ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 рокуСправа № 912/227/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л., за участю секретаря судового засідання Колісник Т.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/227/23

за позовом Заступника керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області, в інтересах держави в особі:

Східного офісу Державної аудиторської служби, в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області,

та Підвисоцької сільської ради,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія"

про визнання недійсними додаткових угод, стягнення 95 081,98 грн,

представники:

від прокуратури - Ледовська Т.В., посвідчення від 01.03.2023 № 075370;

від позивача 1 - Тодорова О.Л., виписка з ЄДР;

від позивача 2 - участі не брали;

від відповідача - Добровольська В.В., довіреність від 17.05.2022 № 32/07.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Заступника керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі: Східного офісу Державної аудиторської служби, в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області та Підвисоцької сільської ради, яка містить вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" про наступне:

- визнати недійсною додаткову угоду від 25.02.2021 № 1 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.01.2021 № 476 між Підвисоцькою сільською радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" ();

- визнати недійсною додаткову угоду від 22.03.2021 № 2 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.01.2021 № 476 між Підвисоцькою сільською радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" ();

- визнати недійсною додаткову угоду від 30.08.2021 № 3 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.01.2021 № 476 між Підвисоцькою сільською радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" ();

- визнати недійсною додаткову угоду від 31.08.2021 № 4 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.01.2021 № 476 між Підвисоцькою сільською радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" ();

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" на користь бюджету безпідставно сплачені бюджетні кошти в сумі 95 081,98 грн зарахувавши їх за наступними реквізитами: отримувач: Підвисоцька сільська рада, ЄДРПОУ отримувача: 04367080, рахунок: № UA 0038964 Банк отримувача: ДКСУ у м. Київ, МФО банку: 820172, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог прокурором зазначено про те, що оспорювані додаткові угоди суперечать п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки укладені без належного підтвердження коливання цін на ринку в період виконання умов договору. У зв`язку з чим на підставі додаткових угод надмірно сплачено бюджетних коштів на загальну суму 95 081,98 грн.

Ухвалою від 14.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/227/23 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.03.2023 на 11:00 год. Встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

27.02.2023 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" надійшов відзив на позовну заяву від 27.02.2023 №840/07, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач зазначає, що оскаржувані Додаткові угоди підписані сторонами на підставі експертних висновків Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати, які є належним обґрунтуванням внесення змін до Договору в частині вартості електроенергії. Також відповідач зазначає, що прокурором невірно обрано спосіб захисту.

06.03.2023 до господарського суду від Заступника керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від 03.03.2023 № 54/03-1079ВИХ-23, у якій прокурор підтримує позовні вимоги.

06.03.2023 до господарського суду від Східного офісу Державної аудиторської служби надійшли пояснення, в яких позивач 1 підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

13.03.2023 суд відкрив підготовче засідання.

Ухвалою від 13.03.2023 господарський суд закрив підготовче провадження у справі № 912/227/23. Справу № 912/227/23 призначив до судового розгляду по суті на 03.04.2023 на 12:00 год.

03.04.2023 суд відкрив судове засідання.

У судовому засіданні брав участь прокурор, представники позивача 1 та відповідача.

Позивач 2 правом на участь у судовому засіданні не скористався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача 1 та відповідача, дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

З позовом про визнання недійсними додаткових угод до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.01.2021 № 476 та стягнення 95 081,98 грн, в особі Східного офісу Державної аудиторської служби, в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області та Підвисоцької сільської ради, в інтересах держави звернувся Заступник керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області.

Згідно п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор, серед іншого, звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави в позовній, чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У відповідності до п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України №3-рп/99 у справі № 1-1/99 від 08.04.1999 прокурор або його заступник самостійно визначає з посиланням на чинне законодавство в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовуючи в позовній заяві необхідність їх захисту, та визначає орган, який уповноважений державою виконувати відповідні функції в спірних правовідносинах.

У зазначеному рішенні вказано, що оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин. Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

В обґрунтування порушення інтересів держави Прокурор вказує на те, що правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Зазначено, що Підвисоцька сільська рада є стороною недійсних правочинів та особою, за рахунок якої відповідачем безпідставно набуто стягувані грошові кошти (кошти за непоставлений товар - електричну енергію).

Таким чином Підвисоцька сільська рада, як сторона договору, мала право вимагати повернення грошової суми, сплаченої за електроенергію, яка не була поставлена відповідачем, чим завдано шкоди інтересам держави, проте жодних заходів до їх відновлення не вживала, а також знехтувала закріпленим у ст. 22 Бюджетного кодексу України обов`язком ефективного та раціонального використання бюджетних коштів.

Згідно з ст. 7, 140 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Територіальна громада має право самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад, сіл, селищ, міст через міські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Підвисоцька сільська рада - представницький орган місцевого самоврядування, який наділений правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені рішення та здійснювати в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності.

Таким чином Підвисоцька сільська рада будучи представницьким органом на відповідній території громади, а також стороною договору, зобов`язана контролювати ефективність використання бюджетних коштів при укладенні Договору про постачання електричної електроенергії від 29.01.2021 та додаткових угод до нього, у зв`язку з чим Підвисоцька сільська рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, під час виконання договору, а тому виступає належним позивачем.

Згідно зі ст. 145 Конституції України права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі шляхом звернення до суду.

Голованівська окружна прокуратура листом від 01.08.2022 № 12.54-71-3305ВИХ-22 повідомила Підвисоцьку сільську раду про порушення законодавства під час укладення додаткових угод до Договору.

Згідно відповіді Підвисоцької сільської ради від 12.08.2022 № 529 можна дійти висновку, що сільська рада самостійно заходів на усунення порушень вживати не бажає.

Тобто не дивлячись на наявність повноважень, наділених законодавцем з метою захисту інтересів держави, обізнаність про виявлені порушення законодавства та безпідставне витрачання бюджетних коштів, Підвисоцька сільська рада не вживала заходів для усунення порушень законодавства та інтересів держави при внесенні змін до Договору про постачання електричної електроенергії.

Вказане свідчить про нездійснення Підвисоцькою сільською радою захисту інтересів держави, яке проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (п. 38) вказано, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу, який є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу має право заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем.

У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 917/341/19, від 02.02.2021 у справі № 922/1795/19, від 07.04.2021 у справі № 917/273/20.

Статтею 7 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що державне регулювання та контроль у сфері закупівель здійснюють уповноважений орган та інші органи відповідно до їх компетенції.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про публічні закупівлі" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України.

Здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні унормовано положеннями Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 №-2939-ХІІ та приписами Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою КМУ від 03.02.2016 № 43.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Права органу державного фінансового контролю визначено у ст. 10 зазначеного Закону.

Отже, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

З урахуванням наведеного, Східний офіс Держаудислужби, в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель. Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 826/9672/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Голованівською окружною прокуратурою 16.05.2022 за результатами опрацювання відомостей розміщених в системі Prozorro встановлено порушення, про що проінформовано Східний офіс Держаудитслужби листом № 12.54-71-1739вих-22. З інформації Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області встановлено, що вказаною установою розпочато проведення аналізу даної закупівлі. Згідно листа Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області № 041131-17/133-2022 від 13.06.2022 встановлено порушення законодавства у сфері публічних закупівель при укладенні додаткових угод від 30.08.2021 № 3 та від 31.08.2021 № 4. Одночасно вказано, що аудитслужба не має підстав щодо оскарження до договору та повернення надмірно сплачених коштів.

Разом з тим вказані порушення до цього часу не усунуто та позовні заяви ні Підвисоцькою сільською радою, ні Східним офісом Держаудитслужби до суду не скеровано, що свідчить про усвідомлену пасивну поведінку уповноважених органів.

Листом від 18.10.2022 № 12.54-71-4591вих-22 Голованівською окружною прокуратурою повідомлено Східний офіс Державної аудиторської служби України про підготовлену позовну заяву та запропоновано надати інформацію про те чи планує орган контролю самостійне вжиття заходів.

Згідно листа Східного офісу Держаудитслужби від 22.11.2022 № 040425-17/2997-2022 державний фінансовий аудит, інспектування, перевірка закупівель та моніторинг закупівель у Підвисоцькій сільській раді не проводилися, а тому у Офісу відсутні підстави для звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, вищевказане свідчить про бездіяльність такого органу та не вжиття ним заходів для поновлення порушених інтересів держави.

Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізується у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Крім цього Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі № 911/620/17 зазначав, що у правовідносинах, що стосуються прав та економічних інтересів територіальної громади інтереси держави та місцевого самоврядування повністю збігаються.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування" місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, серед інших, поєднання місцевих і державних інтересів; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування. Вказані принципи місцевого самоврядування означають, що в Україні збігаються державні і місцеві інтереси.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод про збільшення ціни товару за електричну енергію після укладення договору про закупівлю не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення інтересів держави.

Як наслідок, укладення додаткових угод з порушенням вимог законодавства призводить до безпідставного витрачання коштів з бюджету та свідчить про нераціональне і неефективне використання бюджетних коштів, що створює загрозу порушення інтересів держави у бюджетній сфері.

Суд враховує, що органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Завданням органу місцевого самоврядування, зокрема, сільської ради, є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності.

Чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а тому, виходячи з вимог ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, крім учасників правочину (сторін за договором), позивачем у такій справі може бути будь-яка особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

За вказаних обставин суд вважає підтвердженим правомірність визначення позивачем у даній справі Підвисоцьку сільську раду, за рахунок бюджету якої сплачено грошові кошти.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 вказано, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу, який є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки, таку позовну вимогу має право заявити, зокрема, будь - яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 917/341/19, від 07.04.2021 у справі № 917/273/20.

Тому звернення прокурора до суду в інтересах Східного офісу Державної аудиторської служби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області та Підвисоцької сільської ради є обґрунтованим, беручи до уваги, що спірні правовідносини виникли у лютому 2021 року, однак вказаними особами заходів до усунення порушень та фактичного стягнення коштів не вжито, хоча достеменно було відомо про зазначені порушення, у т.ч. згідно повідомлень Прокурора.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.06.2022 у справі № 924/674/21.

З урахуванням наведеного, суд вважає підтвердженими підстави для представництва Прокурором інтересів держави в суді за поданим у даній справі позовом згідно визначених позивачів.

Наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даному спорі не оскаржена на підставі абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та проаналізувавши позиції сторін, викладені в заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Підвисоцькою сільською радою проведено відкриті торги UА-2020-12-17-005393-b щодо закупівлі електричної енергії ДК 021:2015:09310000-5 - "Електрична енергія" у кількості 500 000 кВт з очікуваною вартістю 1 500 000,00 грн з ПДВ.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на вебсайті "Prozorro" за UА-2020-12-17-005393-b. Основним критерієм вибору переможця є ціна.

За результатом проведення торгів переможцем вказаного аукціону визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" Відповідач, Постачальник) з остаточною пропозицією 956 000 грн, у тому числі ПДВ 159 333,33 грн, з ціною 1,5933 коп/кВт*год без ПДВ і 1,9120 коп/кВт*год з ПДВ.

Між Замовником та Відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 476 від 29.01.2021 (далі - Договір, а.с. 42-49).

Предметом договору є Електрична енергія - код ДК 021:2015-09310000-5 для забезпечення потреб електроустановок. Учасник зобов`язується поставити протягом 2021 року Замовнику електричну енергію в кількості 500 000 кВт/год.

Згідно з п. 5.1. Договору загальна вартість цього Договору становить 956 000,00 грн з ПДВ.

Відповідно до комерційної пропозиції (Додаток № 1 до Договору, а.с. 50) ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором становить 1,5933 грн без ПДВ, з ПДВ 1,9120 грн. Ціна за одиницю товару включає в себе наступні складові: вартість закупівлі електричної енергії на організованих сегментах ринку, послугу постачальника, тариф на передачу електричної енергії, тариф на розподіл електричної енергії, всі обов`язкові податки (крім ПДВ, що обліковується окремо), збори та платежі, що передбачені правилами ринку електроенергії, та іншими нормативними документами (зокрема, регуляторні внески, оплата послуг Оператора ринку).

Постачання електричної енергії Споживачу здійснюється у строк з 1 лютого 2021 року до 31.12.2021 включно (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 13.6. Договору у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ (або документи), що підтверджує збільшення середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару в тих межах/розмірах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару.

