УХВАЛА

м. Київ

04.04.2023Справа № 910/4904/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Легкої А.С., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Цімболинець Людмили Миколаївни про розстрочення виконання рішення суду від 24.11.2022 у справі № 910/4904/22

за позовом Київського міського центру зайнятості

до Фізичної особи-підприємця Цімболинець Людмили Миколаївни

про стягнення 21 264,71 грн.

Представники сторін не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Київський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Цімболинець Людмили Миколаївни про відшкодування незаконно отриманих коштів, виплачених як допомога по частковому безробіттю у сумі 21 264, 71 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.11.2022 у справі № 910/4904/22 позов задоволено повністю.

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Фізичної особи-підприємця Цімболинець Людмили Миколаївни про розстрочення виконання рішення від 24.11.2022 у справі № 910/4904/22, шляхом здійснення оплати стягнутих рішенням сум двома платежами до 01.06.2023 та до 01.11.2023 рівними частинами по 10 632,35 грн.

31.03.2023 стягувач подав заперечення на заяву про розстрочення виконання судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Розглянувши матеріали заяви, оцінивши заперечення стягувача, господарський суд встановив наступне.

Свою заяву про відстрочення виконання рішення заявник обґрунтовує недостатністю у нього коштів у зв`язку із хворобою членів її сім`ї.

Згідно із статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Частиною 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

За змістом ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши обґрунтування заявника та заперечення стягувача, суд дійшов висновку, що наведені Фізичною особою-підприємцем Цімболинець Людмили Миколаївни доводи та надані докази не підтверджують наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання у розумінні частини 2 статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Недостатність чи відсутність коштів юридичної особи чи фізичної особи-підприємця не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких виконання судового рішення можна розстрочити.

У відповідності до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, суд звертає увагу, що п. 2 ч. 4 ст. 331 ГПК України, на який посилається заявник, передбачає врахування судом обставин стосовно фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця, яким є боржник у справі.

Таким чином, заявником не обґрунтовано в чому полягає виключність обставин, якими він обґрунтовує свою вимогу щодо розстрочення виконання рішення.

З огляду на встановлені вище судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання, суд не вбачає правових підстав для розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2022 у справі № 910/4904/22.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Цімболинець Людмили Миколаївни про розстрочення виконання рішення суду від 24.11.2022 у справі № 910/4904/22 у повному обсязі.

Керуючись ст. 331, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Цімболинець Людмили Миколаївни про розстрочення виконання рішення суду від 24.11.2022 у справі № 910/4904/22 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у визначеному законом порядку.

Суддя О.М.Ярмак