РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023Справа № 910/13530/22

За позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос Текнолоджи" м. Києва

про стягнення попередньої оплати, неустойки, ціна позову 82429043,40 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники:

від позивача: Хатунцева І.В.,

від відповідача: Ольмезов В.А.

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2022 року Міністерство оборони України звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на виконання укладеного між ним та відповідачем договору про закупівлю товару № 08-03/5 від 8 березня 2022 р. він перерахував останньому 287100000 грн. в рахунок попередньої оплати за поставку 29000 шт. бойових балістичних шоломів.

Відповідач передав йому частину погодженого товару вартістю 232570800 грн.

Посилаючись на те, що товар на всю суму попередньої оплати відповідач йому не поставив, одержані кошти не повернув, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 54529200 грн. попередньої оплати, 27790785 грн. передбаченого п. 7.1 договору штрафу, а також покласти на відповідача судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на відсутність його вини у простроченні поставки товару за договором, оскільки прострочення зумовлене недобросовісністю його контрагентів-нерезидентів України. Вказував, що при укладенні договору позивач порушив вимоги Інструкції з підготовки, погодження, укладення обліку, зберігання та контролю за виконанням договорів, що укладаються від імені Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 500 від 29 грудня 2020 р., зокрема, в частині вимог щодо якості товару, його технічних характеристик. Також посилався на неможливість виконання зобов`язання у передбачені договором строки внаслідок форс-мажорних обставин, які були спричинені введенням воєнного стану в Україні. Зазначав, що позивачем невірно здійснено розрахунок неустойки.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 8 березня 2022 р. між сторонами по справі укладено договір про закупівлю товару № 08-03/5, згідно з умовами якого відповідач зобов`язався поставити та передати у власність позивачу товар в асортименті, кількості та цінами вказаними у специфікації (Додаток 1) до договору, який є невід`ємною частиною договору, а останній - прийняти та оплатити його вартість на умовах договору.

Згідно специфікації № 1 від 8 березня 2022 р. до договору постачальник зобов`язується здійснити поставку 29000 шт. бойових балістичних шоломів загальною вартістю 287100000 грн.

Відповідно умов п. 4.2. договору покупець протягом 3-ох робочих днів з моменту підписання договору здійснює попередню оплату в розмірі 100% від суми договору згідно виставленого рахунку.

Строк дії договору відповідно до п. 10.1. договору набирає чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2022 р., але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Вказані обставини підтверджуються копією вищезгаданого договору.

Поясненнями позивача, наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 286/3/2234 від 11 березня 2022 р. стверджується факт здійснення позивачем на користь відповідача попередньої оплати за договором у розмірі 287100000 грн.

Згідно п.п. 5.1., 5.2. договору товар повинен бути поставлений продавцем покупцю протягом 10 робочих днів з моменту здійснення покупцем попередньої оплати згідно п. 4.2. договору. Поставка товару здійснюється на умовах DDU (відповідно до вимог Міжнародних правил "Інкотермс-2010") за адресою міжнародний аеропорт ім. Штефана Великого м. Сучава, Румунія.

Отже, з урахуванням п.п. 5.1., 5.2. договору відповідач зобов`язався поставити позивачу товар не пізніше 25 березня 2022 р.

Заявлені позивачем вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем обов`язку передати товар у встановлений договором строк.

Поясненнями позивача, наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі №№ 261 від 19 квітня 2022 р., 270 від 21 квітня 2022 р.. 351 від 2 травня 2022 р.. 436 від 14 травня 2022 р., 563 від 1 червня 2022 р., 651 від 15 червня 2022 р., 662 від 16 червня 2022 р., 730 від 23 червня 2022 р., 750 від 25 червня 2022 р., 835 від 13 липня 2022 р., 844 від 14 липня 2022 р., 869 від 15 липня 2022 р., 875 від 18 липня 2022 р., 885 від 19 липня 2022 р. стверджується факт передачі відповідачем позивачу частини передбаченого договором товару вартістю 232570800 грн.

Доказів передачі товару за договором на всю суму попередньої оплати суду не надано.

Посилання відповідача на прострочення позивача та односторонню зміну ним місця поставки є необгрунтованими.

Всупереч вимог ст. 74 ГПК України відповідачем не надано доказів забезпечення доставки ним обумовленого договором товару у визначені строк та місце та відмову позивача прийняти це товар у міжнародному аеропорті ім. Штефана Великого м. Сучава, Румунія. Факт подальшого виконання цього договору вже з простроченням на території України не свідчить про порушення з боку позивача.

Згідно вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Претензією № 286/2/1514 від 9 червня 2022 р. позивач пред`явив відповідачу вимогу про повернення 54529200 грн. суми попередньої оплати (287100000 грн - 232570800 грн).

Доказів належного повернення відповідачем цієї суми попередньої оплати суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч. 2 ст. 693 ЦК України підлягає стягненню 54529200 грн. попередньої оплати.

Доводи відповідача щодо відсутності його вини у простроченні частини поставки товару за договором про закупівлю товару № 08-03/5 від 8 березня 2022 р. є необґрунтованими, оскільки доказами не підтверджені.

Недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника в силу вимог ст. 617 ЦК України не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, тому посилання відповідача з цього приводу є безпідставними.

Посилання відповідача на виникнення після 24 лютого 2022 року форс-мажорних обставин, спричинених введенням воєнного стану в Україні та обмеженням господарської діяльності його товариства, в силу вимог чинного законодавства не дають підстав для звільнення його від виконання грошового зобов`язання за договором № 11/02-16 від 11 лютого 2016 р.

Відповідачем не доведено, що військова агресія Російської Федерації проти України прямо вплинула на неможливість своєчасного виконання ним взятих на себе зобов`язань за договором.

З матеріалів справи слідує, що сам договір між сторонами був укладений вже після настання заявлених відповідачем обставин. Тобто, укладаючи договір, сторони вже мали усвідомлювати ризики, спричинені обмеженнями, пов`язаними таким станом.

Ризик є однією із ознак підприємницької діяльності. Принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із принципів господарської діяльності. Тому правові підстави перекладати комерційний ризик відповідача на позивача шляхом звільнення першого від виконання прийнятих зобов`язань відсутні.

Тому суд критично оцінює посилання відповідача на виникнення обставин непереборної сили, які давали б підстави для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язань.

Згідно п. 7.2. договору у разі порушення строків виконання зобов`язань з поставки товару продавець сплачує штраф у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.

У зв`язку з простроченням поставки товару за договором позивач набув права вимагати від відповідача сплати належного відповідно до умов п. 7.2 договору штрафу у розмірі 27899843,40 грн.

При цьому, з урахуванням розміру заявлених позивачем вимог, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 624 ЦК України, ст.ст. 231, 232 ГК України підлягає стягненню 27790785 грн. штрафу.

Оскільки позов задоволено, судові витрат у вигляді судового збору, сплату якого було відстрочено до часу прийняття рішення у справі, стосовно до вимог 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Міністерства оборони України задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос Текнолоджи" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 27, код 43885773) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код 000340 грн. попередньої оплати, 27790785 грн. штрафу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Танос Текнолоджи" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 27, код 43885773) у дохід Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030101, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, номер рахунку UA3026001, код класифікації доходів бюджету 22030101) 868350 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 6 квітня 2023 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар