ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2023 р. Справа№ 910/6586/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Демидової А.М.

Корсака В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 (повний текст складено 19.12.2022)

у справі № 910/6586/22 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс»

про стягнення 165 600,37 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Логістик» (далі - ТОВ «Транс-Логістик») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій (з урахуванням уточненої позовної заяви) просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» (далі - ТОВ «Міронекс») 165 600,37 грн заборгованості, з яких 153 900,00 грн - основний борг та 11 700,37 грн - пеня.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Транс-Логістик» вказує на неналежне виконанням ТОВ «Міронекс» зобов`язань за договором про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні № 2147 від 17.07.2020 в частині оплати здійснених ТОВ «Транс-Логістик» перевезень вантажів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 позов ТОВ «Транс-Логістик» задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Міронекс» на користь ТОВ «Транс-Логістик» основний борг в сумі 153 900,00 грн, пеню в сумі 11 081,11 грн та судовий збір в сумі 2 474,73 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи вимоги ТОВ «Транс-Логістик» в частині стягнення з ТОВ «Міронекс» основного боргу, суд зазначив, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що позивач на виконання умов договору та заявки належним чином виконав зобов`язання з перевезення вантажу, проте відповідач отримані послуги не оплатив, доказів щодо відсутності заборгованості під час розгляду справи не надав, а тому вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Здійснивши перерахунок пені, суд встановив, що позивач при визначенні періодів, з яких починається прострочення, не врахував, що такий період для нарахування повинен бути розпочатий через 14 банківських днів. За розрахунком суду до стягнення з ТОВ «Міронекс» на користь ТОВ «Транс-Логістик» підлягає пеня в розмірі 11 081,11 грн, отже вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2022, ТОВ «Міронекс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти у цій частині нове рішення про відмову у позові у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «Міронекс» посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення та вважає його таким, що постановлене при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи; вважає, що суд визнав встановленими обставини, які не були доведені належними та допустимими доказами, не застосував норми матеріального права.

Так, на думку скаржника, суд неповно встановив, сукупність яких документів (повний пакет) є підставою для оплати послуг відповідачем. Посилаючись на недоведеність позивачем обставин щодо передачі ним відповідачу документів відповідно до умов договору, скаржник вважає, що встановлена судом обставина щодо дат настання строку виконання грошового зобов`язання є такою, що суперечить матеріалам справи, а висновок суду про наявність підстав для застосування відповідальності та визнаного ним періоду прострочення є необґрунтованим.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Демидова А.М., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6586/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ТОВ «Міронекс» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 до надходження матеріалів справи №910/6586/22.

18.01.2023 матеріали справи №910/6586/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Міронекс» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі №910/6586/22. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Позиції учасників справи.

Від ТОВ «Транс-Логістик» відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

17.07.2020 ТОВ «Транс-Логістик» (перевізник) та ТОВ «Міронекс» (замовник) уклали договір про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні №2147 (далі - договір), згідно з п. 1 якого замовник замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міських, міжміських сполученнях.

Замовник зобов`язується надавати вантажі для перевезень на підставі узгодженого «Замовлення на перевезення», що є невід`ємною частиною цього договору, в якому вказані: пункт завантаження, дата і час прибуття в пункт завантаження, пункт розвантаження, контактні особи та їх телефони, назва та характеристика вантажу, об`єм та вага вантажу, вартість перевезення, додаткові вимоги (п. 2.1.1 договору); своєчасно оплачувати послуги перевізника (п. 2.1.10 договору).

Згідно з п. 3.1 договору ціни на послуги узгоджуються сторонами в «Замовленнях на перевезення» і вказуються у рахунках-фактурах перевізника.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки здійснюються у безготівковій формі, у національній валюті України шляхом переведення коштів з поточного банківського рахунку замовника на поточний банківський рахунок перевізника, протягом 14-ти (чотирнадцяти) календарних днів після отримання рахунка-фактури перевізника, товарно-транспортної накладної з відміткою вантажоодержувача про отримання, акта виконаних робіт та податкової накладної.

Днем здійснення платежу вважається день надходження грошових коштів на поточний банківський рахунок перевізника (п. 4.2 договору).

Умовами п. 8.2 договору сторони погодили, що за фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт виконаних робіт. У випадку, якщо відправлений перевізником замовнику акт виконаних робіт ним не підписаний і не заперечений протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту його отримання замовником, акт вважається прийнятим замовником без змін та підлягає оплаті в повному обсязі.

