ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1182/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євровектор Плюс"

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Нова Перемога" Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук"

про стягнення 278 111,69 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євровектор Плюс" звернулось до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Нова Перемога" Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України" заборгованості за Договором поставки №12/04-2 від 12.04.2022 у розмірі 278111,69грн, з яких: 116366,25грн основного боргу, 19568,87грн пені,128641,25грн штрафу, 13535,32грн 30%річних.

Ухвалою від 14.12.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10.01.2023.

Ухвалою від 10.01.2023 відкладено розгляд справи на 13.02.2023.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, справа №906/1182/22, призначена на 13.02.2023 о 12:00, в судове засідання не вносилась.

Ухвалою від 06.03.2023 суд призначив судове засідання для подальшого розгляду справи на 22.03.2023.

20.03.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з електронними доказами його направлення позивачу (а.с. 74-75).

22.03.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання від 22.03.2023, згідно якого останній останній заперечує щодо прийняття судом відзиву на позовну заяву, оскільки вважає, що його було подано з пропущенням встановлених законом строків. При цьому вказав, що у разі, якщо суд визнає поважними причини пропуску строку для подання відзиву, просить відкласти судове засідання на іншу дату, з метою надання можливості представнику позивача реалізувати передбачене законом право на надання відповіді на відзив, строк якого наразі ще не сплив (а.с. 77).

В судове засідання представники сторін не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином (а.с. 72,73). При цьому, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просив суд здійснити розгляд справи без його участі.

Вирішуючи питання прийняття відзиву на позовну заяву (а.с. 74-75), суд враховує таке.

Згідно зі ст. 113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 14.12.2022 про відкриття провадження у справі рекомендовано відповідачу подати відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як встановлено судом, адресована відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі № 906/1182/22 від 14.12.202 була вручена останньому 13.12.2023 (а.с. 78), тому відповідач повинен був подати відзив у строк до 22.12.2022, однак надіслав його до суду лише 20.03.2023 (74-75).

Згідно з ч. 1 ст.119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Однак, у відзиві від 20.03.2023 представник позивача не вказує причини пропуску його подання та не просить поновити цей строк.

Відповідно до статті 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За вказаного, суд залишає без розгляду відзив на позовну заяву від 20.03.2023, оскільки його подано з пропущенням встановленого судом строку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд вважає, що неявка останніх не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Водночас суд враховує, що відповідно до ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Справа розглядається з урахуванням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євровектор Плюс" (постачальник позивач) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Нова Перемога" Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук" (покупець, відповідач) укладено Договір поставки № 12/04-2 (надалі - Договір (а.с. 12-17)).

Позивач вказує, що на виконання умов Договору, поставив відповідачу товар, однак відповідач провів розрахунки з порушенням передбачених Договором строків, не у повному обсязі, без урахування індексації на курсову різницю згідно розділу 5 Договору, внаслідок чого станом на час складання позовної заяви сума основного боргу склала 116366,25 грн (з урахуванням індексації на курсову різницю згідно розділу 5 Договору).

Не виконання відповідачем у повному обсязі зобов`язань в частині проведення розрахунків стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Крім суми основного боргу, позивач заявив до стягнення з відповідача 19568,87грн пені,128641,25грн штрафу, 13535,32грн 30%річних.

Відповідач позов за підставами пред`явлення та предметом не оспорив, доказів проведення розрахунків з позивачем не надав.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору поставки № 12/04-2 від 12.04.2022 (надалі - Договір (а.с. 12-17)).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1.1. Договору, у строки, передбачені цим Договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар (насіння сільськогосподарських культур, та/або засоби захисту рослин, та/або мінеральні добрива та/або інший товар, погоджений сторонами у специфікаціях до даного Договору), визначений сторонами у специфікаціях до даного Договору (надалі - Товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість на умовах, передбачених цим Договором (Специфікаціями до нього).

Предметом поставки є визначений товар з найменуванням, у кількості та за ціною, зазначеними у Специфікаціях, підписаних постачальником та покупцем, які є невід`ємними частинами цього Договору. Ціна товару, що вказана у Специфікаціях, визначена на дату їх складання (п. 1.2. Договору).

За п. 3.1. Договору, ціна товару, що є предметом даного Договору, вказується у Специфікаціях до даного Договору в національній валюті, сторони встановлюють ціну на вартість товару у гривнях, а також визначають її еквівалент у іноземній валют (доларах США або ЄВРО).

Загальна сума Договору складається із суми всіх Специфікацій, підписаних в рамках цього Договору (п. 3.2. Договору).

Ціна на товар встановлюється в національній валюті України - гривні, з визначенням її еквіваленту у доларах США або ЄВРО за курсом, що встановлений АТ "Укрсиббанк" для операцій з продажу долара США (п. 5.1. Договору).

Порядок та строки оплати товару визначаються у відповідних Специфікаціях щодо умов поставки такого товару (п. 5.5. Договору).

У зв`язку з тим, що товар буде оплачуватись покупцем не в момент укладення Договору та підписання Специфікації, то всі платежі, що передбачені Договором, підлягають і н д е к с а ц і ї, а покупець з о б о в`я з у є т ь с я сплатити постачальнику проіндексовані суми відповідних платежів у строки, встановлені Договором (п. 5.3. Договору).

Згідно з п. 5.7. Договору у випадку, коли курс долара США до гривні, що встановлений АТ "Укрсиббанк" для операцій з продажу долара США, на день проведення розрахунків є нижчим до курсу долара США до гривні, що встановлений АТ "Укрсиббанк" для операцій з продажу долара США на дату підписання Договору, Специфікації та/або відвантаження товару, покупець для оплати зобов`язується використовувати курс долара США до гривні, що встановлений АТ "Укрсиббанк" для операцій з продажу долара США на дату підписання даного Договору та Специфікації.

Відповідно до п. 5.8. Договору, у тому випадку, коли курс іноземної валюти (долара США) до гривні, що встановлений АТ "Укрсиббанк" для операцій з продажу даної іноземної валюти, на день проведення розрахунків є вищим за такий курс на день укладення Договору, сторони для визначення належної до сплати суми вартості Товару використовують наступну формулу:

S=(А2/А1) * В, де:

S- Ціна на момент оплати;

В - Ціна на момент підписання;

А1 - курс долара США до гривні, що встановлений АТ "Укрсиббанк" для операцій з продажу долара США на день підписання Договору/Специфікації;

А2- курс долара США до гривні, що встановлений АТ "Укрсиббанк" для операцій з продажу долара США на день перерахування грошових коштів згідно вказаних валютних змін.

У випадку прострочення покупцем сплати платежу за Договором, то сума такого платежу визначається у вказаному вище порядку, але показник А2 береться на дату повної сплати усього платежу. Проіндексована сума платежу у цьому випадку не може бути меншою від проіндексованої суми платежу на дату здійснення цього платежу за Договором.

Якщо на якусь дату АТ "Укрсиббанк" курс долара США до гривні для операцій з продажу долара США не встановлений, то сторони беруть курс долара США до гривні, що встановлений АТ "Укрсиббанк" для операцій з продажу доларів США в найближчий до такої дати попередній банківський день.

Якщо показники А1 та/або А2 неможливо визначити по причині невстановлення АТ "Укрсиббанк" курсу долара США до гривні для операцій з продажу долара США на відповідну дату або найближчий до такої дати попередній банківський день, сторони для визначення показників А1 та/або А2 використовують офіційний курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на відповідну дату.

За п. 5.9. Договору, проіндексовані суми платежів є грошовим зобов`язанням покупця перед постачальником з оплати товару, які покупець повинен виконати. Сплачені покупцем постачальнику суми у зв`язку з виконанням цього пункту, що перевищують вартість Договору, є індексацією (тобто збільшенням) ціни товару. Сума індексації ціни товару (різниця між сумою проіндексованих платежів і сумою платежів) є доплатою частиною ціни товару, що разом із цінами за Специфікацією становлять повну ціну товару. При цьому, сторони погодили, що така зміна ціни товару не є зміною ціни товару в односторонньому порядку з ініціативи постачальника, а також не потребує внесення змін до цього Договору, додатків та Специфікацій до нього. Порядок індексації платежів за товар не є відповідальністю покупця, або іншим правовим наслідком порушення ним свого зобов`язання.

Згідно п. 5.10. Договору, на дату здійснення платежу за Договором покупець с а м о с т і й н о , без пред`явлення йому рахунку із збоку постачальника, проводить його і н д е к с а ц і ю у вищевстановленому порядку та перераховує постачальнику проіндексовану суму платежу. Якщо до дати здійснення платежу за Договором покупець перераховував постачальнику гроші в оплату товару, то на дату здійснення платежу за Договором покупець зобов`язується сплатити постачальнику різницю між вже перерахованими сумами і проіндексованою сумою платежу.

Відповідно до п. 5.11. Договору, п р и з в е р н е н н і постачальника до с у д у з позовною заявою про стягнення з покупця заборгованості за цим Договором, суми прострочених і несплачених покупцем платежів і н д е к с у ю т ь с я у вищевказаному порядку, але показник А2 для них визначається станом на дату складання позовної заяви постачальником про стягнення із покупця заборгованості за цим Договором. Проіндексована сума прострочених і несплачених покупцем платежів не може бути меншою від проіндексованої суми таких платежів на дату їх здійснення за Договором. Якщо показник А2 під час розгляду справи в суді зменшується, то перерахунок суми індексації ціни товару не проводиться. Якщо показник А2 під час розгляду справи в суді збільшується порівняно із таким показником на дату складання позовної заяви, то Постачальник має право провести перерахунок суми індексації ціни Товару на день подання заяви про збільшення позовних вимог.

У випадку, якщо на момент складання претензії або позовної заяви до суду покупцем було здійснено часткову оплату за товар, залишок основного боргу в еквіваленті доларів США визначається як різниця між фактично здійснених покупцем оплат з урахуванням положень про індексацію та курсу долара США на момент здійснення таких оплат (п. 5.12 Договору).

Згідно п. 9.1. Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до "31" грудня 2022 року. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від обов`язку виконати зобов`язання за ним, які виникли під час його дії.

За ч. 2 ст. 631 ЦК України, Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.

Враховуючи наведене, а також те, що Договір не містить окрему дату його підписання, суд дійшов висновку, що Договір набрав чинності з моменту його укладення - 12.04.2022. До того ж, з матеріалів справи вбачається, що саме 12.04.2022 також є датою виставлених рахунків на оплату, перерахування коштів на підставі яких відповідач здійснював з 13.04.2022 (а.с. 20,21,28).

Також, за п. 9.1. Договору, невід`ємними додатками до цього Договору є специфікації, додаткові угоди та інші додатки, укладені сторонами протягом дії цього Договору у письмовій формі за підписами обох сторін.

Суд встановив, що 12.04.2022 сторони підписали Специфікацію №1 до Договору поставки №12/04-2 від 12.04.2022 (а.с. 18), згідно якої погодили поставку позивачем відповідачу товару - насіння соняшника Тунка у кількості 20 міш загальною вартістю 92000,05 грн з ПДВ та насіння соняшника Мас 85,SU у кількості 20 міш загальною вартістю 81999,97 грн з ПДВ, а всього товару на загальну суму 174000,02 грн з ПДВ, що станом на день підписання специфікації складало 5890,32 дол. США.

За вказаною специфікацією сторони погодили наступні строки оплати:

- 68556,84 грн - сплачується покупцем в строк до 13 квітня 2022 року;

- 105433,18 грн - сплачується покупцем в строк до 30 вересня 2022 року.

Також, 12.04.2022 сторони підписали Специфікацію №2 до Договору поставки №12/04-2 від 12.04.2022 (а.с. 19) згідно якої погоджено поставку позивачем відповідачу товару - Доктор Грін "СТАРТ" у кількості 260 кг загальною вартістю 127402,08 грн з ПДВ та Доктор Грін "ЕНЕРГІЯ" у кількості 260 кг загальною вартістю 127402,08 грн з ПДВ, а всього товарів на загальну суму 254804,16 грн з ПДВ, що станом на момент підписання Специфікації становило еквівалент 8625,74 Доларів США.

За вказаною специфікацією сторони погодили наступні строки оплати:

- 68556,84 грн - сплачується покупцем в строк до 13 квітня 2022 року;

- 186247,32 грн - сплачується покупцем в строк до 30 вересня 2022 року.

Згідно вищевказаних Специфікацій позивачем виписані рахунки на оплату №199 від 12.04.2022 на суму 174000,02 грн та №200 від 12.04.2022 на суму 254804,16 грн (а.с. 20-21).

Наявними в матеріалах справи видатковими накладними №150 від 18.04.2022 та №151 від 18.04.2022 підтверджено, що на виконання умов Договору, позивач передав відповідачу товар, погоджений сторонами у специфікаціях №1 та №2 від 12.04.2022, на загальну суму 428804,18 грн. Вказаний товар був отриманий відповідачем, що засвідчено підписом уповноваженого за довіреністю представника та відтиском печатки відповідача на накладних (а.с. 22-23).

Суд враховує, що за п. 6.8. Договору, підписанням видаткової накладної покупець засвідчує факт передачі йому постачальником товару, вказаного у відповідній видатковій накладній, а також разом з товаром усієї необхідної документації, що його стосується, в тому числі сертифікатів якості (відповідності), інструкції щодо використання та застосування даного товару. Датою фактичної передачі товару покупцю є дата, зазначена у видатковій накладній.

Згідно з п. 6.11 Договору, сторони дійшли взаємної та безумовної згоди про те, що наявність на видатковій накладній підпису представника сторони та відтиску печатки з реквізитами такої сторони б е з з а п е р е ч н о свідчить про участь відповідної сторони в господарській операції, за результатами якої оформлено таку видаткову накладну. Сторони дійшли взаємної згоди про те, що несуть усі ризики та відповідальність за використання власних печаток уповноваженими представниками. При цьому, у випадку вирішення між сторонами спору, с т о р о н а п о з б а в л я є т ь с я п р а в а за наявності на видатковій накладній відтиску печатки з її реквізитами заперечувати свою участь у відповідній господарській операції з посиланням на підписання такої видаткової накладної неуповноваженим (невстановленим) представником сторони або з посиланням на інші несуттєві недоліки в оформленні видаткової накладної.

З урахуванням вказаного, оскільки надані позивачем видаткові накладні містять усі необхідні реквізити, підписи представників сторін та відтиск печаток сторін, зазначені накладні підтверджують здійснення господарської операції - продажу товару на підставі Договору поставки №12/04-2 від 12.04.2022.

Крім того суд встановив, що за результатами здійснення вищевказаних господарських операцій (поставки товару), позивач склав податкові накладні, які були зареєстровані Державною податковою службою України у Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 24-27).

Відповідно до п. 201.7. ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

За вказаного, суд дійшов висновку, що вищевказаними видатковими та податковими накладними підтверджено факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 428804,18 грн.

Крім того, матеріали справи містять виписки по рахунку (а.с. 28-38), якими підтверджено, що відповідач, із посиланням на виставлені позивачем рахунки №199 та №200 від 12.04.2022, сплатив позивачу 428804,18 грн за поставлений товар, однак з порушенням передбачених Договором строків та без урахування індексації на курсову різницю, передбачену розділом 5 Договору.

Так, за Специфікацією №1 до Договору відповідач сплатив 13.04.2022 - 21368,42 грн, що згідно курсу, встановленого АТ "Укрсиббанк" станом на 13.04.2022 становить 723,37 дол. США та 28.10.2022 - 152631,60 грн, що станом на 13.04.2022 становить 3815,79 дол. США, всього 174000,02 грн (4539,16 дол. США).

Таким чином, залишок боргу за специфікацією №1 до Договору з урахуванням положень про індексацію на курсову різницю, встановлену сторонами у Розділі 5 Договору, становить еквівалент 5890,32 дол. США - 4777,33 дол. США = 1351,16 дол. США, що станом на дату складання позовної заяви становить 1351,16 дол. США Х 40,30 грн/1 дол. США = 54451,75 грн.

За Специфікацією №2 до Договору відповідач сплатив 14.04.2022 - 42467,36 грн, що згідно курсу, встановленого АТ "Укрсиббанк" станом на 14.04.2022 становить 1437,62 дол. США; 23.09.2022 - 70846,42 грн, що станом на 23.09.2022 становить 1885,72 дол. США; 30.09.2022 - 100000,00 грн, що станом на 30.09.2022 становить 2661,70 дол. США та 04.10.2022 - 41490,38 грн, що станом на 04.10.2022 становить 1104,35 грн, всього 254804,16 грн (4539,16 дол. США).

Таким чином, залишок боргу за специфікацією №2 до Договору з урахуванням положень про індексацію на курсову різницю, встановлену сторонами у Розділі 5 Договору, становить еквівалент 8625,73 дол. США - 7107,50 дол. США = 1536,34 дол. США, що станом на дату складання позовної заяви становить 1536,34 дол. США Х 40,30 грн/1 дол. США = 61914,50 грн.

За вказаного, з урахуванням індексації на курсову різницю, нарахованої згідно розділу 5 Договору, відповідач зобов`язаний доплатити позивачу 116366,25 грн основного боргу, а саме - 54451,75 грн за Специфікацією №1 та 61914,50 грн за Специфікацією №2.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Враховуючи те, що доказів погашення основного боргу у розмірі 116366,25 грн станом на день розгляду справи відповідач не надав, позовні вимоги про стягнення на користь позивача зазначеної суми боргу є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ст. 611 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Також за ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За п. 7.4. Договору, у разі порушення покупцем строків перерахування платежів, передбачених цим Договором, покупець на першу письмову вимогу постачальника сплачує постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від не перерахованої у строк суми за кожен день прострочення, а у разі, якщо прострочення складає понад 10 календарних днів, покупець додатково сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від загальної суми Договору, визначеної в порядку п. 3.2. Договору.

Відповідно до п. 7.8. Договору, у разі невиконання чи неналежного виконання покупцем грошових зобов`язань щодо оплати вартості товару, покупець, відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує на користь постачальника тридцять процентів річних, нарахованих на суму заборгованості.

За п. 7.9. Договору, відповідно до ст. 259 ЦК України, сторони домовились про те, що стосовно вимог по оплаті вартості товару, а також вимог, пов`язаних з несвоєчасною оплатою товару (штрафних санкцій), застосовується збільшений строк позовної давності у п`ять років. Крім цього, сторони відповідно до частини шостої ст. 232 ГПК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання за даним Договором, здійснюється без обмеження строку.

Також, у п. 9.10 Договору, сторони, зокрема, підтвердили, що штрафні санкції, що передбачені цим Договором, у тому числі їх розмір, є прийнятними для обох сторін та сторони визнають безумовне право на застосування таких санкцій стороною у передбаченому Договором розмірі незалежно від обсягу (ступеню) виконання стороною основного зобов`язання на момент звернення з вимогою (позовом) про стягнення штрафних санкцій.

За Специфікацією №1 позивач нарахував (а.с. 47):

- за період з 14.04.2022 по 30.09.2022, на суму боргу у розмірі 47188,42грн - 9049,83 грн пені та 6593,42 грн 30% річних;

- за період з 01.10.2022 по 27.10.2022, на суму боргу у розмірі 152631,60грн - 5645,28 грн пені та 3387,17 грн 30% річних.

За Специфікацією №2, позивач нарахував (а.с. 49-50):

- за період з 15.04.2022 по 22.09.2022, на суму боргу у розмірі 26089,48грн - 4703,25 грн пені та 3452,39 грн 30% річних;

- за період з 01.10.2022 по 03.10.2022, на суму боргу у розмірі 41490,38грн - 170,51грн пені та 102,31 грн 30% річних.

