ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/818/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Колоколова С.І.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство, м. Ізмаїл, Одеська область не з`явився;

від Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв від 23.03.2023 року вх. №731/23 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/818/22

за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв

на рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2022 року, м. Одеса, суддя Рога Н.В., повний текст рішення складено та підписано 10.10.2022 року

у справі №916/818/22

за позовом Приватного акціонерного товариства УКРАЇНСЬКЕ ДУНАЙСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО, м. Ізмаїл, Одеська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року Приватне акціонерне товариство Українське Дунайське Пароплавство, м. Ізмаїл, Одеська область звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ», м. Миколаїв, в якій просило суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 14.07.2022 року, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 7 784 209 грн. 18 коп., 3% річних у розмірі 60 046 грн. 80 коп., пеню у розмірі 612 400 грн. 87 коп., інфляційні втрати у розмірі 526 634 грн. 98 коп.; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.09.2022 року у справі №916/818/22 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКЕ ДУНАЙСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ» задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 7 784 209 грн. 18 коп., 3% річних у розмірі 60 046 грн. 80 коп., пеню у розмірі 612 400 грн. 87 коп., інфляційні втрати у розмірі 526 634 грн. 98 коп.; у задоволенні стягнення судових витрат у розмірі 1 850 грн. відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН ТРАНСШИПМЕНТ», м.Миколаїв з рішенням суду першої інстанції не погодилося, тому звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2022 року у справі №916/818/22 та ухвалити нове рішення, яким у позовних вимогах Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське Пароплавство, м. Ізмаїл, Одеська область до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН ТРАНСШИПМЕНТ», м. Миколаїв про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 року у справі №916/818/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ на рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2022 року у справі №916/818/22 задоволено частково; рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2022 року у справі №916/818/22 скасоване частково, відмовлено Приватному акціонерному товариству Українське Дунайське Пароплавство, м. Ізмаїл, Одеська область у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв про стягнення заборгованості за договором користування активами (майном) М49/391 СЕФ від 03.08.2021 року у розмірі 7 784 209 грн. 18 коп., 3% річних у розмірі 60 046 грн. 80 коп., пені у розмірі 612 400 грн. 87 коп., інфляційних втрат у розмірі 526 634 грн. 98 коп.; в іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2022 року у справі №916/818/22 залишено без змін; вирішено питання щодо відшкодування судового збору за подання скаржником апеляційної скарги.

23.03.2023 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу (вх. 731/23), в якій заявник просив суд апеляційної інстанції вирішити питання про розподіл судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу та стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКЕ ДУНАЙСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ суму витрат заявника на професійну правничу допомогу.

Зокрема, вказана заява обґрунтована тим, що звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідачем було вказано про те, що останній очікує понести у зв`язку з переглядом справи витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Також, заявник звернув увагу колегії суддів на ту обставину, що в апеляційній скарзі скаржником було заявлено, що докази витрат, які ним понесені у зв`язку із розглядом даної справи в суді будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у відповідності до ч. 8 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, заявник, посилаючись у заяві на вимоги ст. 123, 126, 128 Господарського процесуального кодексу України, зазначив, що передбачений п. 4.1. договору 4/10 від 11.10.2022 року гонорар у сумі 10000 грн., розмір якого є співмірним та обґрунтованим, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та повну відмову у задоволенні позовних вимог, підлягає стягненню з позивача.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, Товариством з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв до апеляційного господарського суду було надано такі документи:

1. Ордер на надання правничої (правової) допомоги від 21.10.2022 року ВТ №1030947;

2. Договір про надання правничої допомоги від 11.10.2022 року №4/10;

3. Платіжне доручення від 13.10.2022 року №1501;

4. Акт від 20.03.2023 року №36.

5. Детальний опис виконаних робіт АО «КАНОН» при розгляді Південно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги у справі №916/818/22.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2023 року призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв від 23.03.2023 року вх. № 731/23 у справі № 916/818/22.

Правом на подання до апеляційного господарського суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу або заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв від 23.03.2023 року вх. №731/23 у справі № 916/818/22 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу Приватне акціонерне товариство УКРАЇНСЬКЕ ДУНАЙСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО, м. Ізмаїл, Одеська область не скористалося.

