ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1176/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури Ейсмонт С.О. за посвідченням від 01.03.2023 року;

від Одеської міської ради, м. Одеса Танасійчук Г.М., на умовах самопредставництва;

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель», м. Одеса Ковальчук Р.М., на підставі ордера.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, м. Одеса

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 року про залишення позовної заяви без розгляду, м. Одеса, суддя Шаратов Ю.А., повний текст ухвали складено та підписано 18.01.2023 року

у справі №916/1176/22

за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, м. Одеса в інтересах держави в особі Одеської міської ради, м. Одеса

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель», м. Одеса

про визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів, зобов`язання привести земельну ділянку до попереднього стану, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.

У червні 2022 Заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель», в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Юридичний департамент реєстрації» Кротової Світлани Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.07.2019 індексний номер 47871218, на підставі якого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 3350,4 кв.м. за адресою: м.Одеса, Приморський бульвар, 7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Іванова Ігоря Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.03.2021 індексний номер 57352483, на підставі якого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. А, загальною площею 3487,6 кв.м. за адресою: м. Одеса, Приморський бульвар, 7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» на нежитлову будівлю літ. А, загальною площею 3487,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, бульвар Приморський, 7, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» привести земельну ділянку по бульвару Приморському, 7 у м. Одесі до попереднього стану шляхом перебудови самочинно реконструйованого домоволодіння у відповідність до технічного паспорту, виготовленого ПП фірма «Діміна» від 11.09.2015 № 3306-74неж-177 щодо вказаного домоволодіння, а також вирішити питання щодо відшкодування відповідачем на користь Одеської обласної прокуратури судових витрат у справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор фактично зазначає те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» всупереч норм чинного законодавства фактично змінено конфігурацію та геометричні розміри фундаментів спірної будівлі та її першого поверху за рахунок земельної ділянки територіальної громади, що не була відведена для цієї мети та за відсутності відповідної дозвільної документації.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2022 року клопотання прокурора про витребування доказів від 08.06.2022 року № 15/3/2-503ВИХ-22 (вх. №10359/22 від 13.06.2022 року) задоволено. Витребувано з Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського, 6 належним чином засвідчені копії реєстраційних справ щодо об`єкта нерухомого майна, який розташований у м. Одесі по Приморському бульвару, 7 (реєстраційні номери об`єкта нерухомого майна 101 та 101).

Ухвалою суду від 15.06.2022 року, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2022 року у справі №916/1176/22, заяву прокурора від 08.06.2022 року № 15/3/2-502ВИХ-22 (вх. № 2-431/22 від 13.06.2022 року) про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на нежитлову будівлю загальною площею 3487,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, бульвар Приморський, 7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» та будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії та дії щодо відчуження нерухомого майна, яке розташоване за адресою: м. Одеса, бульвар Приморський, 7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» та будь-яким іншим юридичним або фізичним особам здійснювати будь-які будівельні роботи за адресою: м. Одеса, бульвар Приморський, 7 до набрання законної сили судовим рішенням по даній господарській справі. В решті клопотання відмовлено.

29.06.2022 року до Господарського суду Одеської області від відповідача у справі надійшло клопотання про залишення позовної заяви прокурора без розгляду (вх. №11779/22), у якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» просило суд позовну заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, припинення права власності та зобов`язання привести земельну ділянку до попереднього стану, залишити без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.01.2022 року у справі №916/1176/22 клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду від 29.06.2022 року (вх. № 11779/22) задоволено; позовну заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» про визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів, зобов`язання привести земельну ділянку до попереднього стану - залишено без розгляду; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2022 року у справі № 916/1176/22.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що прокурором під час подання позову належним чином не доведено, що Одеською міською радою не вжито жодних заходів протягом розумного строку (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності) та те, що інтереси держави потребували невідкладного захисту, а також можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу або наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню.

При цьому, судом першої інстанції зазначено, що розумний строк для надання Одеській міській раді можливості відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, слід відліковувати саме з 01.02.2022 року, тобто дати отримання нею листа прокуратури № 15/3/2-109ВИХ-22 про повідомлення останньої про заходи, вжиті Одеською міською радою на захист інтересів територіальної громади міста Одеси.

Водночас, щодо невідкладності захисту інтересів держави у даному випадку, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що з огляду на норми пунктів 12, 19 Розділу "Перехідні та прикінцеві положення" Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності у даному разі не закінчується, відтак, розумний строк для вжиття компетентним органом - Одеською міською радою відповідних заходів (подання позову) не сплив, а тому, враховуючи встановлені обставини, відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Одеської міської ради, та, як наслідок, залишення позовної заяви прокурора без розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури з ухвалою суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.01.2022 року у справі № 916/1176/22 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду, а також вирішити питання щодо відшкодування Одеській обласній прокуратурі судових витрат у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема, прокурор, посилаючись на низку правових позицій Верховного Суду щодо встановлення факту бездіяльності державного органу, як підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі такого органу, зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що у даному випадку відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Одеської міської ради є помилковими, оскільки у поданій позовній заяві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» прокурором обґрунтовано необхідність представництва інтересів держави в суді через невжиття Одеською міською радою, як уповноваженим органом, належних заходів, направлених на захист майнових інтересів держави у виниклих спірних правовідносинах.

Так, на думку прокурора, Одеську міську раду відповідним листом було повідомлено щодо необхідності вжиття заходів реагування представницького характеру, направлених на захист інтересів держави щодо забезпечення ефективного використання комунального майна - земельної ділянки шляхом оскарження спірної державної реєстрації та зобов`язання її звільнити, а також наступним листом було повідомлено про намір представництва інтересів держави в суді. Проте, на вказані листи, саме Одеською міською радою відповіді надано не було.

Крім того, прокурор наголошує, що про факт виконання незаконних робіт з реконструкції спірної будівлі Управлінню Державного архітектурно-будівельного контролю Одеській міській раді та Управлінню з питань охорони культурної спадщини ОМР, які є виконавчими органами Одеської міської ради, стало відомо ще з 27.06.2019 року при проведенні відповідних обстежень спірного об`єкта містобудування. Також, як зазначено прокурором, у мережі інтернет на офіційному сайті Одеської міської ради (https://omr.gov.ua/ua/news/218682/) 03.02.2020 року опубліковано новини щодо незаконного будівництва на пам`ятках архітектури, у тому числі на Приморському бульварі, 7.

Таким чином, на думку прокурора, Одеською міською радою не вживались дієві заходи, направлені на захист інтересів держави у виниклих спірних правовідносинах задовго до інформування про виявлені обставини обласною прокуратурою, проте, позовної заяви про скасування спірних рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки, знесення самочинно збудованого об`єкта будівництва, приведення земельної ділянки у попередній стан, заявлено не було, що свідчить про неналежний захист інтересів держави органами влади, до компетенції яких віднесено повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах, що зумовило реалізацію прокурором своїх конституційних повноважень на звернення до суду з даною позовною заявою.

З огляду на зазначене, прокурор вважає, що з моменту інформування прокуратурою Одеської міської ради про виявлені правопорушення 01.02.2022 року до пред`явлення позовної заяви Одеською обласною прокуратурою від 08.06.2022 року №15/3/2-501вих22, яка надійшла до суду 13.06.2022 року, минуло понад 4 місяці, що є розумним строком для вжиття належних заходів реагування.

Також прокурор вважає, що ним у позовній заяві належним чином обґрунтовано потребу невідкладного захисту інтересів держави та можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, оскільки в результаті проведення відповідачем незаконних ремонтно - будівельних робіт на пам`ятці національного значення без письмового дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, наданого на підставі погодженої з ним науково - проєктної документації було суттєво змінено вказаний об`єкт, а саме: зазначені роботи призвели до повного або часткового знищення його предмету охорони, об`єкту завдана шкода, яка призвела до зменшення його автентичності, викривлення первісного зовнішнього виду пам`ятки, знецінення її історичної привабливості та ансамблевих якостей Приморського бульвару, як обличчя Одеси.

З урахуванням викладеного, на переконання прокурора, суд дійшов необґрунтованого висновку про недоведення прокурором тих обставин, що Одеською міською радою не вжито заходів реагування протягом розумного строку та те, що інтереси держави потребували невідкладного захисту, а також можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу або наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню.

Окрім наведеного, прокурор вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали невірно застосовано правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18, оскільки у поданій позовній заяві прокурором обґрунтовано необхідність представництва інтересів держави в суді через невжиття відповідних заходів Одеською міською радою, з огляду на те, що позивач, будучи обізнаними про порушення відповідачем інтересів держави, протягом розумного строку не вжив дієвих заходів щодо їх захисту, що свідчить про невиконання або неналежне виконання обов`язків та відповідно до приписів ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надає прокурору підстави для звернення до суду в інтересах держави.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №916/1176/22, справу призначено до судового розгляду.

14.03.2023 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив (вх №219/23/Д1), у якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» просило суд апеляційної інстанції відмовити Заступнику керівника Одеської обласної прокуратури в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 року про залишення позову без розгляду у справі №916/1176/22 залишити без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів справи.

Зокрема, у відзиві, відповідач, посилаючись на встановлені судом першої інстанції обставини справи, зазначив, що посилання представника прокуратури, що Одеською міською радою чи її структурним підрозділом не вживались дієві заходи не відповідає дійсності, оскільки підтвердженням такого є лист Управління держaвного - архітектурного контролю Одеської міської ради від 01.03.2022 року №201-3/63. Разом з тим, за твердженням відповідача, в матеріалах справі відсутні будь-які належні та допустимі докази надсилання прокурором повідомлення від 24.05.2022 року, адресованого Одеській міській раді.

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» у відзиві звернуло увагу колегії суддів на ту обставину, що оскаржуваною ухвалою Господарського суду Одеської області по справі №916/1176/22 від 09.01.2023 року жодним чином не заперечувалась можливість Одеської міської ради звертатись до суду за захистом свого порушеного права. Також, на думку відповідача, не заперечується можливість обласної прокуратури звертатися до суду в інтересах певних осіб. Проте, у відповідності до ст. 5З Господарського процесуального кодексу України та ст. 2З Закону України «Про прокуратуру» представник має дотримуватись відповідного порядку для звернення, який в свою чергу дотриманий не був, що є в свою чергу є підставою для залишення без розгляду позову.

На переконання відповідача, недостатнє обґрунтування прокурором підстав заяви з позовом до суду не відповідає змісту рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року у справі N21- 4/99, відповідно до якого державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів, інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності державного кордону, гарантування державної економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права та господарювання тощо.

Відповідач також наголошує, що загальний аналіз норм діючого законодавства через призму ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає можливість дійти висновку, що прокурором не доведено наявності виключних підстав для звернення до суду з позовом від імені Одеської міської ради, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження та яка має можливість самостійно звертатися до суду за захистом свого порушеного права через своїх представників, зокрема, через юридичний департамент Одеської міської ради.

Інші учасники справи своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзив на апеляційну скаргу в строк, визначений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження у справі, не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

06.04.2023 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» надійшли пояснення у справі №916/1176/22 (вх. №219/23/Д2), у яких відповідач зазначає щодо помилковості його тверджень, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, з огляду на що, останній просив суд апеляційної інстанції вважати його посилання у відзиві на апеляційну скаргу саме на обставини, які стосуються залишення позову без розгляду у даній справі. Пояснення колегією суддів долучено до матеріалів господарської справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, судове засідання у якому відкладалося, представник прокуратури підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги з мотивів, що викладені письмово. Просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду скасувати, справу направити до Господарського суду Одеської області для подальшого розгляду.

Представник Одеської міської ради також усно підтримав доводи прокурора, викладені ним в апеляційній скарзі, просив суд апеляційної інстанції оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» щодо вимог апеляційної скарги прокурора заперечував, просив суд апеляційної інстанції оскаржувану ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду залишити без змін.

Також, як вбачається з апеляційної скарги прокурора та доданих до неї документів, скаржником до суду апеляційної інстанції було подано скріншот публікації з офіційного сайту Одеської міської ради від 03.02.2020 року в якості письмового доказу, який не приймається колегією суддів до уваги та повертається апелянту, оскільки в силу вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а також заявляє відповідне клопотання щодо долучення таких доказів до матеріалів справи. Відтак, зважаючи на відсутність за вимогами апеляційної скарги відповідного клопотання скаржника щодо долучення додаткових доказів, належного обґрунтування неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції разом із позовною заявою, колегія суддів не вбачає правових підстав для прийняття скріншоту публікації з офіційного сайту Одеської міської ради від 03.02.2020 року та долучення його до матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, м. Одеса потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №916/1176/22 потребує скасування з ухваленням рішення про передачу справи на розгляд суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено і неоспорено учасниками справи наступні обставини.

У червні 2022 року Заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель», в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Юридичний департамент реєстрації» Кротової Світлани Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.07.2019 індексний номер 47871218, на підставі якого за ТОВ «Гранд Отель» зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 3350,4 кв.м. за адресою: м. Одеса, Приморський бульвар, 7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Іванова Ігоря Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.03.2021 індексний номер 57352483, на підставі якого за ТОВ «Гранд Отель» зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. А, загальною площею 3487,6 кв.м. за адресою: м. Одеса, Приморський бульвар, 7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» на нежитлову будівлю літ. А, загальною площею 3487,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, бульвар Приморський, 7, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» привести земельну ділянку по бульвару Приморському, 7 у м. Одесі до попереднього стану шляхом перебудови самочинно реконструйованого домоволодіння у відповідність до технічного паспорту виготовленого ПП фірма «Діміна» від 11.09.2015 № 3306-74неж-177 щодо вказаного домоволодіння.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» всупереч нормам чинного законодавства фактично змінено конфігурацію та геометричні розміри фундаментів спірної будівлі та її першого поверху за рахунок земельної ділянки територіальної громади, що не була відведена для цієї мети та за відсутності відповідної дозвільної документації.

