послуга щодо підготовки претензії, не відносяться до послуг пов`язаних з розглядом даної справи, оскільки такі послуги надавалися до звернення до суду з позовною заявою. Зазначення в акті послуги з копіювання та засвідчення копій додатків до позовної заяви є складовою частиною підготовки позовної заяви та охоплюється діями адвоката при підготовці та поданні позовної заяви.
Враховуючи наведене, з вказаних в акті від 21.03.2023 послуг, адвокатом фактично було надано тільки послуги з підготовки та подання позовної заяви.
З огляду на встановлений судом обсяг фактично наданих адвокатом послуг, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також з огляду на недотримання вимог стосовно співмірності заявлених до стягнення витрат із складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи що категорія даного спору не відноситься до складної, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, представництво у справі не вимагало від адвоката дослідження значного обсягу доказів, застосувавши критерії ч. 4 ст. 126 та на підставі ч. 5 ст. 126 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 4000 грн.
Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтями 76, 77 ГПК встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроекосіті" про відшкодування судових витрат від 27.03.2023 (вх.№3576/23 від 27.03.2023) - задовольнити частково.
Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строк, визначений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.
Повне додаткове рішення складено 11.04.2023.
Суддя Неверовська Л.М.