Представник заявника до судового засідання не з`явився, проте, 03.04.2023 року направив до Південно-західного апеляційного господарського суду клопотання (вх. №1714/22/Д6) у якому просив суд апеляційної інстанції розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/818/22 без участі відповідача та його представника.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів зазначає про наявність підстав для його задоволення та вважає за можливе розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв від 23.03.2023 року вх. № 731/23 у справі № 916/818/22 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без участі представника заявника.

Представник позивача в судове засідання також не з`явився, про місце, дату та час розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв від 23.03.2023 року вх. № 731/23 у справі № 916/818/22 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу був повідомлений належним чином шляхом направлення копії ухвали суду про призначення такої заяви до розгляду на його електронну адресу. Про причини неявки в суд не повідомив, будь-яких клопотань суду апеляційної інстанції не надав.

Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням викладеного, оскільки судом апеляційної інстанції було створено всі необхідні умови для розгляду заяви, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду заяви, явка сторін до суду ухвалою не визнавалася обов`язковою, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, строк розгляду заяви є скороченим і добігає кінця, учасники справи мали можливість подати всі необхідні клопотання та заяви, висловити свої позиції щодо заяви, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву за відсутності представників учасників справи.

Обговоривши доводи та вимоги заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв від 23.03.2023 року вх. № 731/23 у справі № 916/818/22 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, судова колегія вважає, що вказана заява є обґрунтованою та потребує задоволення у повному обсязі, з огляду на таке.

Приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду;

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що співмірність витрат це доволі суб`єктивна категорія, яка залежить від кількох чинників, та може тлумачитися судом відповідно до його дискреційних повноважень. Проте дискреція суду в цьому випадку усічена та може бути застосована лише за клопотанням іншої сторони.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Разом з тим, ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За вимогами п. 3 ч. 4 Господарського процесуального кодексу України, у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ст. 344 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Колегія суддів наголошує, що реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у рішенні від 16.11.2000 року №13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника.

Зокрема, в абз. 5 п. 5 мотивувальної частини зазначеного рішення визначено, що "закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав" (ч. 1 ст. 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин".

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Так, як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, представником Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв у Південно-західному апеляційному господарському суді був адвокат Жук Юрій Валерійович, який діяв відповідно до ордера на надання правничої допомоги від 21.10.2022 року ВТ №1030947 на підставі договору про надання правничої допомоги від 11.10.2022 року №4/10.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 року у справі №916/818/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ на рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2022 року у справі №916/818/22 задоволено частково; рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2022 року у справі №916/818/22 скасоване частково, відмовлено Приватному акціонерному товариству Українське Дунайське Пароплавство, м. Ізмаїл, Одеська область у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв про стягнення заборгованості за договором користування активами (майном) М49/391 СЕФ від 03.08.2021 року у розмірі 7 784 209 грн. 18 коп., 3% річних у розмірі 60 046 грн. 80 коп., пені у розмірі 612 400 грн. 87 коп., інфляційних втрат у розмірі 526 634 грн. 98 коп.; в іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2022 року у справі №916/818/22 залишено без змін; вирішено питання щодо відшкодування судового збору за подання скаржником апеляційної скарги.

В установлений процесуальним законом строк, до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв надійшла заява від 23.03.2023 року про стягнення витрат на правничу допомогу (вх. 731/23), в якій заявник просив суд апеляційної інстанції вирішити питання про розподіл судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу та стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКЕ ДУНАЙСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ суму витрат заявника на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, Товариством з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв до апеляційного господарського суду було надано такі документи: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 21.10.2022 року ВТ №1030947; договір про надання правничої допомоги від 11.10.2022 року №4/10; платіжне доручення від 13.10.2022 року №1501; акт від 20.03.2023 року №36; детальний опис виконаних робіт АО «КАНОН» при розгляді Південно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги у справі №916/818/22.

Дослідивши надані письмові документи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з договору про надання правової допомоги від 11.10.2022 року вбачається, що Адвокатське об`єднання «КАНОН» та Товариство з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв уклали договір про надання правової допомоги, предметом якого є наступне: клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. договору).

За вимогами п. 4.1. вказаного договору, сторони погодили, що вартість надання юридичної допомоги Адвокатським об`єднанням за цим договором становить 10000 грн. Ціна договору є гонораром за правову допомогу, надану за цим договором Адвокатським об`єднанням.

За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість (п. 4.5. договору).

Вказаний договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2023 року, але, в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором (п. 7.1. договору).

Вказаний договір підписано сторонами та скріплено печатками.

З додатку до договору про надання правничої допомоги Детального опису виконаних робіт (наданих послуг) АО «КАНОН» при розгляді Південно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв вбачається, що розмір основного гонорару, згідно із п. 4.1. договору становить 10000 грн. та включає наступні роботи: аналіз та вивчення рішения суду першої інстанції; дослідження документації (доказової бази) наданої клієнтом, підготовка апеляційної скарги; дослідження судової практики в подібних правовідносинах, представництво інтересів в судовому засіданні; канцелярські витрати, абонентські витрати на телекомунікаційні засоби, оплата послуг помічників адвоката.

Також, з платіжного доручення від 13.10.2022 року №1501, наданого заявником, вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв сплатило на користь Адвокатського об`єднання «КАНОН» 10000 грн.

Відповідно до акту №36 від 20.03.2023 року виконавець - Адвокатське об`єднання «КАНОН» надало замовнику - Товариству з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв послуги, пов`язані із наданням правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги від 11.10.2022 року №4/10 на загальну суму 10000 грн.

Претензій до якості наданих послуг замовник не має. Вказаний акт підписано сторонами без застережень та зауважень, скріплено їх печатками.

Отже, у зв`язку із розглядом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв на рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2022 року у справі №916/818/22, відповідач фактично поніс витрати на правничу (правову) допомогу адвоката, виплативши винагороду за представництво його інтересів в апеляційному суді, відповідно до укладеного договору про надання правничої допомоги з адвокатським об`єднанням у загальній сумі 10000 грн.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, що вказано у постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19.

Так, як було раніше зазначено колегією суддів за текстом постанови, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, розподіл судових витрат визначений ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, ч. 4 якої передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відповідно до ч. 3 ст. 123 цього Кодексу належать витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

При цьому, загальне правило розподілу судових витрат визначене ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, яка є загальною та повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд: має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони.

Колегією суддів встановлено, що правом на подання до апеляційного господарського суду заперечення на заяву відповідача про розподіл судових витрат у справі або клопотання про зменшення суми витрат на надання правничої допомоги Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКЕ ДУНАЙСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО», м. Ізмаїл не скористалося, а тому, з огляду на вказане та наведені вище обставини, оцінивши подані заявником письмові докази на підтвердження витрат на надання правничої допомоги, беручи до уваги особливість справи, яка переглядалася апеляційним судом, її складність, кількість і тривалість засідань у даній справі, в якій брав участь представник відповідача в суді апеляційної інстанції, відмову у задоволенні позовних вимог за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача, кількість складених представником процесуальних заяв по суті справи, колегія суддів зазначає про наявність підстав для задоволення вимог заявника, зазначених у заяві про розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що заявлений відповідачем розмір таких витрат у сумі 10000 грн. є обґрунтованим, співмірним зі складністю справи та справедливим.

Відтак, враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв від 23.03.2023 року вх. №731/23 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/818/22 такою, що потребує задоволення.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 244, 281-284, 344 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв від 23.03.2023 року вх. №731/23 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/818/22 за результатом розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ, м. Миколаїв на рішення Господарського суду Одеської області від 29.09.2022 року у справі №916/818/22 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКЕ ДУНАЙСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО» (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Пароходна, буд.28, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН-ТРАНСШИПМЕНТ» (54003, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, буд.129В, кв.36, ) витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Повний текст додаткової постанови складено 10 квітня 2023 року.

Додаткова постанова в порядку ст. 244 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст. 284 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст. 286, 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
С.І. Колоколов