ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2023 р. Справа№ 927/590/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Чорногуза М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одумаді - Транс"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2022

у справі № 927/590/22 (суддя Романенко А.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська заліниця» в особі: Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одумаді-Транс»

про стягнення штрафу в сумі 122850,00грн

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одумаді-Транс» про стягнення 122 850, 00 грн штрафу за невиконання зобов`язань за договором поставки № Л/НХ-21761/НЮ від 12.11.2021 (надалі-Договір).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору в частині поставки товару в узгодженому обсязі та встановлений строк.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2022 у справі №910/590/22 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одумаді-Транс» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» штраф у сумі 122 850грн та судовий збір у сумі 2481грн.

Обґрунтовуючи рішення суд зазначив про те, що відповідач мав поставити товар у строк до 31.12.2021, проте він здійснив поставку лише частково, що стало підставою для нарахування штрафу відповідно до п.7.1. договору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Одумаді - Транс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2022 скасувати та прийняти нове, яким зменшити суму штрафу з 122 850, 00 грн до 12 285, 00 грн.

Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що відповідачем договір поставки виконано на 71%, що свідчить про належне виконання. Також відповідач звертає увагу апеляційного суду на ненадання позивачем доказів, які б свідчили про настання негативних наслідків або завдання йому шкоди у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2022 апеляційну скаргу у справі №927/590/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коробенко Г.П., судді: Козир Т.П., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2022 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №927/590/22 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За приписами статей 173 175 Господарського кодексу України (надалі ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново-господарськими визнаються цивільно правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

12.11.2021, між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (надалі Покупець, позивач), в особі заступника начальника підрозділу «Служба організації та проведення закупівель» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» Анни Спільник та заступника начальника підрозділу «Служба організації та проведення закупівель» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» Ігоря Дуди та ТОВ «Одумаді-Транс» (Постачальник, відповідач) в особі генерального директора Олексія Солдатенкова укладено договір поставки №Л/НХ-21761/НЮ (надалі Договір).

За умовами Договору (пункти 1.1.-.1.4., 3.1., 3.2.) Постачальник зобов`язався поставити Покупцеві товар, зазначений в Специфікації №1 (додаток №1 до Договору), а Покупець прийняти товар і оплатити його вартість. Найменування товару: рихтувальники гідравлічні, код ДК 021:20-8 (залізничне обладнання); номенклатура товару, код УКТЗЕД, виробник товару, країна походження товару визначаються в Специфікації №1 (додаток №1 до Договору). Кількість товару також визначається в Специфікації №1 (додаток №1 до Договору). Рік виготовлення товару: не раніше 2021 року.

Ціна за одиницю визначається в Специфікації №1 в національній валюті України. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими в Специфікації №1 (додаток №1).

Сума цього Договору на момент підписання становить 2173500грн, у тому числі ПДВ 362250грн.

За Специфікацією №1 до Договору (додаток №1) сторони погодили поставку товару: рихтувальник гідравлічний РХ-10, код УКТЗЕД 8412, у кількості 230 шт., за ціною за одиницю 9450грн (з ПДВ), загальною вартістю 2173500грн (з ПДВ). Технічні характеристики, відповідність НД: максимальне зусилля: 8тс; максимальний робочий тиск: 285кг/см2; робоча заправна ємність рихтувальника: 0,5л; маса рихтувальника: 17,5кг.

За умовами п.4.1. Договору розрахунки проводяться в безготівковій формі, із контрагентами, які є платниками ПДВ: Покупець здійснює розрахунок за кожну партію поставленого товару, за умови наявності належним чином оформлених документів на відповідну партію: акту приймання-передачі товару; видаткової накладної; податкової накладної, складеної та зареєстрованої у ЄРПН відповідно до Податкового кодексу України.

Покупець здійснює розрахунок на 45-й банківський день з дати реєстрації Постачальником, складеної відповідно до Податкового кодексу України податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН. У випадках зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування Постачальника, розрахунок здійснюється на 45-й банківський день з дати отримання Покупцем від Постачальника копії рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Сторони, в пунктах 5.1. 5.3. Договору погодили, що доставка товару Покупцеві за цим Договором здійснюється автомобільним / залізничним транспортом або логістичними компаніями за рахунок Постачальника. Моментом доставки товару є дата фактичного прибуття товару за адресою, зазначеною в заявці Покупця, що підтверджується товаросупровідними документами.

Місце поставки товару: (ПЧ-2) Підзамчівська дистанція колії, 79019, м. Львів, вул. Папарівка, 20.

Відповідно до пунктів 5.4. та 5.4.1. Договору доставка товару проводиться партіями протягом не більше 15 днів з моменту подання заявки Покупця за п.5.4.4. Договору, яка вважається дозволом на доставку товару та є підтвердженням готовності Покупця до прийняття товару.

При цьому, сторони погодили, що в разі якщо заявку на доставку товару подано менше ніж за 15 днів до закінчення строку дії цього Договору (31.12.2021), то доставку товару Постачальник зобов`язаний здійснити до закінчення строку дії Договору.

Зі сторони Покупця заявку підписують з урахуванням вимог Статуту Покупця щонайменше дві такі уповноважені особи: директор виконавчий регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), перший заступник директора виконавчого регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), заступник директора виконавчого регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), головний інженер регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки). Покупець не несе відповідальності та обов`язку оплати за поставлений товар за заявкою, яка підписана іншими особами, ніж тими, що зазначені у п.5.4.2. цього Договору.

За умовами п.5.4.4. Договору заявка Покупця, з накладеними двома кваліфікованими електронними підписами уповноважених осіб, визначених у п.5.4.2. Договору, направляється з електронної адреси Покупця () на електронну адресу Постачальника (). Датою подання заявки відповідно до п.5.4. вважається дата відправлення її на електронну адресу Постачальника.

Виходячи зі змісту пунктів 5.4.8. та 5.4.9. Договору, в разі поставки товару, що відповідає умовам цього Договору щодо кількості та якості, сторони підписують акт приймання-передачі товару, який вважається єдиним підтвердженням виконання Постачальником взятого на себе обов`язку поставити товар за цим Договором, із зазначенням дати фактичної доставки товару Покупцеві.

Акт приймання-передачі товару підписують з урахуванням вимог Статуту Покупця щонайменше дві уповноважені особи: заступник директора виконавчого регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), головний інженер регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), начальник служби регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), заступник начальника служби регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), головний інженер служби регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки), начальник виробничого структурного підрозділу регіональної філії «Львівська залізниця» (особа, що виконує його обов`язки).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань (п.10.1. Договору).

Виходячи з правової природи укладеного правочину суд дійшов висновку, що між сторонами склались відносини з поставки товару, які врегульовано §1 Глави 54 ЦК України. Договір поставки №Л/НХ-21761-НЮ від 12.11.2021, з огляду на зміст п.10.1., є чинним на момент вирішення цього спору, оскільки в частині проведення розрахунків діє до повного виконання.

Предметом позову в даній справі є стягнення неустойки (в формі штрафу) за порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині поставки товару в узгодженому сторонами обсязі та строки.

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З матеріалів справи вбачається, що 23.12.2021, АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Львівська залізниця», з електронної адреси (), направило на електронну адресу ТОВ «Одумаді Транс» () заявку від 22.12.2021 №НЗТ/НЗК-40/1442 на поставку товару, обумовленого Договором та Специфікацією №1 до нього, загальною вартістю 2173500грн (з ПДВ).

Дана заявка із сторони Покупця складена з накладенням електронних підписів двох повноважних осіб: Кирди А.М., заступника директора виконавчого РФ з управління персоналом і соціальної політики РФ «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», та Лібера Б.К., заступника директора виконавчого РФ з рухомого складу РФ «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Таким чином, враховуючи погоджені сторонами умови у пунктах 5.4.2. та 5.4.4. Договору, датою подання заявки на поставку товару є 23.12.2021.

Тобто, відповідач, відповідно до пунктів 5.4.1. та 10.1. Договору, мав поставити позивачу узгоджений товар у строк по 31.12.2021.

Судом установлено, що на виконання умов Договору відповідачем передано, а позивачем отримано товар, рихтувальник гідравлічний РХ-10, у кількості 165 шт., загальною вартістю 1559250грн (з ПДВ), про що складено двосторонню видаткову накладну №РРН0000068 від 28.12.2021. Також, відповідно до пунктів 5.4.8. та 5.4.9. Договору, сторонами складено двосторонній акт приймання передачі від 31.12.2021 б/н, за яким відповідачем передано, а позивачем прийнято товар: рихтувальник гідравлічний РХ-10, у кількості 165 шт., загальною вартістю 1559250грн (з ПДВ).

Таким чином, Постачальник виконав перед Покупцем договірні зобов`язання частково, оскільки товар, узгоджений Договором та Специфікацією №1, у кількості 65 шт., вартістю 614250грн, Покупцю в строк по 31.12.2021 поставлено не було, що відповідачем не заперечується.

За умовами п.7.1. Договору, за невиконання Постачальником своїх зобов`язань за цим Договором, передбачених розділом 1 цього Договору (непоставку узгодженого товару), Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від суми Договору.

За частиною 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, установлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором установлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо в строк, установлений договором, він готовий до передання покупцеві в належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За змістом частини 1 статті 230 та частини 4 статті 231 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або в відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Керуючись п.7.1. Договору позивач заявив до стягнення з відповідача штраф.

Беручи до уваги доведеність неналежного виконання відповідачем зобов`язання за договором поставки, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимогу про стягнення штрафу у розмірі 122850грн (що складає 20% від вартості непоставленого товару).

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90% від заявленої до стягнення суми колегія суддів зазначає наступне.

Клопотання, викладене в апеляційній скарзі аргументоване відсутністю у матеріалах справи доказів на підтвердження понесення позивачем збитків, внаслідок порушення договірних зобов`язань, у той час як він не відмовлявся виконати свої зобов`язання з поставки товару перед позивачем та вчиняв усі можливі заходи для їх належного виконання. Також апелянт звертає увагу суду на своє скрутне матеріальне становище, що в тому числі зумовленого введенням в країні воєнного стану, внаслідок повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України та веденням бойових дій, зокрема, за місцем провадження ним господарської діяльності.

Частиною 1 статті 550 ЦК України встановлено загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки в усіх випадках порушення боржником зобов`язання, незалежно від того, виникли чи ні в зв`язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Водночас, частина 3 статті 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України установлено право суду на зменшення розміру санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; тривалість прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (аналогічний висновок про застосування норми права викладений в постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №924/243/19).

Наведені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру до заподіяних збитків, з метою забезпечення дотримання розумного балансу інтересів кредитора та боржника.

Слід зазначити, що поняття «значно» та «надмірно», при застосуванні частини 3 статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Правила встановлені цими нормами направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора в порушенні зобов`язання боржником.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від установлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

За правовою позицією Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі №924/456/19, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, що оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає її зменшення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, що підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Суд констатує, що законодавством не встановлено перелік виключних обставин, виходячи з яких має бути прийнято рішення щодо зменшення штрафних санкцій, так само як і не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, дане питання вирішується господарським судом відповідно до статті 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем договірних зобов`язань, а саме недопоставки позивачу товару, що складає 28,26% від замовленого обсягу, при цьому, доводи відповідача про неможливість поставки всього обсягу замовленого товару в узгоджений строк (у період з 24.12. по 31.12.2021), суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки відповідачем не доведено, що ним вчинялись всі залежні від нього заходи, з метою належного виконання взятих на себе зобов`язань (зокрема, завчасне попередження позивача про неможливість належного виконання зобов`язань з поставки товару в узгодженому обсязі; звернення до нього з пропозицією продовжити строки дії Договору, з метою допоставки замовленого обсягу товару в найкоротші строки, тощо). Доводи відповідача про його скрутне матеріальне становище не знайшли свого підтвердження, з огляду на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження наведених обставин.

Беручи до уваги, що відповідачем не доведено, що штраф у розмірі 122850грн за порушення договірних зобов`язань перед позивачем, є надмірним або створює для нього непосильний майновий тягар, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару належним чином не виконав, колегія суддів не вбачає достатніх правових підстав для зменшення розміру штрафних санкцій та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду та відповідно скарга задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються судом на апелянта у відповідності до статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одумаді - Транс" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.10.2022 у справі №927/590/22 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Одумаді - Транс".

Матеріали справи №927/590/22 повернути суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

М.Г. Чорногуз