В свою чергу, обґрунтовуючи підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Одеської міської ради, м. Одеса, прокурор зазначив, що про вказані порушення інтересів територіальної громади міста Одеси самочинною реконструкцією спірної будівлі та незаконними рішеннями державних реєстраторів, обласною прокуратурою повідомлено Одеську міську раду листами від 01.02.2022 року №15/3/2-109вих-22 та від 24.05.2022 року №15/3/2-439вих-22. Крім того, про факт виконання незаконних робіт з реконструкції спірної будівлі Управлінню ДАБК Одеської міської ради та Управлінню з питань охорони культурної спадщини Одеської міської ради, які є виконавчими органами Одеської міської ради, стало відомо ще з 27.06.2019 року при проведенні відповідних обстежень спірного об`єкта містобудування.

Проте, станом на дату звернення обласної прокуратури до суду з позовною заявою, Одеською міською радою не подано до суду позову про скасування спірних рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки, знесення самочинно збудованого об`єкта будівництва, приведення земельної ділянки у попередній стан, що свідчить про неналежний захист інтересів держави органами влади, до компетенції яких віднесено повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах, що зумовило реалізацію прокурором своїх конституційних повноважень на звернення до суду з даною позовною заявою.

На підтвердження підстав для представництва інтересів держави в суді в особі Одеської міської ради, прокурором до суду подано наступні документи:

- Лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 02.07.2019 року №01-9/34-вих, адресований прокурору Одеської області, у якому Управління просило прокуратуру вжити вичерпних заходів реагування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» з метою недопущення самочинного будівництва та руйнування (пошкодження) об`єкту пам`ятки архітектури за адресою: м. Одеса, Приморський бульвар, 7;

- Листи Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, адресовані Заступнику керівника Одеської обласної прокуратури від 06.07.2021 року №01-6/394-ПР та від 01.03.2022 року №01-3/63-Г, якими прокуратуру, зокрема, повідомлено про те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» по справі №420/4096/19 про визнання протиправним та скасування наказу №01-13/286ДАБК від 02.07.2019 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 18.07.2016 року №ОД19» задоволено. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду 13.05.2020 року апеляційну скаргу Управління залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року залишено без змін, доповнено мотивувальну частину обставинами, встановленими апеляційним судом. За касаційною скаргою Управління 29.12.2020 року відкрито касаційне провадження. Разом з тим, з листа Управління від 01.03.2022 року вбачається, що Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, надає відповідь прокурору за дорученням першого заступника Одеського міського голови від 08.02.2022 року №02.2-13/186 (від 09.02.2022 року вх. №01-3/63-Г) на лист від 01.02.2022 року №15/3/2-109ВИХ-22 стосовно вжиття заходів реагування щодо об`єктів будівництва за адресою: м. Одеса, бульвар Приморський, 7;

- Лист Управління з питань охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради від 09.08.2021 року №01-29/555вих, наданий Заступнику керівники Одеської обласної прокуратури на запит від 03.06.2021 року №15/3/2-115вих-21, за яким Управління повідомило прокурора про те, що під час обстеження зафіксовано, що на будівлі пам`ятці проводилися ремонтно-будівельні роботи з пристосування будівлі під нову функцію з добудовою додаткових приміщень у рівні горища (мансарда). В процесі робіт здійснено втручання у несучі конструкції будівлі, планувальну схему та композиційне вирішення дворових фасадів. До дворового фасаду було побудовано додатковий об`єм шахту ліфта та змінено конфігурацію покрівлі.

- Лист Одеської обласної прокуратури від 01.02.2022 року №15/3/2-109ВИХ-2, адресований Одеській міській раді у якому, прокуратура просила Раду повідомити обласну прокуратуру про заходи, вжиті Одеською міською радою на захист інтересів територіальної громади міста Одеси, в тому числі з питань можливого самовільного зайняття земельної ділянки, за рахунок якої була здійснена прибудова у спірному приміщенні.

- Лист Одеської обласної прокуратури від 24.05.2022 року №15/3/2-439ВИХ-22, адресований Одеській міській раді, у якому прокурор просив Раду у строк до 02.06.2022 року повідомити обласну прокуратуру, чи відомо Одеській міській раді про факти порушень інтересів держави, а також, які заходи вжито та чи вживаються Одеською міською радою з метою захисту інтересів держави у виниклих правовідносинах, зокрема, щодо забезпечення ефективного використання комунального майна земельної ділянки шляхом оскарження спірної державної реєстрації та зобов`язання її звільнити;

- Повідомлення Одеської обласної прокуратури в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», від 03.06.2022 року №15/3/2-48ВИХ-22, у якому прокурор повідомив Одеську міську раду про те, що ним підготовлено позовну заяву в інтересах Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» про скасування рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки, знесення самочинно збудованого об`єкта будівництва, приведення земельної ділянки у попередній стан. Вказане повідомлення Радою було отримане 03.06.2022 року, про що свідчить штамп загального відділу, зафіксований на вказаному вище повідомленні.

Позовну заяву підписано заступником керівника Одеської обласної прокуратури Максимом Раковичем 08.06.2022 року №15/3/2-501Вих-22.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2022 року клопотання прокурора про витребування доказів від 08.06.2022 року № 15/3/2-503ВИХ-22 (вх. № 10359/22 від 13.06.2022 року) задоволено. Витребувано з Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського, 6 належним чином засвідчені копії реєстраційних справ щодо об`єкта нерухомого майна, який розташований у м. Одесі по Приморському бульвару, 7 (реєстраційні номери об`єкта нерухомого майна 101 та 101).

Ухвалою суду від 15.06.2022 року, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.10.2022 року у справі №916/1176/22, заяву прокурора від 08.06.2022 року № 15/3/2-502ВИХ-22 (вх. № 2-431/22 від 13.06.2022 року) про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на нежитлову будівлю загальною площею 3487,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, бульвар Приморський, 7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» та будь-яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії та дії щодо відчуження нерухомого майна, яке розташоване за адресою: м. Одеса, бульвар Приморський, 7 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» та будь-яким іншим юридичним або фізичним особам здійснювати будь-які будівельні роботи за адресою: м. Одеса, бульвар Приморський, 7 до набрання законної сили судовим рішенням по даній господарській справі. В решті клопотання відмовлено.

29.06.2022 року до Господарського суду Одеської області від відповідача у справі надійшло клопотання про залишення позовної заяви прокурора без розгляду (вх. № 11779/22), у якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» просило суд позовну заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, припинення права власності та зобов`язання привести земельну ділянку до попереднього стану, залишити без розгляду.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.01.2022 року у справі №916/1176/22 клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду від 29.06.2022 року (вх. № 11779/22) задоволено; позовну заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» про визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів, зобов`язання привести земельну ділянку до попереднього стану - залишено без розгляду; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2022 року у справі № 916/1176/22, незгода з якою стала підставою для звернення прокурора з апеляційною скаргою до апеляційного господарського суду.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, зазначеними в оскаржуваній ухвалі.

Узагальнені висновки щодо застосування ст. 23 Закону "Про прокуратуру" містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 року у справі №927/491/19.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ч.4 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18 зроблено такі висновки щодо підтвердження прокурором підстав для представництва:

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

При цьому самого лише посилання прокурора про виявлення ним порушення інтересів держави та невжиття органом державної влади (позивачем у справі), на який покладено обов`язок щодо судового захисту інтересів держави, відповідних дій для такого захисту, недостатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом п. 2 ч. 4 ст. 23 Закону "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Так, колегія суддів зазначає, що зі змісту п. п. 33, 35, 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 вбачається, що у вказаній постанові сформульовано уточнюючий висновок щодо питання застосування положень ст. 23 Закону "Про прокуратуру" саме з метою врегулювання розбіжностей у правових позиціях, які існували протягом 2018-2019 років.

З матеріалів позовної заяви судом апеляційної інстанції встановлено, що прокурор обґрунтовує необхідність представництва інтересів держави в суді в особі Одеської міської ради тим, що останньою, як уповноваженим органом, належних заходів, направлених на захист майнових інтересів держави у виниклих правовідносинах здійснено не було, хоча прокурором, під час виявлення порушень інтересів держави було направлено Раді відповідні листи від 01.02.2022 року та від 24.05.2022 року. Більш того, як зазначив прокурор, Управлінню Державного архітектурно-будівельного контролю та Управлінню з питань охорони культурної спадщини Одеської міської ради, які є виконавчими органами міської ради про факт виконання незаконних робіт відповідачем з реконструкції спірної будівлі стало відомо ще у 2019 році при проведенні відповідних обстежень.

При цьому, задовольняючи клопотання відповідача про залишення позовної заяви прокурора без розгляду, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про те, що розумний строк для вжиття Одеською міською радою відповідних заходів щодо захисту прав та інтересів держави у спірних правовідносинах не сплив, з огляду на що відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Одеської міської ради.

Так, за доводами апеляційної скарги, не заперечуючи того факту, що Одеській міській раді стало відомо про порушення відповідачем інтересів держави саме з 01.02.2022 року, прокурор зазначає, що строк у чотири місяці, який обчислюється з 01.02.2022 року і до моменту подання позову є достатнім та розумним строком для вжиття Одеською міською радою відповідних заходів реагування задля захисту прав та інтересів держави.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з доводами прокурора, зазначеними ним в апеляційній скарзі, а висновок місцевого господарського суду, зазначений в оскаржуваній ухвалі про наявність підстав для залишення позовної заяви прокурора без розгляду вважає помилковим, з огляду на наступне.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (п. 3 ст. 131-1 Конституції України).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях звертав увагу на те, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти росії» (Menchinskaya v. russia), заява № 42454/02, § 35).

За змістом ч. 2 ст. 2 Цивільного кодексу України держава Україна є учасником цивільних відносин. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками (ч. 1 ст. 167 Цивільного кодексу України). Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 Цивільного кодексу України).

Таким чином, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у тих відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 5023/10655/11 (п. 6.21, 6.22), від 26.02.2019 року у справі № 915/478/18 (п. 4.19, 4.20), від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц (п. 26), від 06.07.2021 року у справі № 911/2169/20 (п. 8.5), від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц (п. 80).

Як зазначено Великою Палатою Верховного суду у постанові від 18.01.2023 року у справі №488/2807/17, що незалежно від того, хто саме звернувся до суду, - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор - у судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин. Таким чином, фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор. На відміну від останнього та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права - учасники правовідносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті (абз. 1, 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (аналогічну правову позицію виснував Верховний Суд у постанові Великої Палати від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц).

За вимогами ч. 1 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому ст. 174 цього Кодексу.

За вимогами ч. 11 вказаної вище статті, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відтак, у даній справі, суд першої інстанції, ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2022 року приймаючи позовну заяву прокурора до розгляду, відкриваючи провадження у справі, цього ж дня вирішуючи питання щодо витребування додаткових письмових доказів та про забезпечення позову у даній справі фактично визнав належними підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Одеської міської ради, оскільки жодних процесуальних дій, пов`язаних з уточненням доводів та вимог позовної заяви прокурора судом першої інстанції вчинено не було (зокрема, залишення позовної заяви прокурора без руху).

Як було раніше зазначено колегією суддів за текстом даної постанови, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 року у справі №488/2807/17 вкотре зазначила, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу. Розумність вказаного строку визначає суд з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи через можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також з урахуванням таких чинників як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З матеріалів позовної заяви прокурора вбачається, що предметом спору у даній справі є встановлення обставин, які підтверджують наявність або відсутність підстав для скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлову будівлю, загальною площею 3350,4 кв.м. за адресою: м. Одеса, Приморський бульвар, 7, загальною площею 3487,6 кв.м. за адресою: м. Одеса, Приморський бульвар, 7, припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» на нежитлову будівлю літ. А, загальною площею 3487,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, бульвар Приморський, 7 та зобов`язання ТОВ «Гранд Отель» привести земельну ділянку по бульвару Приморському, 7 у м. Одесі до попереднього стану шляхом перебудови самочинно реконструйованого домоволодіння у відповідність до технічного паспорту виготовленого ПП фірма «Діміна» від 11.09.2015 № 3306-74неж-177 щодо вказаного домоволодіння.

При цьому, як зазначено прокурором у позові, відповідачем здійснено самочинну реконструкцію будівлі, яку прийнято під охорону держави, як пам`ятку архітектури національного значення. Внаслідок такої реконструкції, як зазначено прокурором, добудова приміщень здійснена відповідачем за рахунок земель територіальної громади міста Одеси без будь-яких правовстановлюючих документів, чим порушено права позивача Одеської міської ради, в інтересах якої прокурором і подано відповідний позов.

