ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року Справа № 906/906/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Грязнов В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 01.02.2023 у справі №906/906/22 (суддя Вельмакіна Т.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвіта-Буд"

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 01.02.2023 у справі №906/906/22 зупинено провадження у справі №906/906/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №906/244/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвіта-Буд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріел Смарт Білдінг", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Термобуд-Житомир" про визнання майнових прав на квартири.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 01.02.2023 у справі №906/906/22 Приватне акціонерне товариство "Житомирський комбінат силікатних виробів" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, з підстав, висвітлених в ній, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 01.02.2023 у справі №906/906/22 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду та перебування в стані невизначеності учасників процесу.

Вказує, що предметом розгляду справи № 906/244/20 є визнання майнових прав відповідача на вказані квартири, які були йому передані відповідачем по договору поруки від 02.09.2009 року і від визнання яких він безпідставно відмовився, а не факт набуття позивачем майнових прав на вказані квартири. З урахуванням зазначеного у позивача були всі правові підстави на звернення до суду з позовом, який є предметом розгляду по справі №906/906/22. Відповідач не оспорював факт передачі позивачу майнових прав на зазначені квартири по договору поруки від 02.09.2009 року.

Таким чином, факт того, що позивач є інвестором у будівництві багатоквартирного будинку

та оплатив будівельними матеріалами вартість квартир, жодною із сторін не заперечується. Предметом спору у справі № 906/244/202 є лише визнання майнових прав на конкретні квартири.

Тому у справі №906/906/22 позивач, як інвестор, вимагає поновлення своїх прав, порушених відповідачем, який здійснює будівництво об`єкту інвестування самовільно, відступивши від проектної документації. У цьому випадку у місцевого господарського суду не було жодних підстав для зупинення провадження у справі.

Також звертає увагу, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції всупереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі як у частині об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням по справі №906/244/20, так і стосовно того, що зібрані у справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №906/906/22/1226/23 від 24.03.2023 матеріали оскарження ухвали від 01.02.2023 у справі №906/906/22 витребувано з Господарського суду Житомирської області. 03.03.2023 надійшли матеріали справи №906/906/22 до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №906/906/22 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Бучинська Г.Б., суддя Грязнов В.В.

Розпорядженням керівника апарату суду №01-05/83 від 09.03.2023, у зв`язку із перебуванням на лікарняному судді - члена колегії Бучинської Г.Б., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.5 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №906/906/22.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №906/906/22 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 поновлено Приватному акціонерному товариству "Житомирський комбінат силікатних виробів" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Житомирської області від 01.02.2023 у справі №906/906/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 01.02.2023 у справі №906/906/22.

Запропоновано відповідачу у строк до 31.03.2023 надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому статтею 263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

05.04.2023 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвіта-Буд" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому, з підстав викладених у ньому, останнє просить суд апеляційної інстанції залишити ухвалу Господарського суду Житомирської області від 01.02.2023 у справі №906/906/22 без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" без задоволення.

Згідно ст.ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство "Житомирський комбінат силікатних виробів" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Олвіта-Буд" про зобов`язання здійснити перебудову 3-ї (третьої) секції "Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)" на земельній ділянці кадастровий номер::08:001:0097 за рахунок відповідача.

Підставою позовних вимог вказує те, що ТОВ "Олвіта-Буд" не визнає майнові права підприємства на квартири, які передані за договором поруки від 02.09.2009, укладеним між ТОВ "Олвіта-Буд", ВАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" та ТОВ "Термобуд-Житомир", з посиланням на ст.ст. 12, 177, 190, 331, 876 ЦК України, а також ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 14.11.2022 прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" до розгляду та відкрито провадження у справі.

В ході розгляду справи 13.12.2022 до суду від відповідача ТОВ "Олвіта-Буд" надійшла заява про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №906/244/20.

В обгрунтування поданої заяви відповідач вказує на те, що рішення у справі №906/244/20 має преюдиційне значення під час розгляду справи №906/906/22, оскільки саме у справі №906/244/20 буде вирішено питання, чи взагалі позивач має право претендувати на майнові права на 10 квартир у спірному об`єкті будівництва, а відтак, буде встановлено чи мають місце порушення його прав та інтересів у справі №909/906/22 та чи підлягають вони захисту у судовому порядку.

Представники позивача під час розгляду даної заяви в суді першої інстанції в судовому засіданні 01.02.2023 заперечували щодо заяви відповідача про зупинення провадження у справі.