Документ (або документи), що підтверджує збільшення ціни товару, повинен містити дані щодо середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на будь-яку дату після укладення Договору та середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на більш пізню дату та до моменту письмового звернення Постачальника до Споживача щодо збільшення ціни і повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки/інформації і (або в іншій документальній формі), виданої торгово-промисловою палатою України, або регіональною торгово-промисловою палатою, або органами державної статистики.

У випадку прийняття рішення Споживачем щодо внесення змін до цього Договору у вказаній частині до розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна за одиницю товару, що визначена Сторонами у момент укладення цього Договору (з урахуванням внесених раніше змін до цього Договору, та якщо такі обставини мали місце). При цьому, максимальна сума, на яку Сторонами може бути здійснено підвищення ціни за одиницю товару визначається як різниця, між середньоринковою ціною (діапазоном цін тощо) за одиницю товару, що передує моменту письмового звернення Постачальника щодо зміни ціни (згідно наданого учасником, підтверджуючого, документу) та середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару станом на дату після укладення цього Договору (згідно наданого учасником підтверджуючого документу), або станом на момент внесення змін до цього Договору в частині ціни за одиницю товару, якщо такі зміни до цього Договору вже були раніше здійснені Сторонами. В будь-якому випадку підвищення ціни за одиницю товару здійснюється з урахуванням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Споживач має право відмовитись від зміни ціни за одиницю товару у випадках, якщо Постачальником не надано належне документальне підтвердження підвищення ціни, передбачене цим пунктом.

За умовами п. 13.1. Договору він набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

У подальшому між Замовником та Постачальником укладено 6 додаткових угод, з яких додатковими угодами №№ 1-4 збільшено ціну за одиницю товару з 1,9120 за 1 кВт/год до 2,78929 грн за 1 кВт/год, з одночасним зменшенням кількості одиниць товару, додатковими угодами № 5 та № 6 зменшувався обсяг закупівлі у зв`язку зі зміною бюджетних видатків, а саме додатковими угодами (а.с. 51-65):

- від 25.02.2021 № 1 ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено до 2,10320 грн за 1 кВт/год, плановий обсяг зменшено до 426 629 кВт/год;

- від 22.03.2021 № 2 ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено до 2,3052 грн за 1 кВт/год, плановий обсяг постачання зменшено до 421 806кВт/год;

- від 30.08.2021 № 3 ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено до 2,53572 грн за 1 кВт/год, плановий обсяг постачання зменшено до 394 165 кВт/год;

- від 31.08.2021 № 4 ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено до 2,78929 за 1 кВт/год, плановий обсяг постачання зменшено до 369 047 кВт/год.

За твердженням прокурора, внаслідок укладення додаткових угод №№ 1-4 збільшено ціну за одиницю товару з 1,912 грн за 1 кВт/год до 2,78929 грн за 1 кВт/год, тобто на 0,87729 грн (на 46% більше від первинної ціни), при цьому, кількість кВт/год електричної енергії суттєво зменшено, що стало підставою для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у ст. 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про публічні закупівлі", в редакції на день укладення договору та оскаржуваних додаткових угод, передбачено випадки нікчемності договору про закупівлю, а саме договір про закупівлю є нікчемним у разі:

1) якщо замовник уклав договір про закупівлю до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону;

2) укладення договору з порушенням вимог ч. 4 ст. 41 цього Закону;

3) укладення договору в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону;

4) укладення договору з порушенням строків, передбачених ч. 5 і 6 ст. 33 та ч. 7 ст. 40 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до ст. 18 цього Закону.

Частиною 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Поряд з цим ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Водночас ст. 43 Закону України "Про публічні закупівлі", якою встановлено підстави нікчемності договору про закупівлю, не передбачено серед правових підстав нікчемності договору порушення сторонами вимог ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Враховуючи викладене, позовна вимога про визнання недійсними додаткових угод є належним і ефективним способом захисту інтересів держави внаслідок укладення незаконного правочину, чим спростовуються заперечення відповідача про обрання прокурором невірного способу захисту.

Положеннями ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Станом на момент підписання Договору сторонами погоджені всі істотні умови - предмет, ціна та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:

- відбувається за згодою сторін;

- порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації);

- підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником);

- ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10 %;

- загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Коливання цін на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).

При цьому існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Оскільки законодавством у сфері публічних закупівель конкретну особу, наділену повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку, не визначено, як і не визначено форму/вигляд інформації щодо такого коливання, то, виходячи з норм чинного законодавства, до суб`єктів надання такої інформації можна віднести, зокрема, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; Державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові/товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; Торгово-промислову палату України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації.

Водночас у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження; документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

На підтвердження наявності підстав для укладення Додаткових угод відповідачем надано такі висновки Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати:

- Додаткова угода від 25.02.2021 № 1 ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено до 2,10320 грн за 1 кВт/год, плановий обсяг постачання зменшено до 426 629 кВт/год (тобто на 10% в порівнянні з первісним договором) - експертний висновок № В-67/8 від 09.02.2021;

- Додаткова угода від 22.03.2021 № 2 ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено до 2,3052 грн за 1 кВт/год, плановий обсяг постачання зменшено до 421 806 кВт/год (тобто на 9,6% в порівнянні з ціною попередньої додаткової угоди, або ж на 21% в порівнянні з ціною первісного договору) - експертний висновок № В-114/5 від 22.02.2021;

- Додаткова угода від 30.08.2021 № 3 ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено до 2,3052 грн за 1 кВт/год, плановий обсяг постачання зменшено до 394 165 кВт/год (тобто на 10% в порівнянні з ціною попередньої додаткової угоди, або ж на 33% в порівнянні з ціною первісного договору) - експертний висновок № В-554/5 від 06.08.2021;

- Додаткова угода від 31.08.2021 № 4 ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено до 2,53572 грн за 1 кВт/год, плановий обсяг постачання зменшено до 369 047 кВт/год (тобто на 10% в порівнянні з ціною попередньої додаткової угоди, або ж на 46% в порівнянні з ціною первісного договору) - експертний висновок № В-558/1 від 09.08.2021.

У вказаних експертних висновках зазначено, що в результаті вивчення та аналізу даних, отриманих по глобальній мережі Інтернет сайт www.oree.com.ua (Оператор ринку), експертом отримана інформація про середньозважену ціну на електричну енергію на РДН по ОЕС України станом на певні дати, та коливання ціни за даний період. Згідно отриманої інформації експерт вказує, що середньозважена ціна та відсоток коливання може становити відповідні показники. Експертний висновок представляє собою незалежне судження експерта і сам по собі не породжує правових наслідків відносно об`єктів оцінки. Цінова інформація, вказана в даному експертному висновку, дійсна тільки на дату оцінки.

Отже, у експертних висновках міститься незалежне судження експерта, яке висловлене у формі припущення, що середньозважена ціна та відсоток коливання може становити відповідні показники. Крім того цінова інформація дійсна тільки на дату оцінки. Експертні висновки не містять точної інформації про коливання цін на електричну енергію станом, як на момент звернення відповідача з пропозиціями про внесення змін до договору, так і на момент підписання спірних додаткових угод.

З урахуванням вказаного, господарський суд вважає, що зазначені висновки Кіровоградської регіональної торгово-промислової палати не є тим документом, який підтверджує коливання (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару на ринку) за період з дати укладення основного Договору до дати укладання оскаржуваних Додаткових угод до Договору, що дає підстави зробити висновок про необґрунтоване збільшення ціни Договору та підстави для визнання недійсними оскаржуваних Додаткових угод.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постановах № 903/383/22 від 16.02.2023, № 924/674/21 від 15.06.2022 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

Крім того, суд зауважує, що відповідач помилково тлумачить положення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" як достатню для обох сторін підставу для збільшення ціни товару.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. При цьому така відмова покупця не надає постачальнику права в односторонньому порядку розірвати договір.

Отже, позивач мав беззаперечне право на отримання електроенергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі. У справі, що розглядається, встановлено, що без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" про збільшення ціни позивач підписав додаткові угоди №№ 1-4 внаслідок чого ціна електроенергії значно збільшився, а обсяг поставки електроенергії за Договором істотно зменшився.

Зазначене підтверджує нівелювання результатів відкритих торгів та втрату державою можливості скористатися пропозиціями інших учасників відкритих торгів, оскільки запропонована переможцем ціна електроенергії не відповідає встановленій з самого початку договором, укладеним внаслідок відкритих торгів.

Верховним Судом у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголошено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

Перемога в тендері (закупівля за кошти місцевого бюджету) та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення на 46 %, шляхом укладення додаткових угод №№ 1-4 (третя та четверта з яких укладені через день, а набирають чинності в один день - 01.08.2021) є недобросовісною діловою практикою з боку продавця та свідчить про свідоме заниження цінової пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" у тендері з метою перемоги.

Суд звертає увагу, що положеннями ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" закріплено можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 %, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Разом з тим передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.

З огляду на положення ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", ст. 13 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку про те, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, що є самостійної підставою для визнання недійсними оскаржуваних додаткових угод.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові № 927/636/21 від 09.06.2022 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

Беручи до уваги вищевказані положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, оскільки на момент укладення додаткових угод, як випливає зі змісту вищенаведених доказів, не було документально підтверджено коливання ціни на товар, що зумовило би необхідність та правомірність укладення додаткових угод до основного Договору, з огляду на що сторони спірного договору внесли зміни до Договору шляхом укладення оспорюваних додаткових угод безпідставно, суд констатує, що оспорюванні додаткові угоди, укладені всупереч приписам закону (зокрема, всупереч вимогам Закону України "Про публічні закупівлі"), відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимоги про стягнення коштів.

За ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Статтею 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється в договорі купівлі-продажу в відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 Цивільного кодексу України "Купівля-продаж".

Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 зазначив про необхідність відступлення від висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19 щодо можливості задоволення вимоги прокурора про стягнення безпідставно отриманих коштів на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України внаслідок недійсності додаткових угод як таких, що укладені всупереч вимогам п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону "Про публічні закупівлі". Оскільки між сторонами існують договірні відносини, то правовою підставою для задоволення вимог про стягнення надмірно сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено) є ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, а ст. 1212 Цивільного кодексу України застосуванню до цих правовідносин не підлягає.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання Договору за період лютий 2021 - грудень 2021 поставлено 220 285 кВт/год електричної енергії та сплачено грошові кошти в загальному розмірі 516 266,90 грн з ПДВ (а.с. 66-115).

Без врахування оспорюваних додаткових угод, за ціною електричної енергії згідно Договору 1,912 грн/кВт*год з ПДВ за 220 285 кВт/год підлягає сплаті 421 184,92 грн, а отже грошові кошти в сумі 95 081,98 грн підлягають поверненню Споживачу - Підвисоцькій сільській раді.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.94 року серія A, №303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див.рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та встановивши усі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсною додаткову угоду від 25.02.2021 № 1 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.01.2021 № 476 між Підвисоцькою сільською радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" ().

Визнати недійсною додаткову угоду від 22.03.2021 № 2 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.01.2021 № 476 між Підвисоцькою сільською радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" ().

Визнати недійсною додаткову угоду від 30.08.2021 № 3 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.01.2021 № 476 між Підвисоцькою сільською радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" ().

Визнати недійсною додаткову угоду від 31.08.2021 № 4 до Договору про постачання електричної енергії споживачу від 29.01.2021 № 476 між Підвисоцькою сільською радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" ().

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 78, ) на користь бюджету безпідставно сплачені бюджетні кошти в сумі 95 081,98 грн, зарахувавши їх за наступними реквізитами: отримувач: Підвисоцька сільська рада, ЄДРПОУ отримувача: 04367080, рахунок : № UA0038964 Банк отримувача: ДКСУ у м. Київ, МФО банку: 820172.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 78, ) на користь Кіровоградської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 13 420,00 грн (реквізити отримувача: 25006, м. Кропивницький, вул. Верхня Пермська, 4, , МФО 820172, р/р UA0004600 в ДКСУ в м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати Кіровоградській обласній прокуратурі (на електронну пошту: ); Голованівській окружній прокуратурі Кіровоградської області (на офіційну електронну адресу через систему "Електронний суд"); Східному офісу Державної аудиторської служби (на офіційну електронну адресу через систему "Електронний суд"); Управлінню Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області (на електронну пошту: ); Підвисоцькій сільській раді (на електронну пошту: ); Товариству з обмеженою відповідальністю "Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія" (на електронну пошту: ).

Повне рішення складено 06.04.2023.

Суддя О.Л. Бестаченко