Верховний Суд у складі колегії Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 року у справі №927/491/19 вказав, що обчислення розумного строку для реагування відповідного органу на повідомлення прокурора повинно враховувати не лише останнє повідомлення прокурора про подання позову до суду, а й попередні листи, направлені прокурором органу, якщо в них міститься інформація про стверджувані порушення (а не просто направлено запит на надання інформації).

Об`єднана палата Верховного Суду, в свою чергу, обґрунтовуючи цей висновок, послалася також на висновки, зроблені у постановах Верховного Суду від 23.03.2021 року у справі № 917/665/20, 07.04.2021 року у справі № 913/124/20, 09.06.2021 року у справі № 916/1674/18 (у цих справах суди встановили, що проміжок часу між повідомленням органу, здійсненого прокурором в порядку ст. 23 Закону "Про прокуратуру", та зверненням до суду з позовом є незначним, але вважали, що прокурор підтвердив підстави для представництва):

- суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, чи існував факт незвернення вказаного органу до суду при наявності для цього підстав;

- така обізнаність має бути підтверджена достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені;

- суди попередніх інстанцій при наданні висновків про недотримання прокурором розумного строку зосередилися на часовому проміжку, який минув між повідомленням, яке прокурор надіслав органу, та поданням позову у справі, проте не приділили достатньої уваги тому, що такий проміжок не завжди є вирішальним у питаннях дотримання прокурором приписів ст. 23 Закону "Про прокуратуру"; такий підхід є занадто формалізованим , критерій "розумності" строку має визначатися з урахуванням великого кола чинників і не може бути оцінений виключно темпорально.

Так, з матеріалів господарської справи судовою колегією вбачається, що листом Одеської обласної прокуратури від 01.02.2022 року №15/3/2-109ВИХ-2, адресованим Одеській міській раді, прокуратура просила Раду повідомити обласну прокуратуру про заходи, вжиті Одеською міською радою на захист інтересів територіальної громади міста Одеси, в тому числі з питань можливого самовільного зайняття земельної ділянки, за рахунок якої була здійснена прибудова у спірному приміщенні. При цьому, у вказаному листі прокурором перед Одеською міською радою висвітлено порушення, здійснені з боку відповідача щодо незаконної реконструкції об`єкту культурної спадщини «Будинок присутственних місць» та зазначено про вирішення прокуратурою питань, пов`язаних із наявністю підстав для вжиття заходів реагування представницького характеру в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

На зазначений лист прокурора, листом від 01.03.2022 року №01-3/63-Г Управління Державного архітектурного контролю Одеської міської ради, за дорученням першого заступника Одеського міського голови від 08.02.2022 року №02.2-13/186 (від 09.02.2022 року №01-3/63-Г) повідомило прокурора стосовно вжиття заходів реагування щодо об`єкта будівництва за адресою: м. Одеса, бульвар Приморський, 7 та зазначило, що спірний об`єкт, збудований відповідачем, належить до категорії об`єктів із значним класом наслідків, а тому в Управлінні відсутні повноваження щодо проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за даною адресою. При цьому, центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є Державна інспекція архітектури та містобудування України. Також Управління повідомило прокуратуру про те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» у справі №420/4096/19 про визнання протиправним та скасування наказу від 02.07.2019 року №01-13/286ДАБК «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 18.07.2016 року №ОД19» задоволено, залишено без змін судом апеляційної інстанції, прийнято у провадження касаційним судом, рішення яким на даний час не ухвалене.

Таким чином, колегія суддів, аналізуючи зазначене вище, дійшла висновку про те, що факт повідомлення прокурором Одеську міську раду про стверджувані порушення відповідача знайшов своє відображення в матеріалах справи з огляду на доручення першого заступника Одеського міського голови від 08.02.2022 року №02.2-13/186 щодо розгляду листа прокурора.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, листом Одеської обласної прокуратури від 24.05.2022 року №15/3/2-439ВИХ-22, адресованим Одеській міській раді, прокурор, посилаючись на стверджувані порушення відповідачем в частині незаконної реконструкції об`єкта архітектури, просив Раду у строк до 02.06.2022 року повідомити обласну прокуратуру, чи відомо Одеській міській раді про факти порушень інтересів держави, а також, які заходи вжито та чи вживаються Одеською міською радою з метою захисту інтересів держави у виниклих правовідносинах, зокрема, щодо забезпечення ефективного використання комунального майна земельної ділянки шляхом оскарження спірної державної реєстрації та зобов`язання її звільнити. Відповіді Одеської міської ради на вказаний лист матеріали справи не містять. Проте, будь яких заперечень з приводу факту отримання Радою вказаного листа матеріали справи також не містять, що дає підстави вважати, що Рада була належним чином обізнана щодо правової позиції прокуратури з приводу незаконної реконструкції будівлі, внаслідок якої відбулося самовільне зайняття земельної ділянки комунальної власності.

