ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/761/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Круглецька А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Янкевич Л.Д. - довіреність №Др-107-1222 від 27.12.2022;

від відповідача: Лук`янець Л. О. - ордер серія АМ №1034595 від 20.10.2022;

від третьої особи: Луцюк В.В. - ордер серія АІ №1323787 від 21.12.2022,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на

стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Пежо Сітроен Україна"

про стягнення 2 897 370,00 грн,

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів" про стягнення заборгованості в сумі 1 865 400,00грн, а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №13 А 330-19181-21 від 07.12.2021.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 24.10.2022.

Ухвалою суду від 12.10.2022 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів" №956 від 12.10.2022 про встановлення додаткового строку для подачі відзиву на позовну заяву, продовжено відповідачу процесуальний строк для надання відзиву на позовну заяву до 20.10.2022.

Ухвалою суду від 24.10.2022 об`єднано справу №906/761/22 за позовом АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" до ТОВ "Союз Автомотів" про стягнення заборгованості в сумі 1 865 400,00грн, а також судових витрат зі справою №906/759/22 за позовом АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" до ТОВ "Союз Автомотів" про стягнення 444 670,00грн пені та 587 300,00грн штрафу і судових витрат в одне провадження; присвоєно вищевказаним об`єднаним справам №906/761/22; поновлено відповідачу процесуальний строк для подачі доказів та приєднано до матеріалів даної справи копію листа ТОВ "Пежо Сітроен Україна"; відкладено підготовче засідання на 24.11.2022.

У зв`язку з тим, що суддя Кравець С.Г. перебувала у відпустці, розгляд справи 24.11.2022 не відбувся. Ухвалою суду від 17.11.2022 підготовче засідання призначено на 13.12.2022.

У судовому засідання 13.12.2022 оголошувалася перерва до 23.12.2022.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.12.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Пежо Сітроен Україна" та відкладено підготовче засідання на 18.01.2023.

Ухвалою суду від 18.01.2023 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 14.02.2023.

Ухвалою суду від 14.02.2023 поновлено третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Пежо Сітроен Україна" строк для подачі письмових пояснень від 03.02.2023 з доданими до них доказами та прийнято їх до розгляду; закрито підготовче провадження та призначено справу №906/761/22 до судового розгляду по суті на 21.03.2023.

У засіданні суду 21.03.2023 оголошено перерву до 05.04.2023.

Представник позивача в судових засіданнях 21.03.2023 та 05.04.2023 просив закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення боргу в сумі 15 000,00грн, решту позовних вимог підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити, заперечував проти розстрочення суми основної заборгованості.

Представник відповідача в судових засіданнях 21.03.2023 та 05.04.2023 визнала суму основного боргу в розмірі 1 850 400,00грн та просила розстрочити його сплату на дванадцять місяців, однак заперечила проти задоволення вимог про стягнення пені та штрафу.

Представник третьої особи на стороні відповідача підтримав позицію відповідача та вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу обґрунтованими; підтримав розстрочення його сплати. Проте, заперечив проти стягнення з відповідача пені та штрафу.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи на стороні відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів" (постачальник) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (покупець) укладено договір №13А330-19181-21 (далі - договір) (т.1, а.с.8-11).

Відповідно до п.1.1 за цим договором продавець зобов`язувався поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити 16 (шістнадцять) автомобілів марки "Peugeot Rifter L2", об`ємом двигуна 1560 куб.см, 2022 року випуску, найменування моделі, ціна та специфікація до яких міститься в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору (т.1, а.с.12-13).

За умовами п.2.1 договору загальна вартість (ціна) товару за цим договором становить 8 390 000,00грн, включаючи податок на додану вартість. Вартість (ціна) кожної окремої одиниці товару визначається у додатку №1 до цього договору.

Згідно з п.2.3 договору покупець здійснює оплату за одержаний товар згідно наданого продавцем рахунка-фактури у безготівковій формі на вказаний у договорі рахунок продавця протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня одержання товару покупцем.

Відповідно до п.3.1 договору покупець зобов`язаний поставити та передати товар покупцю до 01.07.2022.

За умовами п.3.3 договору передача товару покупцю здійснюється продавцем або уповноваженою ним особою на складі продавця за адресою: 33016, м.Рівне, вул.Будівельників, 10.

Згідно з п.4.2 договору у разі порушення продавцем строку (строків) поставки товару, визначеного в п.3.1 договору, продавець сплачує на користь покупця пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Відповідно до п.4.6 договору сплата штрафних санкцій, встановлених договором, відшкодування завданих збитків здійснюється протягом 10 (десяти) календарних днів з дня пред`явлення стороною відповідної письмової вимоги.

За умовами п.5.1 договору сторони звільняються від відповідальності за повне чи часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин непереборної сили. Обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що виникли незалежно від волі сторін, появу яких сторони не могли передбачити або запобігти їх виникненню, та які включають, не обмежуючись цим, наступне: пожежі, повінь, землетруси, зсуви, інші стихійні лиха та сезонні природні явища, закриття шляхів, проток, перевалів, портів, а також війну, воєнні дії, блокади, терористичні акти, страйки, ембарго, заборону/обмеження експорту/імпорту, акти державних органів та інші подібні явища і дії, що унеможливлюють виконання цього договору сторонами.

При виникненні обставин непереборної сили сторона, виконанню зобов`язань якої перешкоджають такі обставини, повинна письмово сповістити про це іншу сторону протягом 10 (десяти) календарних днів з дати їх появи. Достатнім підтвердженням існування обставин непереборної сили є довідка Торгово-промислової палати України. У цьому разі строк виконання зобов`язань за договором стороною, що перебуває під дією обставин непереборної сили, призупиняється до закінчення терміну дії таких обставин (п.5.2 договору).

У випадку, якщо дія обставин непереборної сили триває більш ніж 3 (три) місяці, сторони можуть припинити дію договору за взаємною письмовою згодою, без сплати будь-яких штрафних санкцій (п.5.3 договору).

Згідно з п.7.1 цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 01.07.2022, а в частині розрахунків та виконання гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, визначеного у п.6.2 договору.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов`язань за договором №13А330-19181-21 від 07.12.2021 щодо поставки автомобілів, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 1 865 400,00грн боргу, 444 670,00грн пені, 587 300,00грн штрафу.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № 13А330-19181-21 від 07.12.2021.

Згідно з ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Частиною 1 статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України у випадку, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У свою чергу, частиною 1 статті 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач згідно з платіжним дорученням №81688 від 14.02.2022 перерахував відповідачу кошти в сумі 6 292 500,00грн, вказавши у призначенні платежу: "автомобіль PeugeotRifter по договору №13А330-19181-21 від 07.12.2021" (т.1, а.с.16).

Позивач звернувся до відповідача з листом №330-Сл-1659-0222 від 14.02.2022 про повернення помилково перерахованих коштів (т.1, а.с.14).

Згідно з платіжними дорученнями №256 та №258 від 15.02.2022р відповідач повернув згідно листа №330-Сл-1659-0222 від 14.02.2022 позивачу кошти у загальному розмірі 4 427 100,00грн (т.1, а.с. 17-18).

Відповідач у встановлений в п.3.1 договору строк - 01.07.2022 не виконав взяті на себе зобов`язання щодо поставки позивачу автомобілів.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою №330007.2-Сл-4758-0722 від 04.07.2022 про повернення коштів у розмірі 1 865 400,00грн в семиденний строк з дня отримання даної вимоги (т.1, а.с.15).

Вказана вимога залишена відповідачем без задоволення; кошти в сумі 1 865 400,00грн, станом на звернення з позовом, відповідач позивачу не повернув.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №912/2275/17).

Тобто, у даному випадку, позивачем було обрано такий варіант правової поведінки боржника, як повернення суми попередньої оплати, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом, після відкриття провадження у справі №906/761/22 відповідач повернув позивачу грошові кошти в загальній сумі 15 000,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями №9286 від 26.09.2022 на суму 5 000,00грн, №9305 від 27.09.2022 на суму 5 000,00грн, №9311 від 29.09.2022 на суму 5 000,00грн (т.1, а.с.98-100).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведені обставини, які підтверджуються матеріалами справи і які свідчать про відсутність предмета спору в частині стягнення боргу у розмірі 15 000,00грн станом на день розгляду справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення боргу у розмірі 15 000,00грн на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Решта суми в розмірі 1 850 400грн, сплаченої за договором №13А330-19181-21 від 07.12.2021, відповідачем повернута не була, тоді як в силу приписів ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Наявність заборгованості в сумі 1 850 400грн представник відповідача визнала в судовому засіданні, однак просила розстрочити її сплату на 12 місяців.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, з урахуванням часткової сплати відповідачем боргу у розмірі 15 000,00грн після відкриття провадження у справі, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 1 850 400,00грн (1 865 400,00грн - 15 000,00) боргу.

Позивач також просить стягнути з відповідача 444 670,00грн пені за період з 01.07.2022 по 22.08.2022 та 587 300,00грн штрафу.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Положеннями статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу приписів статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

З наведених норм вбачається, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання.

Аналізуючи в сукупності вищевказані норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що на основі норм господарського законодавства пеня може бути застосована для забезпечення будь-якого зобов`язання, оскільки вона відноситься до штрафних санкцій.

За змістом ч.1 ст.230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як було зазначено вище, згідно п.4.2 договору у разі порушення продавцем строку (строків) поставки товару, визначеного в п.3.1 договору, продавець сплачує на користь покупця пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Відповідно до п.4.6 договору сплата штрафних санкцій, встановлених договором, відшкодування завданих збитків здійснюється протягом 10 (десяти) календарних днів з дня пред`явлення стороною відповідної письмової вимоги.

За умовами п.5.1 договору сторони звільняються від відповідальності за повне чи часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин непереборної сили. Обставинами непереборної сили є надзвичайні та невідворотні обставини, що виникли незалежно від волі сторін, появу яких сторони не могли передбачити або запобігти їх виникненню, та які включають, не обмежуючись цим, наступне: пожежі, повінь, землетруси, зсуви, інші стихійні лиха та сезонні природні явища, закриття шляхів, проток, перевалів, портів, а також війну, воєнні дії, блокади, терористичні акти, страйки, ембарго, заборону/обмеження експорту/імпорту, акти державних органів та інші подібні явища і дії, що унеможливлюють виконання цього договору сторонами.

При виникненні обставин непереборної сили сторона, виконанню зобов`язань якої перешкоджають такі обставини, повинна письмово сповістити про це іншу сторону протягом 10 (десяти) календарних днів з дати їх появи. Достатнім підтвердженням існування обставин непереборної сили є довідка Торгово-промислової палати України. У цьому разі строк виконання зобов`язань за договором стороною, що перебуває під дією обставин непереборної сили, призупиняється до закінчення терміну дії таких обставин (п.5.2 договору).

У позовній заяві від 07.09.2022 (т.1, а.с.130-132) та розрахунку (т.1, а.с. 164) позивач нарахував пеню в сумі 444 670,00грн на повну вартість договору (8 390 000,00грн х 0,1 : 100) за період з 01.07.2022 по 22.08.2022 та штраф в сумі 578 300,00грн (8 390 000,00 х 7 : 100).

Судом встановлено, що строк виконання зобов`язань, згідно з п.3.1 договору №13А330-19181-21, настав 01.07.2022.

Відповідач у клопотанні від 13.12.2022 просив зменшити розмір пені та штрафу, заявлені позивачем до стягнення до 1грн. Однак, в подальшому представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні вимог про стягнення пені та штрафу, посилаючись при цьому на те, що невиконання взятих за вказаним договором зобов`язань було зумовлено невиконанням постачальником ТОВ "Пежо Сітроен Україна" перед відповідачем зобов`язань згідно з умовами дилерського договору. Зазначила, що листом від 28.02.2022 за №2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, а згідно з Експертним висновком ТПП України від 16.11.2022 №2454, виданим для ТОВ "Союз Автомотів" встановлено, що мають місце та існують документально підтверджені об`єктивні обставини, які не дали можливості ТОВ "Союз Автомотів" вчасно виконати поставку транспортних засобів за договором №13А330-19181-21 від 07.12.2021 в зазначений термін.

Позивач у запереченнях на клопотання відповідача (т.1, а.с.215-223) зазначив, що відповідач належним чином не повідомив позивача, як це передбачено п.5.2 договору, про наявність обставин непереборної сили та про неможливість виконання зобов`язань за договором; Експертний висновок ТТП України є неналежним та недопустимим доказом, оскільки існування форс-мажорних обставин підтверджується відповідно до умов п.5.2 договору довідкою Торгово-промислової палати України; АТ "Рівнегаз" знаходиться у тяжкому фінансовому стані, збиток товариства за рік становить більше ніж 342 млн. грн, а сума нарахованих штрафних санкцій відповідачу не є надмірно великою до укладеного договору.

Представник третьої особи в поясненнях від 03.02.2023 посилаючись на приписи статей 617 ЦК України, 218 ГК України, просив у позові про стягнення пені та штрафу відмовити у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин.

При вирішенні питання щодо позовних вимог про стягнення пені та штрафу за непоставлений товар суд виходить з такого.

За приписами ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами згідно з переліком, зокрема, збройний конфлікт, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, вторгнення, примусове вилучення регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади.

За ч.1 ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет https://ucci.org.ua/uploads/files/621cba543cda.pdf, та адресований "Всім кого це стосується", Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.97 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні"; ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними, об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Суд зазначає, що введення воєнного стану неодмінно впливає на спроможність своєчасного виконання зобов`язань та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності є загальновідомим та нормативно врегульованим.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст. 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Приписами статті 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статті 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ЦК України).

Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. У будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс -мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Судом приймається до уваги лист директора ТОВ "Пежо Сітроен Україна", у якому він повідомляє партнерів, серед яких і відповідач, про примусове відчуження у нього автомобілів військовими у зв`язку із введенням воєнного стану на території України через військову агресію рф проти України (т.1, а. с. 117-129). З відповідними листами третя особа зверталася до начальника Військової служби правопорядку ЗСУ, МВС щодо необхідності документального оформлення факту примусового відчуження автомобілів Товариства для військових потреб (т.2, а.с.52-55). Також за заявою ТОВ "Пежо Сітроен Україна" 14.04.2022 відкрито кримінальне провадження 0000312 за ст.289 ч.3 КК України щодо незаконного заволодіння 149 автомобілями, які належать заявнику, що вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1, а.с.57).

Згідно з Експертним висновком ТПП України від 16.11.2022 №2454, виданим для ТОВ "Союз Автомотів" встановлено, що мають місце та існують документально підтверджені об`єктивні обставини, які не дали можливості ТОВ "Союз Автомотів" вчасно виконати поставку транспортних засобів за договором від 07.12.2021 за №13А330-19181-21 в зазначений термін (т.1, а.с.206-207).

За викладеного, суд погоджується з позицією відповідача у справі, що введення воєнного стану вплинуло на його спроможність своєчасного виконання зобов`язань за договором, а саме поставку товару і ці обставини є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Суд також враховує те, що пунктами 5.1 договору сторони узгодили звільнення від відповідальності за повне чи часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин непереборної сили, серед яких, зокрема, війна та воєнні дії.

Неповідомлення відповідачем позивача про виникнення обставин непереборної сили у встановлений п.5.2 договору строк, не спростовує існування встановлених Експертним висновком ТПП України від 16.11.2022 №2454 документально підтверджених об`єктивних обставин, які не дали можливості ТОВ "Союз Автомотів" вчасно виконати поставку транспортних засобів за договором №13А330-19181-21 від 07.12.2021 в зазначений термін.

З огляду на наведене, враховуючи неможливість виконання відповідачем зобов`язань за договором через дію обставин непереборної сили, суд з урахуванням приписів 617 ЦК України, засад законності, розумності, добросовісності та справедливості, відмовляє задоволенні позову про стягнення з відповідача 444 670,00грн пені та 587 300,00грн штрафу.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 850 400,00грн боргу є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні позову в частині стягнення 444 670,00грн пені, 587 300,00грн штрафу суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відзиві на позовну заяву від 20.10.2022 вих.№980 відповідач просить розстрочити виплату заборгованості згідно наведеного графіку платежів на 14 місяців (т.1, а.с.67-72).

Разом з тим, у судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про розстрочку сплати заборгованості на 12 місяців.

Представник позивача у судовому засідання щодо заявленого клопотання про розстрочення сплати заборгованості заперечила, просила у його задоволенні відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.331 ГПК України).

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочення або розстрочення виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Згідно ч.4 ст.331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Клопотання відповідача про розстрочку заборгованості останній обґрунтовує тим, що ТОВ "Союз Автомотів" є Уповноваженим дилером ТОВ "Пежо Сітроен Україна", що підтверджується Дилерським договором, у зв`язку з чим діяльність товариства напряму залежить від діяльності постачальника-імпортера - Товариства з обмеженою відповідальністю "Пежо Сітроен Україна". Вказує, що постачальник ТОВ "Пежо Сітроен Україна" своїм листом повідомив, зокрема, про примусове вилучення з перших днів війни представниками військових частин (ЗСУ, прикордонники, військові адміністрації та інші) понад 600 автомобілів і, що на даний момент неможливо ввезти в Україну та поставити нові автомобілі (замість відчужених у примусовому порядку) для виконання умов Договорів поставки. Вказує, що в числі тих 600 автомобілів, вилучених державою в особі ЗСУ, прикордонниками та військовими адміністраціями у ТОВ "Пежо Сітроен Україна", були і автомобілі, постачання яких було передбачено договором від 07.12.2021 №13А330-19181-21. То ж невиконання взятих ТОВ "Союз Автомотів" вищезазначеним договором зобов`язань було зумовлено невиконанням перед товариством відповідача зобов`язань згідно з умовами Дилерського договору Постачальником - ТОВ "Пежо Сітроен Україна". Також зазначає, що наразі перераховані постачальнику-імпортеру автомобілів ТОВ "Пежо Сітроен Україна" кошти в сумі 3 094 274,41грн, з яких 1 228 874,41грн власні кошти відповідача, останньому не повернуті. Посилається на те, що товариство відповідача виявилося "заручником" обставин непереборної сили. Вказує, що в такий скрутний час товариство не зупинило діяльність і з перших днів війни працювало і працює безкоштовно на потреби держави, сприяє військовим у виконанні їхнього обов`язку із захисту нашої країни, зокрема, зусиллями працівників товариства організовано роботу станцій технічного обслуговування для ремонту пошкодженого в зоні бойових дій різного роду автотранспорту. Крім того зазначає, що з початку 24.02.2022 товариство не звільнило жодного працівника, а четверта частина працівників призвані до лав ЗСУ та несуть там службу.

Також в судовому засіданні представник відповідача вказала, що до Господарського суду Житомирської області звернулися Оператори газорозподільних систем із позовами про стягнення суми більш як дев`ять мільйонів, що суттєво ускладнює виконання відповідачем зобов`язань, а позивачем не надано доказів дійсного (фактичного) збитку та/або матеріальної шкоди від прострочення виконання відповідачем зобов`язань. Зазначала, що одночасне стягнення коштів у цій справі та інших справах вплине на можливість продовження здійснення господарської діяльності відповідачем та одержання позивачем та іншими контрагентами стягнутих сум.

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає перелік обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Разом з тим, суд також враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан неодноразово продовжено, в тому числі і по теперішній час.

Суд приймає до уваги, що ТОВ "Союз Автомотів" є Уповноваженим дилером ТОВ "Пежо Сітроен Україна" і основним видом діяльності відповідача є продаж автомобілів. ТОВ "Пежо Сітроен Україна" це єдиний імпортер нових автомобілів Peugeot, Citroen. З 24.02.2022 у третьої особи - ТОВ "Пежо Сітроен Україна" військовим командуванням, військовими адміністраціями було примусово вилучено значну кількість автомобілів, які перебували на території України. Ще 149 авто зникли з митно-складського складу Київської області, частина з них була пошкоджена/знищеними, частина перебуває в розшуку. З початком військових дій імпортери не ввозив в країну нові автомобілі і лише це є одним із беззаперечних фактів існування і впливу форс-мажорних обставин на зобов`язання ТОВ "Союз Автомотів".

В межах вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду у даній справі суд не встановлює обставини виникнення розміру збитків у ТОВ "Союз Автомотів", однак враховує інші обставини, які об`єктивно вплинули на фінансовий стан відповідача та його неспроможність одномоментно розрахуватись з позивачем. Зокрема, суд приймає до уваги, що одержані від позивача кошти були відповідачем перераховані постачальнику-імпортеру автомобілів ТОВ "Пежо Сітроен Україна" і відповідачу не повернуті. Падіння у зв`язку з війною ринку продажів автомобілів та значна зміна курсу валют, а також інфляційні процеси в країні, зумовили зміну вартості автомобілів, що є загальновідомою обставиною і ці обставини суттєво впливають на фінансову спроможність відповідача. Провадження господарської діяльності відповідача здійснюється за рахунок ремонтних/сервісних робіт дохід від якої не є значним, тому стягнення одразу усієї суми боргу ляже непомірним тягарем на відповідача та взагалі може зупинити його функціонування як юридичної особи. Відповідач не припинив свою господарську діяльність, не звільнив працівників, а продовжує працювати, що дасть можливість виконати рішення у даній справі. При цьому, судом враховується дії відповідача по забезпеченню технічного обслуговування та ремонту пошкодженого в зоні бойових дій різного виду автотранспорту - від транспортних засобів військових адміністрацій, територіальної оборони - до підприємств критичної інфраструктури, які спрямовані на оборону держави в умовах воєнного стану військовослужбовцям та цивільному населенню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку одночасне і повне виконання рішення суду у даній справі може призвести до зупинки господарської діяльності підприємства відповідача та подальшого його банкрутства у зв`язку з неплатоспроможністю, що не сприятиме виконанню рішення.

Суд враховує, що надання відстрочки виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, пункт 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003р. у справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, тривалість виконання вісім місяців).

При вирішенні питання про надання розстрочки суд дотримується балансу інтересів як стягувача так і боржника, позаяк останній не може надаватися виключно в інтересах боржника, із посиланням на необхідність поліпшення його фінансового стану.

Розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Товариство стягувача також знаходиться в складних економічних умовах. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

При цьому суд наголошує, що розстрочення виконання рішення суду - це не спосіб уникнути відповідачем відповідальності, а навпаки організація та створення умов для подальшого виконання рішення суду.

У даному випадку судом враховуються інтереси обох сторін, адже розстрочення виконання рішення надає боржнику можливість без суттєвого погіршення майнового стану належним чином виконати рішення суду на користь стягувача.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява №6962/02).

Відповідно до ч.5 ст.331 Господарського процесуального кодексу України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги наявні особливі та непереборні обставини, введений воєнний стан, складну економічну ситуацію та враховуючи безпосередню дилерську діяльність ТОВ "Союз Автомотів", доходи від якої від початку війни і дотепер впали, суд приходить до висновку, що заява ТОВ "Союз Автомотів" про розстрочення виконання рішення підлягає частковому задоволенню та розстроченню виконання рішення суду в частині стягнення боргу у загальному розмірі 1 850 400,00грн на шість місяців (кожен платіж по - 308 400,00грн) шляхом стягнення не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

При цьому, судом приймається до уваги, що розстрочка виконання рішення суду надасть можливість стягувачу у нетривалий проміжок часу одержати виконання від боржника рішення суду без ускладнень, які можуть виникнути у разі погіршення фінансового становища боржника, що в свою чергу може призвести до ускладнення виконання рішення або ж до неможливості його виконання.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості в сумі 15 000,00грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Автомотів" (10001, Житомирська область, м.Житомир, вул.Київська, буд. 77; ідентифікаційний код 38623994) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (33027, Рівненська область, м. Рівне, вул. Івана Вишенського, буд. 4; ідентифікаційний код 03366701):

- 1 850 400,00грн боргу,

- 27 756,00грн витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Розстрочити виконання даного рішення в частині стягнення боргу у загальному розмірі 1 850 400,00грн на шість місяців (кожен платіж по - 308 400,00грн) шляхом стягнення не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.04.23

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - до справи,

2-3 - сторонам (рек.),

4 - третій особі (рек),

на електронну адресу сторін: , , ,