Також, згідно з п. 7.4. Договору, позивач нарахував 30% штрафу від суми 428804,18 грн, що складає 128641,25 грн.

Здійснивши перевірку за допомогою інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон" нарахованих позивачем 19568,87грн пені, 128641,25грн штрафу та 13535,32грн 30%річних, суд встановив, що останні нараховані обґрунтовано та вірно.

Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в сумі 278111,69грн, з яких: 116366,25грн основного боргу, 19568,87грн пені,128641,25грн штрафу, 13535,32грн 30%річних є обґрунтованими.

Водночас, суд враховує, що згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546,549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінуванням боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, від 30.05.2019 у справі №916/2268/18, від 04.06.2019 у справі №904/3551/18.

Матеріали справи не містять обґрунтування та доказів понесення позивачем збитків, у зв`язку із вказаним простроченням в оплаті.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що відповідач сплатив всю суму поставки згідно виставлених позивачем рахунків у розмірі 428804,18 грн, однак, не здійснив нарахування індексації на курсову різницю, загальна сума якої при звернені до суду склала 116366,25 грн.

Суд враховує, що саме на вказану суму індексації, яка заявлена до стягнення з урахуванням курсової різниці на дату звернення до суду, крім 19568,87 грн пені, позивач нарахував до стягнення з відповідача 13535,32грн 30% річних та штраф у розмірі 128641,25 грн (від загальної суми Договору (428804,18 грн), визначеної в порядку п. 3.2. Договору (п.7.4 Договору)), загальна сума яких становить 161745,44грн, що значно перевищує суму заявленого до стягнення основного боргу (116366,25грн).

За вказаного, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги відсутність доказів понесення позивачем будь-яких збитків, а також те, що заявлена до стягнення сума основного боргу визначена з урахуванням курсової різниці (тобто без понесення позивачем інфляційних втрат), при цьому нараховані суми пені, річних та штрафу в сукупності значно перевищують суму основного боргу, а штраф розраховано виходячи із загальної суми договору, яка більше ніж у 3,5 рази перевищує суму основного боргу, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру обґрунтовано заявленої пені (19568,87 грн) до 50%, що становить 9784,44 грн, а штрафу (128641,25 грн) - до 15%, що становить 19296,19 грн. При цьому, зменшуючи розмір штрафних санкцій, суд виходить із того, що неустойка є стимулюванням належного виконання договірних зобов`язань, а надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Враховуючи викладене, до стягнення з відповідача підлягає 158982,20 грн, з яких: 116366,25 грн основного боргу, 9784,44 грн пені, 19296,19 грн штрафу, 13535,32 грн 30%річних. У задоволенні позову в частині стягнення 9784,43 грн пені та 109345,06 грн штрафу слід відмовити.

З урахуванням зазначеного та приписів статті 129 ГПК України, судовий збір покладається судом на сторони пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог. При цьому, суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судом свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, резолютивна частина рішення не оголошувалась. При цьому, судом враховано постанови Верховного Суду від 05.09.2022 року у справі № 1519/2-5034/11 та №761/38266/14 від 30.09.2022.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зменшити розмір обґрунтовано заявленої пені до 50%, що становить 9784,44 грн, а штрафу - до 15%, що становить 19296,19 грн.

3. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Нова Перемога" Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук" (13122, Житомирська обл., Любарський р-н, с. Стара Чортория, вул. Молодіжна, буд. 1, ід. код 05453700) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євровектор Плюс" (21010, Вінницька обл., м. Вінниця, вул.Богуна І., буд. 2, офіс 303, ід. код 39286927):

- 116366,25 грн основного боргу;

- 9784,44 грн пені;

- 19296,19 грн штрафу;

- 13535,32 грн 30%річних;

- 4171,68 грн судового збору.

4. У стягнення 9784,43 грн пені та 109345,06 грн штрафу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 06.04.23

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи

2,3 - сторонам (рек.).