Одеська міська рада, м. Одеса, в свою чергу, у відповідь на листи прокурора не висловилася, повідомлень про те, що самостійно звернеться до суду з належним позовом прокурору не заявила.

Після того, як їй стало відомо про можливе порушення інтересів держави, захист яких у спірних правовідносинах має здійснювати саме Одеська міська рада, заходів для їхнього захисту у судовому порядку шляхом звільнення спірної земельної ділянки у володіння держави, оскарження рішень реєстраторів не вжила, що у даному випадку розцінюється як вияв бездіяльності.

Повідомленням Одеської обласної прокуратури в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», від 03.06.2022 року №15/3/2-48ВИХ-22 прокурор повідомив Одеську міську раду про те, що ним підготовлено позовну заяву в інтересах Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Отель» про скасування рішень державних реєстраторів, звільнення земельної ділянки, знесення самочинно збудованого об`єкта будівництва, приведення земельної ділянки у попередній стан. Вказане повідомлення Радою було отримане 03.06.2022 року, про що свідчить штамп загального відділу, зафіксований на вказаному вище повідомленні, оскільки бездіяльність Одеської міської ради протягом чотирьох місяців з дня першого повідомлення про порушення прав та інтересів громади міста Одеси фактично дозволила прокурору звернутися до суду у порядку представництва інтересів держави в особі цієї Ради.

При цьому, як судовою колегією вбачається з матеріалів справи, Міська рада наявність підстав для такого представництва не оскаржила, заперечень проти представництва прокурором інтересів держави не висловила, а отже, вважала позовні вимоги обґрунтованими

Відтак, з огляду на вказане вище, колегія суддів вважає, що прокурор належним чином обґрунтував наявність підстав для захисту інтересів держави у спірних правовідносинах в особі Одеської міської ради і наявність підстави для їхнього представництва ним самим, з огляду на що, суд першої інстанції помилково дійшов висновку в оскаржуваній ухвалі про те, що наявні підстави для залишення позовної заяви прокурора без розгляду.

При цьому, посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на те, що розумний строк для вжиття Одеською міською радою відповідних заходів, а саме подання позовної заяви, не сплив, зважаючи на строк позовної давності, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що Одеська міська рада не була позбавлена можливості відреагувати належним чином на лист-повідомлення прокурора шляхом подання позову до місцевого господарського суду, або надання відповідних пояснень щодо здійснення відповідних заходів, оскільки перше належне повідомлення було направлено прокурором міськраді 01.02.2022 року, та мала, вочевидь, достатньо часу (майже чотири календарних місяці) для реагування на стверджувані прокурором порушення, що, в свою чергу може вважатися достатнім та розумним строком з урахуванням обставин справи.

Так, у відповідності до вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Одеська міська рада це представницький орган місцевого самоврядування, а саме, виборний орган, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Відтак, враховуючи важливість для міста Одеси автентичності Центрального історичного ареалу м. Одеси, питання, які поставлені в листах прокурора від 01.02.2022 року, від 24.05.2022 року і у повідомленні від 03.06.2022 року, мали би бути обговорені та вирішені Радою у розумний строк або повідомлено прокурора про самостійне звернення до суду з відповідним позовом.

Верховний Суд у постанові від 30.06.2021 року у справі № 915/1338/20 зазначив, що розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Зважаючи на вказане та значимість порушення інтересів держави у даному випадку, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу Одеської міської ради, колегія суддів вважає, що у прокурора у даному випадку наявні підстави для представництва інтересів держави в особі Одеської міської ради на час звернення до суду з позовними вимогами, з огляду на що ухвала Господарського суду Одеської області від 09.01.2022 року про залишення позову без розгляду у справі №916/1176/22 постановлена з порушенням вимог процесуального закону та потребує скасування з ухваленням нового рішення про повернення справи до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Особі має бути забезпечено можливість реалізувати зазначені права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя та таке право не може бути обмежене.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вимогами ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи, судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, м. Одеса потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №916/1176/22 не відповідає вимогам процесуального законодавства і наявні правові підстави для її скасування, оскільки місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали в повному обсязі не було враховано усі обставини справи та невірно застосовано норми процесуального права України.

Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідних апеляційних скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 255, 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №916/1176/22 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №916/1176/22 скасувати.

Направити справу №916/1176/22 для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 10.04.2023 року.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2023 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош