РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2023Справа № 910/14214/22
Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, літера Б, м. Київ, 01054; ідентифікаційний код 33880354)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Оксі Рент" (вул. Пироговського, буд. 19, корп. 4, м. Київ, 03110; ідентифікаційний код 43400158)

2) Фізичної особи-підприємця Вовк Олександра Михайловича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Оксі Таксі" (вул. Пироговського, буд. 19, корп. 4, м. Київ, 03110; ідентифікаційний код 40300986)

про стягнення 214 322,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оксі Рент", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оксі Таксі" та до Фізичної особи-підприємця Вовк Олександра Михайловича стягнення з відповідачів як солідарних боржників заборгованості за договором фінансового лізингу № 210915-30/ФЛ-Ю-А від 15.09.2021 у розмірі 214 322,28 грн,.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/14214/22, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі №910/14214/22 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адреси місцезнаходження відповідачів, однак поштові відправлення повернуто до суду з посиланням на відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідачі-1,2,3 у встановлений строк не подали до суду відзив на позов, а відтак не скористалися наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (далі за текстом - Позивач, Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оксі Рент» (далі за текстом - Лізингоодержувач, Відповідач- 1) було укладено договір фінансового лізингу №210915-30/ФЛ-Ю-А від 15.09.2021 року (надалі - Договір лізингу).

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та передав в користування Лізингоодержувачу предмет лізингу на підставі підписаного 17.09.2021року Сторонами акту прийому-передачі майна.

Таким чином, відповідно до п.2.1.7.1 Загальних умов Договору лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний був сплачувати чергові лізингові платежі 07 числа кожного місяця (наприклад 07 жовтня 2021р.; 07 листопада 2021р. і т.д.) в розмірі, визначеному в Графіку сплати лізингових платежів, тобто: періоди лізингу №1 - 07.10.2021р., №2-07.11.2021 р.,№3- 07.12.2021р. і т.д.).

Всупереч прийнятих обов`язків, Відповідач зобов`язання за Договором лізингу щодо сплати лізингових платежів виконує не в повному обсязі, внаслідок чого з 04.03.2021р. за ним виникла заборгованість в розмірі 50 559,36 грн.,

Крім того, Позивачем за порушення графіку сплати лізингових платежів нараховано на підставі пункту 2.7. Договору лізингу 24 % річних від простроченої суми, інфляційні втрати на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на підставі пункту 7.1.1. Загальних умов договору, штраф в розмірі 1 % на підставі пункту 7.1.3. Загальних умов договору, неустойку у розмірі подвійної суми лізингового платежу на підставі пункту 7.1.2 Загальних умов договору.

Також Позивач просить суд відшкодувати за рахунок Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

15.09.2021 між ТОВ "Бест Лізинг" та ТОВ "Оксі Рент" укладено Договір лізингу, відповідно до пункту 1.1 якого (в редакції Загальних умов договору, які є додатком до Договору лізингу) Лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування Об`єкт лізингу (надалі - "Об`єкт лізингу"), найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення Договору наведені в Додатку "Специфікація" (надалі - "Специфікація"), а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до Лізингоодержувача переходить право власності на Об`єкт лізингу згідно умов цього Договору (за виключенням випадків, передбачених Договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

Строк користування Лізингоодержувачем Об`єктом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу зазначених в Додатку "Графік сплати лізингових платежів" до Договору (надалі - "графік") та починається з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі Об`єкта лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року (пункт 1.2. Договору).

Згідно умов Договору лізингу Об`єктом лізингу є - автомобіль Peugeot 301 загальною вартістю - 347 175,00 грн (з ПДВ).

Відповідно до положень пункту 2.2 Загальних умов Договору лізингу усі платежі за Договором Лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у Число сплати, в національній валюті України (гривні) відповідно до Графіку та Загальних умов, а також інших положень цього Договору (зокрема, з врахування коригування згідно п. 2.2.1 Загальних умов Договору лізингу) та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості Об`єкта лізингу; винагороду (комісію) Лізингодавцю за отриманий у лізинг Об`єкт лізингу з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.2.1, 2.7-2.9, 3.5 Загальних умов Договору лізингу.

Лізингоодержувач сплачує лізингові платежі відповідно до пункту 2.1.7, згідно з яким число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається згідно п. 2.1.7.1 Загальних умов Договору.

Відповідно до пункту 2.1.7.1 Загальних умов Договору лізингу числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання Акту (Наприклад: дата підписання Сторонами Акту - 04 лютого 2021 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 24 лютого 2021 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 24 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Згідно з пунктом 2.4 Загальних умов Договору лізингу, якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, то Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню.

Відповідно до пункту 2.1.6. Загальних умов Договору лізингу акт - це акт приймання-передачі Об`єкту лізингу в лізинг.

Відповідно до пункту 2.1.8. Загальних умов Договору лізингу період лізингу - це період строку лізингу, який дорівнює 1 (одному) місяцю. Перший період лізингу починається з дати підписання Акту.

Пунктом 2.7. Загальних умов Договору лізингу закріплено, що у випадку прострочення Лізингоодержувачем сплати лізингових платежів, Лізингодавець має право на підставі статті 625 ЦК України нараховувати, а Лізингоодержувач відповідно сплачувати 24 % річних від простроченої суми протягом всього періоду заборгованості.

Згідно пункту 5.2.1. Загальних умов Договору лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний щомісяця (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення попереднього місяця) письмово інформувати Лізингодавця про стан та адресу базування Предмета лізингу шляхом направлення Лізингодавцю звіту у формі встановленою Додатком "Довідка" до Договору та фото Спидометра та всіх чотирьох сторін (а у разі повідомлення/направлення інформації про пошкодження додатково надавати фото пошкоджень з декількох ракурсів та фото після усунення таких пошкоджень). В разі настання з Об`єктом лізингу пошкоджень та/або викрадення, Лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це Лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій Додатком "Довідка" до Договору. У разі недотримання умов цього пункту Лізингоодержувач сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі 10 (десяти) відсотків Остаточної загальної вартості Об`єкта лізингу, за кожен випадок. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення Остаточної загальної вартості Об`єкта лізингу) протягом строку дії Договору, та для зручності Сторін визначається як 10 (десять) відсотків від розміру Остаточної загальної вартості Об`єкта лізингу.

Окрім цього, відповідно до пункту 5.3 Загальних умов Договору Лізингоодержувач протягом п`яти днів з дати отримання Об`єкта лізингу, встановлює та надає Лізингодавцю доступ до пристрою спостереження за рухомими об`єктами системи стільникового зв`язку GSM-900/1800 (в т.ч. з радіомодулем, з GPS-приймачем тощо) в т.ч. за типом навігаційної системи GPS+LBS - надалі Обладнання, та не має право його скасовувати до моменту отримання права власності на Об`єкт лізингу. У разі припинення доступу Лізингодавця до Обладнання до моменту переходу права власності на Об`єкт лізингу, Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1% від Остаточної загальної вартості Об`єкта лізингу, за кожен випадок такого порушення).

Сторони дійшли згоди, що скріншот екрану комп`ютера, з відмовою в доступі Лізингодавцю є достатнім підтвердженням порушення даного пункту та надає Лізингодавцю вважати, що Лізингоодержувач порушив умови п. 5.3 Загальних умов та скасував доступ до Обладнання Лізингодавця.

Пунктом 7.1.1 Загальних умов Договору закріплено обов`язок Лізингоодержувача сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі яка діяла в період прострочення, за порушення обов`язку зі своєчасної сплати платежів протягом всього періоду прострочення від простроченої заборгованості за платежами за кожний день прострочення.

Відповідно до пункту 7.1.2 Загальних умов Договору Лізингоодержувач та/або інші особи, який Об`єкт лізингу може бути надано Лізингоодержувачем у тимчасове користування не повернули Об`єкт лізингу або повернули його невчасно, Лізингоодержувач сплачує на вибір Лізингодавця: неустойку у розмірі подвійної суми лізингового платежу, який необхідно було сплатити Лізингоодержувачу в останньому періоді лізингу, який передує періоду невиконання Лізингоодержувачем обов`язку по поверненню Об`єкта лізингу в розрахунку за кожен день такого невиконання за весь час невиконання або договірну санкцію у розмірі 1 % остаточної загальної вартості об`єкта лізингу за кожен день прострочення повернення Об`єкта лізингу.

