ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року

м. Київ

cправа № 908/507/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючого, Кролевець О. А., Студенця В. І.,

за участю секретаря судового засідання Низенко В. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД"

на рішення Господарського суду Запорізької області

у складі судді Ярешко О. В.

від 27 вересня 2022 року

та на постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Кощеєва І. М., Орєшкіної Е. В., Антоніка С. Г.

від 20 грудня 2022 року

у справі за позовом Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД"

про зобов?язання виконати умови договору,

за участю представників:

позивача: не з`явилися

відповідача: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2022 року Черкаська селищна рада Краматорського району Донецької області звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД" про зобов`язання виконати умови договору поставки № 1148/20/Б від 25 травня 2020 року: обміняти талони на пальне, видані Черкаській селищній раді Краматорського району Донецької області, а саме:

- 383 талони (3 830 літрів) на дизельне пальне (РЕRFЕКТ DІЕSЕL) з порядковими номерами від № 32177585 по № 32177891 включно (307 талонів), № 32177562, з № 32063736 по № 32063743 включно (8 талонів), № 32063745, з № 32063748 по № 32063759 включно (12 талонів), з № 32063664 по № 32063687 включно (24 талони), № 32063773, № 32063775, № 32063777, № 32063779, № 32063781, з № 32063783 по № 32063807 включно (25 талонів);

- 16 талонів (160 літрів) на бензин А-92 ЕURО 92 з порядковими номерами від № 32339168 по № 32339183 включно,

строк дії яких закінчився, на нові талони на пальне такої ж якості, найменування та кількості, а саме: 3 830 літрів дизельного пального РЕRFЕКТ DІЕSЕL та 160 літрів бензину А-92 ЕURО 92, зі строком дії 1 рік з дня набрання чинності рішенням суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на виконання умов договору поставки № 1148/20/Б від 25 травня 2020 року, що був укладений між сторонами, як покупець оплатив товар у повному обсязі та став власником пального, яке є предметом зазначеного договору. Однак, станом на дату закінчення строку дії виданих відповідачем позивачу талонів позивач не отримав пальне (не використав талони) на загальну суму 68 673,24 грн, що дорівнює 3 830 літрам дизельного пального та 160 літрам бензину. За твердженням позивача відповідач не виконав свої зобов`язання, передбачені пунктами 4.6., 8.3.3., 8.3.5. договору поставки, та в порушення зазначених умов договору не здійснив обмін невикористаних позивачем талонів на пальне на нові з новим строком дії, відмовив позивачу у їх обміні.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.

25 травня 2020 року між Черкаською селищною радою Слов`янського району Донецької області, яка у подальшому згідно з рішенням голови Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області № 8/13-418 від 13 жовтня 2021 року змінила назву на Черкаська селищна рада Краматорського району Донецької області, як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД», як постачальником, був укладений договір поставки № 1148/20/Б (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язався у 2020 році поставити Покупцеві: дизельне паливо ДК 021:20-9 «нафта і дистиляти» у кількості згідно зі специфікацією ( далі товар ), а Покупець прийняти і оплатити цей товар.

Згідно з пунктами 3.1., 3.2. договору ціна 1 літра товару - згідно зі специфікацією на товар. Загальна сума цього договору складає 304 860,00 грн, у тому числі ПДВ 50 810 грн.

Оплата за договором здійснюється на підставі видаткової накладної Постачальника протягом 7 календарних днів з моменту поставки товару шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника 100 % вартості товару, що передається згідно поданої заявки (пункт 5.2. договору ).

Порядок поставки товару визначений сторонами у розділі 4 договору, відповідно до якого термін поставки товару: з моменту підписання договору до 31 грудня 2020 року (пункт 4.1. договору); місце отримання товару - АЗС Постачальника (пункт 4.2. договору).

Після погодження сторонами асортименту, кількості та ціни товару (партії товару) Постачальник надає за видатковою накладною Покупцю талони/скетч-карти на пальне Дизельне паливо встановленої форми відповідного номіналу. Право власності на товар переходить до Покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної на товар (пункт 4.3. договору).

Картка на пальне є товаро-розпорядчим документом на товар, на підставі якого здійснюється відпуск товару на АЗС. Картка на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом. Для отримання товару (заправки пальним транспортного засобу на АЗС) водій пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне і на підставі цього здійснює відпуск товару відповідної марки та кількості. При відпуску товару картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання Покупцем товару відповідного асортименту та кількості (пункт 4.4. договору).

Датою відпуску товару є дата отримання оператором АЗС картки на пальне від клієнта (пункт 4.5. договору).

Термін дії талонів на паливо повинен бути від 12 місяців з можливістю обміну їх на нові талони з новим строком дії при його закінченні (пункт 4.6. договору).

Відповідно до підпунктів 8.3.3., 8.3.5. пункту 8.3. договору, в якому визначені права та обов`язки сторін договору, Постачальник зобов`язався забезпечити заправку дизельного палива на АЗС по закуплених у Постачальника спеціальних талонах по всій території України; обміняти наданий товар в талонах на нові з новим строком дії при його закінченні.

За змістом пункту 6.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків та може бути розірваним за згодою сторін.

Згідно з пунктом 14.1. договору невід`ємною частиною цього договору є додаток № 1: технічна специфікація.

У додатку № 1 до договору «Специфікація» сторони визначили найменування, кількість та ціну товару, що має бути поставлений за договором, а саме:

- дизельне паливо у кількості 15 000 літрів з ціною за 1 літр 14,35 грн без ПДВ на загальну суму 215 250,00 грн без ПДВ;

- бензин А-92 у кількості 2 280 літрів з ціною за 1 літр 14,17 грн без ПДВ на загальну суму 32 307,60 грн без ПДВ;

- газ скраплений у кількості 1 000 літрів з ціною за 1 літр 6,50 грн без ПДВ на загальну суму 6 500,00 грн без ПДВ.

Згідно зі специфікацією загальна вартість товару за договором складає 304 860,00 грн, у тому числі ПДВ 50 810,00 грн; специфікація набирає законної сили з дати підписання сторонами договору і є невід`ємною його частиною (пункт 2 специфікації).

На виконання умов договору Постачальник 26 травня 2020 року передав Покупцю товар:

- дизельне паливо Perfekt Diesel (УКТЗЕД 2710 19 43 00) у кількості 15 000 літрів на загальну суму 258 300,00 грн з ПДВ за видатковою накладною № ВТ000003453 від 26 травня 2020 року, в якій наведено перелік номерів виданих талонів на зазначений вид пального у загальній кількості 1 500 штук на 15 000 літрів дизельного палива та зазначено, що талони придатні до 26 травня 2021 року;

- бензин А-92 Євро (УКТЗЕД 2710 12 41 94) у кількості 2 280 літрів на загальну суму 38 760,00 грн з ПДВ за видатковою накладною № ВТ000003454 від 26 травня 2020 року, в якій наведено перелік номерів виданих талонів у загальній кількості 228 штук на 2 280 літрів бензину та зазначено, що талони придатні до 26 травня 2021 року;

- скраплений газ (УКТЗЕД 2711 12 97 00) у кількості 1 000 літрів на загальну суму 7 800,00 грн з ПДВ за видатковою накладною № ВТ000003455 від 26 травня 2020 року, в якій наведено перелік номерів виданих талонів у загальній кількості 100 штук на 1 000 літрів скрапленого газу та зазначено, що талони придатні до 26 травня 2021 року.

На виконання своїх зобов`язань за договором Покупець 28 травня 2020 року перерахував Постачальнику грошові кошти за отриманий товар:

- на загальну суму 258 300,00 грн згідно з платіжним дорученням № 845 від 28 травня 2020 року (оплата за видатковою накладною № ВТ000003453 від 26 травня 2020 року);

- на загальну суму 38 760,00 грн згідно з платіжними дорученнями № № 34, 50, 846 від 28 травня 2020 року (оплата за видатковою накладною № ВТ000003454 від 26 травня 2020 року);

- на загальну суму 7 800,00 грн згідно з платіжним дорученням № 51 від 28 травня 2020 року (оплата за видатковою накладною № ВТ000003455 від 26 травня 2020 року).

31 травня 2021 року Покупець звернувся до Постачальника з листом № 02.1-08/522 від 31 травня 2021 року, в якому повідомив про те, що станом на 26 травня 2021 року у нього залишилися непогашеними талони у кількості 383 штук на загальну кількість пального в обсязі 3 830 літрів та просив подовжити термін дії непогашених талонів строком до 31 грудня 2021 року.

У відповідь на зазначений лист Постачальник надіслав Покупцю лист б/н від 08 червня 2021 року, в якому повідомив про виконання своїх зобов`язань за договором № 1148/20/Б щодо поставки товару у строки та за цінами, встановленими договором, а також зазначив про те, що не має можливості подовжити строк дії талонів, виданих більше року тому на підставі договору, оскільки це є для нього економічно невигідним та збитковим через зростання ціни на пальне більше ніж на 60% та просив надати реквізити для повернення грошових коштів, сплачених за невикористані талони, строк дії яких закінчився.

Відмова Постачальника у продовженні строку дії талонів на пальне стала підставою для звернення Покупця до господарського суду з позовом до Постачальника про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» виконати умови договору поставки № 1148/20/Б від 25 травня 2020 року, а саме: обміняти талони на пальне, видані Черкаській селищній раді Краматорського району Донецької області, строк дії яких закінчився, на нові талони на пальне такої ж якості, найменування та кількості зі строком дії 1 рік з дня набрання чинності рішенням суду.

В обґрунтування цієї позовної вимоги Черкаська селищна рада Краматорського району Донецької області послалася на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання, передбачені пунктами 4.6., 8.3.3., 8.3.5. договору поставки № 1148/20/Б від 25 травня 2020 року, та в порушення зазначених умов договору не здійснив обмін невикористаних позивачем талонів на пальне на нові з новим строком дії, відмовив позивачу у їх обміні.

3. Короткий зміст оскаржуваних рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх ухвалення.

Господарський суд Запорізької області рішенням від 27 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20 грудня 2022 року, позов задовольнив повністю: зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД" обміняти талони на пальне, видані Черкаській селищній раді Краматорського району Донецької області, на підставі договору поставки № 1148/20/Б від 25 травня 2020 року, а саме: 383 талони (3 830 літрів) на дизельне пальне (РЕRFЕКТ DІЕSЕL) з порядковими номерами від № 32177585 по № 32177891 включно (307 талонів), № 32177562, з № 32063736 по № 32063743 включно (8 талонів), № 32063745, з № 32063748 по № 32063759 включно (12 талонів), з № 32063664 по № 32063687 включно (24 талони), № 32063773, № 32063775, № 32063777, № 32063779, № 32063781, з № 32063783 по № 32063807 включно (25 талонів); 16 талонів (160 літрів) на бензин А-92 ЕURО 92 з № 32339168 по № 32339183 включно, строк дії яких закінчився, на нові талони на пальне такої ж якості, найменування та кількості, а саме: 3 830 літрів дизельного пального РЕRFЕКТ DІЕSЕL та 160 літрів бензину А-92 ЕURО 92, зі строком дії 1 рік (12 місяців) з дня набрання чинності рішенням суду.

Судові рішення мотивовані тим, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає способу захисту, визначеному частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України, та здатний відновити порушені права позивача при задоволенні позову, оскільки обов`язок відповідача здійснити обмін талонів на пальне, які були видані на підставі договору поставки та строк дії яких закінчився, на нові талони на пальне з новим строк дії, був передбачений договором поставки і відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання цього обов`язку, а спонукання відповідача до виконання цього передбаченого договором обов`язку, на що направлені позовні вимоги у цій справі, є належним способом захисту у разі порушення відповідачем цього зобов`язання.

Також суди дійшли висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та виходили з того, що спір у цій справі стосується фактичного передання товару, право власності на який належить позивачу та який зберігається у відповідача, однак у матеріалах справи відсутні докази передання відповідачем позивачу пального в обсязі, який був оплачений, а також докази здійснення обміну та передачі позивачу талонів (з новим строком дії) на пальне, яке перелічене у прохальній частині позову.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Параллель - М ЛТД» просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 27 вересня 2022 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень позивач послався на пункт 3 абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України та зазначив про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували статтю 16 Цивільного кодексу України з огляду на що дійшли помилкового висновку про те, що заявлені у цій справі позовні вимоги є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача. При цьому відповідач зазначив про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми 16 Цивільного кодексу України стосовно того, який саме спосіб захисту порушеного права покупця є належним у правовідносинах постачання нафтопродуктів за допомогою паливних карток, талонів та інших документів на пред`явника, по яким сплинув строк дії, а також стосовно того, чи є позов про зобов`язання виконати умови договору щодо обміну талонів на пальне з новим строком їх дії належним способом захисту, який дозволить позивачу (покупцю у таких правовідносинах) отримати належне йому майно (нафтопродукти), без покладення на відповідача обов?язку повернути це майно у натурі або компенсувати його вартість.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач відзив на касаційну скаргу не надав.

Позиція Верховного Суду

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та господарського суду апеляційної інстанцій.

Верховний Суд, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування та дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

За змістом статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права (пункт 5.6. постанови Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 910/18962/20).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та / або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушеного права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Крім того, звертаючись до суду з позовом за захистом порушеного права, позивач має обрати спосіб захисту, який відповідає змісту права, що порушене й буде здатний таке право поновити, а також зазначити у позовній заяві, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права / інтересу. У свою чергу, суд має перевірити ці доводи позивача, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 Цивільного кодексу України, а також міститься у статті 20 Господарського кодексу України, і цей перелік не є вичерпним, про що прямо зазначено у вказаних статтях.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (схожі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Як вбачається предметом спору у цій справі № 908/507/22, що переглядається, є позовна вимога про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» виконати умови договору поставки № 1148/20/Б від 25 травня 2020 року, а саме: обміняти талони на пальне, видані Черкаській селищній раді Краматорського району Донецької області, строк дії яких закінчився, на нові талони на пальне з новим строком дії.

Як на підстави позову позивач послався на те, що відповідач не виконав свої передбачені договором зобов`язання, та не здійснив обмін невикористаних позивачем талонів на пальне на нові з новим строком дії, відмовив позивачу у їх обміні.

Отже, з огляду на предмет та підстави позову у цій справі спірні правовідносини сторін виникли із договору поставки № 1148/20/Б від 25 травня 2020 року.

Згідно з частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У статті 664 Цивільного кодексу України закріплені норми, що визначають момент виконання обов`язку продавця передати товар, за змістом яких обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Як встановили суди попередніх інстанцій, відповідно до порядку передачі товару покупцю, визначеного сторонами у договорі поставки, передача товару (пального) здійснюється на АЗС Постачальника, тобто у місцезнаходженні товару (пункт 4.2. договору); товар відпускається (передається) Покупцю на підставі картки на пальне, яка є товаро-розпорядчим документом на товар (пункти 4.4., 8.3.3. договору); датою відпуску товару є дата отримання оператором АЗС картки на пальне від клієнта (пункт 4.5. договору).

Отже, за умовами договору поставки передача товару Покупцю здійснюється поступово (певними частинами), підставою передачі товару Постачальником Покупцю є товаро-розпорядчий документ на товар - картка (талон) на пальне. Інших умов щодо передачі товару (пального) Покупцю договір поставки не містить. При цьому, умови договору передбачають як обов`язок Постачальника видати Покупцю талони / скетч-карти на пальне (пункт 4.3. договору), так і обов`язок обміняти ці талони / картки у разі закінчення строку їх дії на нові з новим строком дії (пункти 4.6., 8.3.5. договору). Аналіз наведених умов договору свідчить про те, що обов`язок Постачальника передати товар Покупцю залежить від іншого обов`язку Постачальника: надати Покупцю талони / скетч-карти на пальне або обміняти уже видані картки у разі закінчення строку їх дії на картки з новим строком дії.

З огляду на викладене, як правильно встановили суди попередніх інстанцій, спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли з підстав невиконання відповідачем як постачальником своїх договірних зобов`язань щодо обміну талонів на пальне на нові з новим строком дії. Метою заявленого позову (зобов`язання виконати умови договору поставки) є спонукання відповідача до виконання цього передбаченого договором обов`язку, від якого залежить і виконання Постачальником свого основного зобов`язання - передати Покупцю товар в повному обсязі, передбаченому договором, який є оплаченим та належить на праві власності позивачу, однак, зберігається у відповідача.

При цьому, слід зазначити, що невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань однією із сторін договору закономірно має своїм наслідком порушення як майнових, так і немайнових інтересів іншої сторони за договором.

У спірних правовідносинах невиконання відповідачем як постачальником умов договору щодо видачі позивачу (покупцю) товаро-розпорядчих документів на товар або обміну цих документів унеможливлює для позивача фактичне отримання такого товару у повному обсязі та, як наслідок, порушує майнові права та інтереси позивача. Тобто порушене право позивача полягає у позбавленні позивача можливості реалізувати право на отримання свого уже оплаченого товару за договором у повному обсязі та у порушенні права власності на майно (товар).

Отже, заявлені позовні вимоги направлені саме на захист порушених майнових прав та інтересів позивача на товар, право власності на який належить позивачу.

Положення частини другої статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як примусове виконання обов`язку в натурі.

Слід зазначити, що цей спосіб захисту застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов`язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов`язку чи уникає його. Зокрема, цей спосіб захисту може мати місце при невиконанні обов`язку сплатити кошти, передати річ кредитору, виконати роботи чи надати послуги за відповідним договором. Обов`язок боржника виконати певні дії повинен бути встановлений договором або актом цивільного законодавства.

Подібні висновки Верховного Суду щодо застосування пункту 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України та частини другої статті 20 Господарського кодексу України стосовно такого способу захисту як примусове виконання обов`язку в натурі викладені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/9167/19 та від 10 лютого 2021 року у справі № 910/18950/19.

Відповідно до частин першої та другої статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Як встановили суди попередніх інстанцій укладений між сторонами у справі договір поставки передбачає обов`язок Постачальника (відповідача у цій справі) передати Покупцю (позивачу у цій справі) товар лише на підставі товарно-розпорядчого документу - картки (талону) на пальне, а також обов`язки Постачальника надати Покупцю ці товарно-розпорядчі документи, які є дозволом на видачу товару, та обміняти ці документи (картки / талони) на нові у разі закінчення строку їх дії. Отже, здійснення обміну карток (талонів) на пальне на нові у разі закінчення строку їх дії за умовами договору поставки є обов`язковим для відповідача.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що заявлена позивачем вимога про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» виконати умови договору поставки № 1148/20/Б від 25 травня 2020 року, а саме: обміняти видані позивачу талони на пальне, строк дії яких закінчився, на нові з новим строком дії у даному випадку є належним способом захисту порушеного права, що узгоджується з таким способом захисту, як примусове виконання зобов`язання в натурі, оскільки ця позовна вимога безпосередньо стосується договірного зобов`язання, застосована позивачем саме у зобов`язальних правовідносинах, в яких відповідач відмовляється від виконання свого договірного обов`язку.

Цей спосіб захисту відповідає змісту порушеного права позивача та забезпечить поновлення порушеного права позивача, оскільки заявлена позивачем вимога направлена на спонукання відповідача виконати умови договору, виконання яких надасть позивачу можливість реалізувати право на отримання свого уже оплаченого товару за договором у повному обсязі та у порядку, встановленому у договорі.

Крім того, норми чинного законодавства, зокрема положення, закріплені у статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», передбачають можливість виконання судового рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії у примусовому порядку.

З огляду на викладене Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод та призведе до дійсного відновлення відповідних порушених прав позивача.

У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що основним видом його діяльності є реалізація нафтопродуктів через мережу автозаправних станцій, що розташовані у Донецькій, Луганській, Запорізькій областях України, над якими відповідач втратив контроль внаслідок військової агресії російської федерації проти України, а також на те, що внаслідок військової агресії російської федерації проти України він не повністю відновив програмне забезпечення, за допомогою якого здійснюється облік талонів та паливних карток.

Однак, Верховний Суд не бере до уваги зазначені посилання відповідача, оскільки зазначені доводи відповідача є лише декларативними та не підтверджені жодними доказами. Крім того, Верховний Суд зазначає про те, що відмова відповідача від виконання свого договірного зобов`язання щодо обміну карток (талонів) на пальне мала місце до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та до початку введення в Україні воєнного стану, про що свідчить лист відповідача позивачу б/н від 08 червня 2021 року.

Крім того відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд (стаття 44 Господарського кодексу України).

З огляду на викладене, Верховний Суд, враховуючи суть підприємництва та принципи підприємницької діяльності, що будується, зокрема на засадах власного комерційного ризику, вважає, що посилання відповідача на зазначені вище обставини, зокрема на зростання цін на пальне, на зниження обсягів постачання нафтопродуктів на підставі талонів і паливних карток, а також на те, що він не повністю відновив програмне забезпечення, за допомогою якого здійснюється облік паливних карток є безпідставними та не свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку виконати свої договірні зобов`язання перед позивачем.

Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що обраний позивачем у спірних зобов`язально-правових відносинах, що склалися у цій справі № 908/507/22, спосіб захисту (примусове виконання обов`язку в натурі) відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, є тим належним та ефективним (у розумінні положень статті 13 Конвенції) способом захисту порушеного права позивача, який забезпечує реальне поновлення його порушених прав, оскільки обов`язок відповідача здійснити обмін талонів на пальне, які були видані на підставі договору поставки та строк дії яких закінчився, на нові талони з новим строк дії, був передбачений договором поставки і відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання цього обов`язку, а спонукання відповідача до виконання цього передбаченого договором обов`язку, на що направлені позовні вимоги у цій справі, є належним способом захисту у разі порушення відповідачем цього зобов`язання.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статей 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Встановивши те, що матеріали справи не містять та відповідач не надав доказів передання відповідачем позивачу пального в обсязі, який був оплачений, а також докази здійснення відповідачем обміну та передачі позивачу талонів (з новим строком дії) на пальне, яке перелічене у прохальній частині позову, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на те, що доводи відповідача у касаційній скарзі про неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права при ухваленні оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, Верховний Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 27 вересня 2022 року 2021 року та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20 грудня 2022 року у справі № 908/507/22 та залишає касаційну скаргу відповідача без задоволення.

9. Судові витрати.

Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, cуд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Параллель-М ЛТД" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 27 вересня 2022 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20 грудня 2022 року у справі № 908/507/22 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Кролевець

В. Студенець