Згідно з п. 8.3 договору про неотримання банківських документів на оплату замовник зобов`язаний письмово повідомити перевізника протягом тридцяти днів з моменту розвантаження. В разі відсутності такого повідомлення у вказаний період вважається, що підтверджуючі документи замовником отримані.

Надання ТОВ «Транс-Логістик» послуг перевезення підтверджується поданими заявками на перевезення вантажів автомобільним транспортом та ТТН обома сторонами, зокрема, заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом:

№121033 від 09.02.2022 та ТТН №МС-П- від 09.02.2022;

№121034 від 09.02.2022 та ТТН №МС-П- від 09.02.2022;

№121031 від 02.02.2022 та ТТН №МС-П- від 02.02.2022;

№121029 від 30.01.2022 та ТТН №МС-П- від 30.01.2022;

№121036 від 17.02.2022 та ТТН №МС-П- від 17.02.2022;

№121039 від 19.02.2022 та ТТН №МС-П- від 20.02.2022;

№121037 від 18.02.2022 та ТТН №МС-П- від 18.02.2022;

№121040 від 19.02.2022 та ТТН №МС-П- від 21.02.2022;

№121035 від 13.02.2022 та ТТН №МС-П- від 13.02.2022;

№121038 від 19.02.2022 та ТТН №МС-П- від 19.02.2022.

ТОВ «Транс-Логістик» у повному обсязі надало ТОВ «Міронекс» послуги, що останній не заперечує.

У заявках на перевезення вантажів автомобільним транспортом зазначено адресу для відправки документів ТОВ «Міронекс», а саме: відділення Нової пошти №3, Хмельницька область, м. Старокостянтинів, контактна особа Вікторія Супрунюк.

ТОВ «Транс-Лостик» направило ТОВ «Міронекс» рахунки-фактури для проведення оплати:

№Н-781-22 від 10.02.2022 на суму 11 200,00 грн з ПДВ;

№Н-742-22 від 10.02.2022 на суму 11 200,00 грн з ПДВ;

№Н-624-22 від 03.02.2022 на суму 12 000,00 грн з ПДВ,

№П-496-22 від 31.01.2022 на суму 14 000,00 грн з ПДВ;

№Н-950-22 від 19.02.2022 на суму 17 000,00 грн з ПДВ;

№Н-976-22 від 21.02.2022 на суму 17 000,00 грн з ПДВ;

№Н-977-22 від 21.02.2022 на суму 18 500,00 грн з ПДВ;

№Н-978-22 від 23.02.2022 на суму 21 500,00 грн з ПДВ;

№Н-979-22 від 21.02.2022 на суму 20 000,00 грн з ПДВ,

№Н-853-22 від 14.02.2022 на суму 11 500,00 грн з ПДВ.

Так, згідно із заявками на перевезення вантажів, ТОВ «Транс-Логістик» направило ТОВ «Міронекс» повний пакет бухгалтерських документів для здійснення оплати, що підтверджується квитанціями Нової пошти, в т.ч. трекінгами відправлень та датами:

7649 - 07.04.2022: комплект документів за рахунками Н-950, Н-976, Н-979, Н-978,

2519 - 18.02.2022: комплект документів за рахунками Н-781, Н-742, Н-624,

3522 - 15.02.2022: комплект документів за рахунками Н-496,

1283 - 07.04.2022: комплект документів за рахунками Н-977,

3253 - 20.04.2022: комплект документів за рахунками Н-853.

Вказані відправлення отримані ТОВ «Міронекс» 14.04.2022, 21.02.2022, 17.02.2022, 14.04.2022 та 25.04.2022 відповідно.

ТОВ «Транс-Логістик» відзначає, що жодних зауважень відносно некомплектності документів від відповідача не надходило.

ТОВ «Міронекс» вказані рахунки не оплатило.

23.06.2022 ТОВ «Транс-Логістик» звернулось до ТОВ «Міронекс» з листом-вимогою №377 від 22.06.2022 про стягнення коштів у сумі 153 900,00 грн, та актами звірки взаємних розрахунків в двох примірниках, що були направлені на поштову адресу, яка зазначена в договорі: 31101, Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. Миру, 151, а/с №2, що підтверджується описом вкладення та поштовою квитанцією.

Цей лист за незалежних від ТОВ «Транс-Логістик» причин 26.07.2022 був повернутий на адресу відправника, про що свідчить надана позивачем копія поштового конверта.

30.07.2022 ТОВ «Транс-Логістик» повторно направило на адресу ТОВ «Міронекс» лист-вимогу №377 від 22.06.2022 на суму 153 900,00 грн з ПДВ на адресу: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 23, офіс 624, що підтверджується описом вкладення та поштовим конвертом. До листа-вимоги було додано два примірника акта звірки взаємних розрахунків з проханням підписати та повернути один примірник.

Вказане відправлення отримано ТОВ «Міронекс» 03.08.2022, що підтверджується трекінг-кодом №148.

ТОВ «Міронекс» відзначає, що надало на отриманий від ТОВ «Транс-Логістик» лист-вимогу відповідь, у якій ТОВ «Міронекс» просило ТОВ «Транс-Логістик» виконати належним чином умови договору та заявки, які зроблять можливим проведення ТОВ «Міронекс» оплати.

Доданий до листа-вимог акт підписаним ТОВ «Міронекс» не повернуло.

ТОВ «Транс-Логістик» вказує про отримання ним на початку серпня 2022 року відповіді на звернення від 03.08.2022, з огляду на що 05.08.2022 ТОВ «Транс-Логістик» повторно направило ТОВ «Міронекс» оригінали рахунків на оплату та надання послуг в двох оригінальних примірниках, засвідчені копії ТТН із заявками на перевезення у повному обсязі.

Вказане відправлення було отримане ТОВ «Міронекс» 08.08.2022.

За вказаних обставин ТОВ «Транс-Логістик» звернулось з позовом у цій справі та просить стягнути з ТОВ «Міронекс» 165 600,37 грн заборгованості (153 900,00 грн - основний борг та 11 700,37 грн - пеня) за договором про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні №2147 від 17.07.2020.

ТОВ «Міронекс» проти заявлених до нього вимог заперечує, у відзиві на позовну заяву зазначає, що на підтвердження надання послуг ТОВ «Транс-Логістик» надало ТТН, заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом та акти надання послуг, які не можуть бути прийняті судом як докази надання послуг.

Так, надані позивачем акти не підписані з боку відповідача, а тому не можна вважати акт та зазначені у ньому послуги прийнятими відповідачем. Позивач не надав докази відправки цих актів на адресу відповідача, а тому не може бути прийнята умова п. 8.2 укладеного сторонами договору про прийняття акта без змін та оплаті по ньому у повному обсязі. Вказана умова договору між сторонами пов`язує прийняття акта лише за умови, якщо він був відправлений позивачем; подані позивачем заявки підписані сторонами, що свідчить про те, що сторони погодили умови перевезення, однак відсутні документи, які свідчать про виконання цього замовлення; подані ТТН є неналежними доказами, оскільки не містять відомостей, що підлягають доведенню у справі, зокрема, що перевезення здійснено саме позивачем (у ТТН перевізником у них вказаний відповідач - ТОВ «Міронекс»); позивач не надав доказів як отримання ТОВ «Міронекс» вказаних документів так і саме у тій комплектності, яка визначена договором та уточнена у заявці, тому, позивач не довів того, що у відповідача виник обов`язок з проведення оплати; відповідно мало місце прострочення платежу.

ТОВ «Міронекс» зазначає про отримання ним 05.07.2022 від ТОВ «Транс-Логістик» листа-вимоги та надання на цей лист відповіді у визначений ч. 6 ст. 222 ГК України строк, що підтверджується копією відповіді на звернення з доказами відправки. У вказаній відповіді ТОВ «Міронекс» просило ТОВ «Транс-Логістик» виконати належним чином передбачені договором та заявками умови, які зроблять можливим проведення ним оплати у визначені договором строки. Згідно з даними АТ «Укрпошта» цю відповідь ТОВ «Транс-Логістик» отримало 28.07.2022.

ТОВ «Міронекс» також відзначає, що не отримувало подану ТОВ «Транс-Логістик» претензію, оскільки вона згідно з відомостями АТ Укрпошта повернулася відправнику.

У поданих запереченнях ТОВ «Міронекс» вважає, що за поданими позивачем доказами вірогідність відправки повного пакету документів, які включають оригінали ТТН, є меншою, ніж заперечення проти такої відправки.

Позивач зазначає, що він повторно відправляв пакет документів, однак у такому комплекті документів містилися (за інформацією самого позивача) засвідчені копії ТТН. При цьому позивач ігнорує ту умову, яка зазначена у заявках - оригінали ТТН (не копії або засвідчені копії).

ТОВ «Міронекс» вважає, що ТОВ «Транс-Логістик» не довело тієї обставини, що відносини сторін ґрунтувалися на зазначеному ним договорі. В свою чергу позивач перекладає обов`язок доведення зворотного на відповідача, зазначаючи, що відповідач повинен був надати докази оренди транспортних засобів з екіпажем.

У відповіді на відзив позивач відзначає, що жодних зауважень щодо некомплектності документів від ТОВ «Міронекс» не надходило, а оскільки ТОВ «Міронекс» було експедитором, то відповідно без наданого комплекту документів відповідачеві його замовник не оплатив би надані ним послуги з організації перевезення вантажу. ТОВ «Транс-Логістик» зазначає, що на початку серпня 2022 року отримало від ТОВ «Міронекс» відповідь на звернення від 03.08.2022 та повторно направило ТОВ «Міронекс» оригінали рахунків на оплату та акти надання послуг в двох оригінальних примірниках, засвідчені копії ТТН з заявками на перевезення у повному обсязі.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статті 626, 628, 629 ЦК України визначають, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

За визначенням ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг дна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України встановлено, що положення Глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата (ст. 916 ЦК України).

Суд встановив, що згідно з п. 8.2 договору за фактом виконання перевезення сторони складають та підписують акт виконаних робіт. У випадку, якщо відправлений перевізником замовнику акт виконаних робіт ним не підписаний і не заперечений протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту його отримання замовником, акт вважається прийнятим замовником без змін та підлягає оплаті в повному обсязі.

ТОВ «Транс-Логістик» направило ТОВ «Міронекс» повний пакет бухгалтерських документів для здійснення оплати, що підтверджується відповідними квитанціями Нової пошти, і ці відправлення були отримані ТОВ «Міронекс». У матеріалах справи відсутні заперечення ТОВ «Міронекс» щодо актів виконаних робіт у передбаченому п. 8.2 договору порядку.

Відтак, з огляду на умови п. 8.2 договору, суд дійшов висновку, що акти виконаних робіт вважаються прийнятим замовником (ТОВ «Міронекс») без змін та підлягають оплаті в повному обсязі.

Крім того, у п. 8.3 договору сторони передбачили, що про неотримання банківських документів на оплату замовник зобов`язаний письмово повідомити перевізника протягом тридцяти днів з моменту розвантаження. В разі відсутності такого повідомлення у вказаний період вважається, що підтверджуючі документи замовником отримані.

У матеріали справи такі повідомлення-звернення до перевізника не надані.

Відповідно до п. 4.1 розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі, у національній валюті України шляхом переведення коштів з поточного банківського рахунку замовника на поточний банківський рахунок перевізника протягом 14-ти (чотирнадцяти) календарних днів після отримання рахунка-фактури перевізника, товарно-транспортної накладної з відміткою вантажоодержувача пор тримання, акту виконаних робіт та податкової накладної.

В п. 4 заявок на перевезення вантажу сторони погодили, що розрахунок здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування експедитором коштів на розрахунковий рахунок перевізника після отримання повного пакету документів а саме: два примірники ТТН, два примірники акта передачі товару на відповідальне зберігання (або накладної) з мокрою печаткою вантажоодержувача, акту виконаних робіт та рахунку, виписаних датою навантаження, заявки та договору з мокрою печаткою перевізника.

У вказаних заявках зазначено: терміни оплати 14 банківських днів за оригіналами ТТН за умови реєстрації податкової (накладної).

ТОВ «Транс-Логістик» з метою спростування доводів ТОВ «Міронекс» про ненадіслання оригіналів ТТН звернулось до ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (зазначений у ТТН замовник перевезень) із запитом №287/4-22у від 13.09.2022.

ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» у відповідь на запит ТОВ «Транс-Логістик» підтвердило отримання оригіналів ТТН з відмітками вантажоодержувачів про отримання вантажу та проведення оплати ТОВ «Міронекс» за транспортно-експедиторські послуги згідно ТТН №МС-П- від 09.02.2022, ТТН №МС-П- від 09.02.2022, ТТН №МС-П- від 02.02.2022, ТТН №МС-П- від 30.01.2022, ТТН №МС-П- від 17.02.2022, ТТН №МС-П- від 20.02.2022, ТТН №МС-П- від 18.02.2022, ТТН №МС-П- від 21.02.2022, ТТН №МС-П- від 21.02.2022, ТТН №МС-П- від 13.02.2022, ТТН №МС-П- від 19.02.2022.

Крім того, ТОВ «Транс-Логістик» зареєструвало податкові накладні (№1517 від 23.02.2022, №1513 від 19.02.2022, №1043 від 14.02.2022, №613 від 10.02.2022, №614 від 10.02.2022, №615 від 03.02.2022, №1775 від 31.01.2022, №1516 від 21.02.2022, №1515 від 21.02.2022 та №1514 від 21.02.2022) за наданими послугами, а ТОВ «Міронекс» прийнято їх та не подало жодного коригування/їх відхилення, що підтверджується роздруківками податкових накладних з програми «M.E.Doc» з відміткою «зареєстровано в СРПН» та «документ прийнято контрагентом».

Враховуючи встановлені обставини, апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про доведеність факту належного виконання ТОВ «Транс-Логістик» договірних зобов`язань з перевезення вантажів автомобільним транспортом та, відповідно, виникнення у ТОВ «Міронекс» обов`язку з оплати цих послуг.

Докази оплати ТОВ «Міронекс» наданих ТОВ «Транс-Логістик» послуг у матеріалах справи відсутні.

З огляду на доводи апеляційної скарги апеляційний господарський суд зазначає, що ТОВ «Транс-Логістик» надало докази на підтвердження направлення ним ТОВ «Міронекс» передбачених умовами договору документів, які є підставою для здійснення оплати наданих послуг. ТОВ «Міронекс», яке виказує заперечення щодо комплектності таких документів, не надало доказів того, що зверталось з відповідними зауваженнями до ТОВ «Транс-Логістик» після отримання відправлень, у яких направлялись такі документи. ТОВ «Транс-Логістик», у свою чергу, відзначає, що жодних зауважень відносно некомплектності документів від ТОВ «Міронекс» не надходило.

Апеляційний господарський суд вважає, що у цьому конкретному випадку, отримавши від ТОВ «Транс-Логістик» документи, у разі наявності у нього зауважень щодо їх комплектності, ТОВ «Міронекс» мало повідомити про них (зауваження) ТОВ «Транс-Логістик». Відсутність таких зауважень щодо кожного конкретного відправлення, на переконання колегії суддів, свідчить про їх (зауважень) відсутність. Наявність (поява) заперечень проти комплектності направлених йому ТОВ «Транс-Логістик» документів після звернення ТОВ «Транс-Логістик» з вимогами про оплату та під час розгляду справи у господарському суді (за поданим ТОВ «Транс-Логістик» позовом), за відсутності таких заперечень до звернення ТОВ «Транс-Логістик» з вимогами та позовом, суперечить попередній поведінці ТОВ «Міронекс» та є недобросовісною поведінкою.

У цьому випадку ТОВ «Міронекс» своєю поведінкою вказало, що прийняло вказані документи та не висловило жодних заперечень (в т.ч. щодо їх комплектності) і, як наслідок, воно пов`язане своїм рішенням і не вправі його змінити згодом.

За таких підстав вимоги ТОВ «Транс-Логістик» про стягнення з ТОВ «Міронекс» 153 900,00 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню, висновку про що правомірно дійшов місцевий господарський суд.

Щодо вимог ТОВ «Транс-Логістик» про стягнення з ТОВ «Міронекс» 11 700,37 грн пені апеляційний суд відзначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

За визначенням ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є припікальним (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 1 ст. 548 ЦК України унормовано, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Умовами п. 5.5 договору сторони погодили, що у випадку затримки оплати, вказаної у п. п. 3.1 та п. 4.1 даного договору, замовник виплачує перевізнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати, а також за користування грошовими коштами перевізника 0,5 відсотка від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати до повного розрахунку.

Згідно з п. 4.1 договору розрахунки здійснюються у безготівковій формі, у національній валюті України, шляхом переведення коштів з поточного банківського рахунку замовника на поточний банківський рахунок перевізника, протягом 14 календарних днів після отримання передбачених цим пунктом документів.

ТОВ «Транс-Логістик» у наданому з позовною заявою розрахунку заявленої до стягнення пені умови п. 4.1 не врахувало, що правомірно відзначив місцевий господарський суд.

Перевіривши наданий позивачем та здійснений господарським судом першої інстанції розрахунок пені, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що ці вимоги підлягають задоволенню частково, до стягнення з ТОВ «Міронекс» на користь ТОВ «Транс-Логістик» підлягає 11 081,11 грн пені.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі №910/6586/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2022 у справі №910/6586/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/6586/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді А.М. Демидова

В.А. Корсак