Відповідно до оскаржуваної ухвали від 01.02.2023 Господарський суд Житомирської області дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі №906/906/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №906/244/20 та дійшов висновку, що за результатами розгляду справи №906/244/20 буде встановлено, чи набуло ТОВ "Термобуд-Житомир" майнові права на квартири згідно договору поруки від 02.09.2009, які вподальшому були передані ВАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" на підставі договору передачі майнових прав на квартири від 21.09.2009. Тобто, встановлені у справі №906/244/20 обставини дозволять суду здійснити оцінку правомірності звернення позивача з позовом у справі №906/906/22, як особи, що набула майнові права на 10 квартир загальною площею 618,79 кв.м. у незавершеному будівництвом житловому будинку за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Євгена Рихліка, 4, з вимогою про здійснення перебудови, або буде спростовано наявність таких прав у позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Згідно ч. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

При цьому пов`язаною є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч.ч. 4-6 ст. 75 ГПК України).

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Тож, об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Господарського суду Житомирської області перебуває справа №906/244/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олвіта-Буд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріел Смарт Білдінг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Термобуд-Житомир" про визнання майнових прав на квартири.

Предметом розгляду у справі №906/906/22 є встановлення обґрунтованості вимог позивача про зобов`язання ТОВ "Олвіта-Буд" здійснити перебудову 3-ї (третьої) секції "Групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на землях запасу Оліївської сільської ради по вул. Ватутіна Житомирського району (І черга)", на земельній ділянці к.н.::08:001:0097, за його рахунок. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що набув майнові права у ТОВ "Термобуд-Житомир" на 10 квартир загальною площею 618,79 кв.м. у незавершеному будівництвом житловому будинку за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Євгена Рихліка, 4, за договором передачі майнових прав на квартири від 21.09.2009. При цьому, ТОВ "Термобуд-Житомир" отримало зазначені квартири від ТОВ "Олвіта Буд" на підставі договору поруки від 02.09.2009 року.

Так, предметом розгляду у справі №906/244/20 є визнання майнових прав ПрАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" на квартири в незавершеному будівництвом житловому будинку. Підставою позовних вимог вказано те, що ТОВ "Олвіта-Буд" не визнає майнові права підприємства на квартири, які передані за договором поруки від 02.09.2009, укладеним між ТОВ "Олвіта-Буд", ВАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" та ТОВ "Термобуд-Житомир", з посиланням на ст.ст. 12, 177, 190, 331, 876 ЦК України, а також ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, за результатами розгляду справи №906/244/20 буде встановлено, чи набуло ТОВ "Термобуд-Житомир" майнові права на квартири згідно договору поруки від 02.09.2009, які вподальшому були передані ВАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" на підставі договору передачі майнових прав на квартири від 21.09.2009.

Тобто, як зазначив місцевий господарський суд, встановлені у справі №906/244/20 обставини дозволять суду здійснити оцінку правомірності звернення позивача з позовом у справі №906/906/22, як особи, що набула майнові права на 10 квартир загальною площею 618,79 кв.м. у незавершеному будівництвом житловому будинку за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Євгена Рихліка, 4, про здійснення перебудови яких заявлено позов у даній справі, або буде спростовано наявність таких прав у позивача.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки предметом дослідження у господарській справі №906/244/20 є визнання майнових прав ПрАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів" на квартири в незавершеному будівництвом житловому будинку, тому вбачається об`єктивна неможливість розгляду справи №906/906/22 з вимогою про захист цих прав.

Вказані справи є пов`язаними також тим, що результат розгляду справи №906/244/20 вплине на оцінку доказів у даній справі, в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, а також будуть встановлені факти, які будуть мати значення для вирішення даної справи по суті заявлених позовних вимог.

Іншими словами, між особами існує спір про право цивільне, який знаходиться на вирішенні у справі №906/244/20. В даній справі вирішується спір про захист цивільних прав, спір про наявність яких ще не вирішений судом.

Посилання скаржника на те, що місцевим господарським судом порушено принцип розумності строків у господарському судочинстві також не приймаються апеляційним судом до уваги, враховуючи наявність визначених законом підстав для зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №906/244/20.

Також посилання скаржника на те, що зупинення провадження, ухвалене судом першої інстанції не відповідає практиці Європейського суду з прав людини відхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні та необґрунтовані, оскільки, вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість зупинення провадження у цій справі через неможливість розгляду її до вирішення іншої справи, судом враховані положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, окрім того, в господарському судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування процесу.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї статті Конвенції свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Таким чином, зупинення провадження у справі, яке обумовлене наявністю обставин, які є унормованими підставами для такого зупинення в силу вимог процесуального закону, та які мають істотне значення для правильного вирішення спору, не тягне за собою затягування у вирішенні спору та не порушує принцип ефективності судового процесу.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм процесуального права судом першої інстанції судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 227, 229, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 01.02.2023 у справі №906/906/22 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

3. Справу №906/906/22 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Грязнов В.В.