Пунктом 7.1.3 Загальних умов Договору закріплено, що Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю договірну санкцію штраф у розмірі 1 % остаточної загальної вартості Об`єкта лізингу, за кожен та будь-який випадок порушення умов пунктів 6.2 Договору, 4 та 5 Особливих умов Договору, а також пунктів 2.15, 2.16, 3.6, 4.1.2., 4.1.7., 4.8., 5.2., 5.3., 10.2 Загальних умов. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення Остаточної загальної вартості Предмету лізингу) протягом строку дії Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем виконано зобов`язання за Договором лізингу та передано Відповідачу-1 за Актом від 18.01.2022 прийому-передачі Об`єкту лізингу в користування за договором № 220113-2/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу від 13.01.2022 Об`єкт лізингу, який відповідно прийнято Відповідачем-1.

Відповідно до пункту 2.1.7.1 Загальних умов Договору лізингу Лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати чергові лізингові платежі 07 числа кожного місяця (наприклад: 07.10.2021, 07.11.2021 і т.д.) в розмірі, визначеному в Графіку сплати лізингових платежів (з врахування коригування згідно п.2.2.1 Загальних умов Договору лізингу), тобто: періоди лізингу № 1 - 07.10.2021; № 2 - 07.11.2021, № 3 - 07.12.2021 і т.д.).

Згідно доводів Позивача, що також не заперечується Відповідачами, Відповідачем-1 не виконано зобов`язання щодо сплати лізингових платежів в загальному розмірі 50 559,36 грн., а саме: з 04.03.2022р. - (застосовується п.2.4 Загальних умов Договору лізингу, оскільки 07.03.22р. - вихідний день - 6 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі - 16816,6 грн.;

-з 07.04.2022р.-( 7 період лізингу) виникла заборгованість у розмірі - 16984,81 грн.; з 06.05.2022р. - (застосовується п.2.4 Загальних умов Договору лізингу, оскільки 07.05.22р. - вихідний день -8 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі - 16757,95 грн.

Судом враховано, що нарахування лізингових платежів здійснюється з наступним коригуванням на зміну курсу гривні до долару США відповідно до вимог пункту 2.2.1. Загальних умов Договору.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів сплати Відповідачем-1 існуючої у нього заборгованості в розмірі 50 559,36 грн.

При цьому судом встановлено, Відповідач-1, порушуючи умови пункту 5.2.1. Договору лізингу, не здійснив інформування Позивача про стан та адресу базування Об`єкту лізингу.

Так, Позивач листом № 1326 від 02.05.2022 повідомив Відповідача-1 відповідно до пункту 6.1. Загальних умов Договору про розірвання Договору лізингу у зв`язку з чим Відповідач-1 належним чином повідомлений про відмову від вказаного договору та його розірвання.

Крім того, листом № 1326 від 02.05.2022 Позивач зазначив про необхідність повернути у період часу з 13:00 до 14:00 11.05.2022 Об`єкт оренди.

Так, згідно Акту комісії № б-н від 21.10.2022 Позивачем 06.09.2022 вилучено Об`єкт лізингу у Відповідача-1.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з метою забезпечення зобов`язань Відповідача-1 за Договором лізингу, 15.09.2021 року між Позивачем, Відповідачем-1 та:

- Відповідачем-2 укладено договір поруки № 210915-8/П;

- Відповідачем-3 укладено договір поруки №210915-9/П;

Згідно умов пункту 2 вказаних договорів поруки Відповідач - 2, 3 зобов`язались відповідати перед Позивачем за виконання Відповідачем - 1 усіх грошових зобов`язань за Договором лізингу в повному обсязі, а саме:

- сплату Позивачу лізингових платежів у встановлені строки;

- сплату Позивачу санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на Відповідача-1 відповідно до умов Договору лізингу та/або чинного законодавства України.

Крім того, судом встановлено, що за неналежне виконання Відповідачем-1 зобов`язань за Договором лізингу Позивачем, а саме за прострочення строків сплати лізингових платежів здійснено нарахування 24 % річних в розмірі 6 771,80 грн. та інфляційних втрат окремо по трьом простроченим лізинговим платежам в загальному розмірі 6986,07 грн., пені в загальному розмірі 11 710,29 грн, а також за неподання відомостей про місцезнаходження майна - штраф в розмірі 9 943,50 грн та неустойку в розмірі 131 351,26 грн за неповернення Об`єкту лізингу у визначений строк.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно з нормами статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема порукою.

Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

У статті 553 ЦК України зазначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені судом вище обставини справи, за сукупність наданих доказів, суд дійшов висновку, що Відповідачем-1 порушено умови Договору лізингу, а тому Позивачем правомірно заявлено вимоги щодо солідарного стягнення з Відповідачів заборгованості в розмірі 90 557, 38 грн за прострочення трьох лізингових платежів у зв`язку з чим позов в даній частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується нарахованих Позивачем штрафних санкцій, 24 % річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У якості обґрунтування своєї правової позиції та не здійснення поставки товару Позивачу у визначені Договором строки, Відповідач посилається на наявність обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), що регулюється розділом 7 Договору.

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Додатково суд звертає увагу, що у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачає необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 ЦК України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.

З огляду на встановлення судом факту порушення Відповідачем-1 договірних зобов`язань за Договором лізингу, умови якого сторонами погоджені під час його підписання, враховуючи відсутність доказів сплати Відповідачем-1 або ж поручителями простроченої заборгованості за лізинговими платежами, а також доказів повернення Об`єкта лізингу у визначений строк та неповідомлення Позивача про стан та адресу базування Об`єкту лізингу, суд дійшов висновку, що Позивачем правомірно здійснено нарахування 24 % річних - 6 771,80 грн., інфляційні втрати - 6986,07 грн, пеню в розмірі подвійної облікової - 11 710,29 грн, штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна - 9 943,50 грн та неустойку за неповернення Об`єкту лізингу у визначений строк - 131 351,26 грн.

При цьому судом враховано, відсутність заперечень Відповідачів щодо заявлених до стягнення сум, а також відсутність доказів належного виконання Відповідачем-1 Договору лізингу.

Що стосується заявлених Позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, суд зазначає наступне.

Так, зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У якості доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу Позивачем до матеріалів справи надано: договір № 06.05.2022 про надання правничої допомоги від 06.05.2022; Додаток від 21.10.2022 до вказаного договору; ордер серії АІ № 1253805 від 19.07.2022; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9644/10 від 18.12.2020; акт № 26/10-1 від 26.10.2022 на суму наданих адвокатських послуг вартістю 3000 грн; платіжне доручення № 9518 від 01.11.2022 на суму 3 000 грн.

Судом встановлено, що акт № 26/10-1 від 26.10.2022 містить перелік наданих адвокатом послуг Позивачу, кількість затраченого часу - 4 години та вартість окремо наданої послуги, що в загальному складаються 3 000 грн.

Зазначений акт підписаний адвокатським об`єднанням та Позивачем (клієнтом) та містить печатки відповідного товариства, що підтверджує факт надання Позивачу адвокатських послуг без зауважень та претензій щодо якості та обсягу наданих послуг, які згідно платіжного доручення № 9518 від 01.11.2022 на суму 3 000 грн оплачені в повному обсязі.

Судом встановлено, що станом на дату ухвалення даного рішення заперечень від Відповідачів щодо розміру заявлених Позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи відсутні.

Так, дослідивши наданий Позивачем Акт № 21/10-2 від 21.10.2022, суд зазначає, що такий акт є достатньо деталізованим, містить вид правової допомоги (адвокатської послуги), яка надавалась Позивачу, затрачений на це час та ціну такої послуги.

Враховуючи категорію справи, реальність понесення Позивачем таких витрат, відсутність заперечень Відповідачів, суд дійшов висновку про обґрунтованість таких витрат та наявність підстав для їх стягнення солідарно з Відповідачів на користь Позивача.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини за сукупністю наданих до матеріалів справи доказів, з огляду на відсутність доказів належного виконання Відповідачем-1 умов Договору лізингу, а також враховуючи укладені між сторонами договори поруки, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а заявлена до стягнення заборгованість підлягає солідарному стягненню з Відповідачів.

Судові витрати у вигляді витрат щодо сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на Відповідачів солідарно.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" - задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оксі Рент" (вул. Пироговського, буд. 19, корп. 4, м. Київ, 03110; ідентифікаційний код 43400158), Фізичної особи-підприємця Вовк Олександра Михайловича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Оксі Таксі" (вул. Пироговського, буд. 19, корп. 4, м. Київ, 03110; ідентифікаційний код 40300986) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, м. Київ, 01054; ідентифікаційний код 33880354) прострочену заборгованість за лізинговими платежами - 50 559,36 грн., 24 % річних - 6 771,80 грн., інфляційні втрати - 6986,07 грн, пеню в розмірі подвійної облікової - 11 710,29 грн, штраф - 9 943,50 грн., неустойку - 131 351,26 грн., судовий збір - 3 214,83 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 3 000,00 грн.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов