РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.03.2023Справа № 910/5849/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільбуд" (м. Київ)

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" (м. Дніпро)

2. ОСОБА_1 (м. Луганськ)

про визнання договору недійсним та витребування майна,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Крилевець Є.С.

Від відповідача-1: не з`явився

Від відповідача-2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бориспільбуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс", 2. ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 28.08.2015, укладеного між позивачем та відповідачем-1, та витребування від відповідача-2 на користь позивача нежитлового приміщення загальною площею 149,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 суд звернувся до Державної міграційної служби України із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).

У відповіді на вказане звернення Державна міграційна служба України повідомила про необхідність надання додаткових ідентифікуючих відомостей щодо зазначеної особи, а саме, дати народження.

У зв`язку з наведеним, суд ухвалою від 26.08.2022 повторно звернувся до Державної міграційної служби України із запитом щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 .

22.09.2022 до суду від Державної міграційної служби України надійшла відповідь на запит, відповідно до якої місце проживання ОСОБА_1 не встановлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення виявлених недоліків.

22.11.2022 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.12.2022.

20.12.2022 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 24.01.2023.

23.01.2023 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

24.01.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 07.02.2023.

07.02.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.03.2023.

07.03.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 21.03.2023.

20.03.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2023 відмовлено в задоволенні клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільбуд" про повернення до стадії підготовчого провадження та про поновлення процесуального строку для подання доказів, подані 20.03.2023 докази залишено без розгляду.

У судовому засіданні 21.03.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили; про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, та їх неявка не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 202 ГПК України.

У судовому засіданні 21.03.2023 по виходу з нарадчої кімнати судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2014 між ПАТ "Радикал Банк" (Банк) та ТОВ "Бориспільбуд" було укладено Кредитний договір №КЛ-5437/1-980 (далі - Кредитний договір) на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії.

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору Банк надав позивачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії (Кредит), а ТОВ "Бориспільбуд" зобов`язувалося отримати Кредит/Транш кредиту, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування Кредитом/Траншем кредиту, комісії та інші платежі, встановлені Кредитним договором, а також Додатковими договорами до нього, що складають невід`ємну його частину.

Згідно з пунктом 1.1.1. Кредитного договору ліміт кредитної лінії було встановлено в розмірі 7.000.000,00 грн.

Відповідно до п. 1.1.2. Кредитного договору термін остаточного повернення Кредиту - 31.10.2015 включно, якщо такий термін (строк) не наступить раніше з підстав, що передбачені умовами Кредитного договору або законодавством.

Згідно з п. 1.1.3. Кредитного договору процентна ставка за користування Кредитом/Траншем кредиту 18,3% (вісімнадцять цілих три десятих процентів) річних та може бути змінена при видачі кожної з частин Кредиту (Траншу кредиту), в межах кредитної лінії, за рішенням уповноваженого органу ПАТ "Радикал Банк" щодо користування грошовими коштами, рішення про видачу яких в межах розміру ліміту кредитної лінії розглядається уповноваженим органом ПАТ "Радикал Банк".

28.05.2015 між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Бориспільбуд" було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дереберою Т.О. та зареєстрований в реєстрі за № 699.

Відповідно до пункту 2.1. Іпотечного договору ТОВ "Бориспільбуд" з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Кредитного договору, передало, а Банк прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених Іпотечним договором, нерухоме майно, а саме:

- нежитлове приміщення, зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 149,8 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Трутенка Онуфрія, будинок 3-Г, приміщення 470;

- нежитлове приміщення, зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 130,7 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Трутенка Онуфрія, будинок 3-Г, приміщення 475;

- нежитлове приміщення, зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 140,4 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Трутенка Онуфрія, будинок 3-Г, приміщення 476;

- нежитлове приміщення, зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 167,4 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Трутенка Онуфрія, будинок 3-Г, приміщення 485;

- нежитлове приміщення, зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 124,1 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Трутенка Онуфрія, будинок 3-Г, приміщення 486.

09.07.2015 між ПАТ "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" (відповідач-1), яке діяло від імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело", укладено Договір про відступлення права вимоги № заг (далі - Договір відступлення), відповідно до умов якого до ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" перейшли права вимоги Банку за Кредитним та Іпотечним договорами.

28.08.2015 між ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" та ТОВ "Бориспільбуд" укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірхою І.С. за реєстровим номером 2373 (далі - Договір про задоволення вимог іпотекодержателя), відповідно до якого ТОВ "Бориспільбуд" передало, а ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" прийняло у власність за вартістю і на умовах, визначених Договором про задоволення вимог іпотекодержателя, належне ТОВ "Бориспільбуд" на праві приватної власності нежитлове приміщення, зі всіма об`єктами, функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 149,80 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Трутенка Онуфрія, будинок 3-Г, нежитлове приміщення № 470 (далі - Об`єкт нерухомості).

Згідно з пунктом 1.1.1. Договору про задоволення вимог іпотекодержателя зазначений Об`єкт нерухомості є Предметом іпотеки відповідно до Іпотечного договору від 28.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дереберою Т.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 699.

Відповідно до пункту 1.1.2. Договору про задоволення вимог іпотекодержателя згідно умов Іпотечного договору, вищезазначений Об`єкт нерухомості був переданий в іпотеку в забезпечення виконання ТОВ "Бориспільбуд" зобов`язань за Кредитним договором, відповідно до якого зобов`язання ТОВ "Бориспільбуд" перед ПАТ "Радикал Банк" щодо повернення кредитів (наданих в межах кредитної лінії), сплати процентів за користування кредитами, відшкодування/сплати інших витрат, платежів, комісій, пов`язаних з обслуговуванням та виконанням Кредитного договору та Іпотечного договору, що станом на дату укладення Договору про задоволення вимог іпотекодержателя становило 2.955.250,96 грн.

Згідно з пунктом 1.2. Договору про задоволення вимог іпотекодержателя об`єкт нерухомості належав ТОВ "Бориспільбуд" на праві приватної власності, що підтверджувалось Свідоцтвом про право власності СТА 218207, індексний номер: 37353246, виданим 12.05.2015 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Приваловою Є.Є. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.05.2015, номер запису про право власності: 9622757, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, що підтверджувалося Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.05.2015, індексний номер 37353461, виданим державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Приваловою Є.Є.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі № 911/3474/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020, за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ПАТ "Радикал Банк", ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" за участі ТОВ "Бориспільбуд" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було встановлено, що договір про відступлення права вимоги від 09.07.2015 № заг, укладений між відповідачами, який є нікчемним відповідно до вимог закону з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт нікчемності Договору про відступлення прав вимоги від 09.07.2015 № заг встановлений рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі № 911/3474/17 та в силу положень ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягає доказуванню в межах даної справи.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ "Бориспільбуд" зазначає, що так як договір про відступлення прав вимоги від 09.07.2015 № заг є нікчемним, то у ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" були відсутні права вимоги до позивача за Кредитним та Іпотечним договорами, задоволення яких відбулось за спірним Договором про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірхою І.С. за реєстровим номером 2373, що є підставою для визнання цього правочину недійсним.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України).

У відповідності до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Частиною 1 статті 236 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Враховуючи те, що рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі №911/3474/17, яке набуло чинності, встановлено, що Договір про відступлення прав вимоги від 09.07.2015 № заг є нікчемним, то зобов`язання за ним не може забезпечуватись дійсним договором іпотеки.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина 3 статті 215 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Оскільки оспорюваний договір про задоволення вимог іпотекодержателя укладений в задоволення вимог ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс", і вказане товариство таких вимог не набуло за нікчемним правочином, суд дійшов висновку про те, що укладений між позивачем та відповідчаем-1 договір про задоволення вимог іпотекодержателя суперечать вимогам цивільного законодавства щодо застави майна та Закону України "Про іпотеку", а отже, підлягає визнанню недійсним.

Позивач вказує, що за Договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним 28.08.2015 між ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" та ТОВ "Бориспільбуд", який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірхою І.С. за реєстровим номером 2373, до відпорвідача-1 перейшло право власності на нерухоме майно, належне позивачу на праві приватної власності - нежитлове приміщення зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 149,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення № 470.

На теперішній час, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нежитлове приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) загальною площею 149.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер: 1301, виданий 19.07.2021, видавник: Льовушкіна С.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Підставою внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59347599 від 19.07.2021 18:47:15, приватний нотаріус Льовушкіна Світлана Андріївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.

Позивачем пред`явлена позовна вимога про витребування від ОСОБА_1 на користь позивача нежитлового приміщення загальною площею 149,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування наявності такого витребування позивач послався на вимоги ст. 387 та 388 ЦК України та зазначив, що спірне нежитлове приміщення у зв`язку із встановленою недійсністю договору про задоволення вимог іпотекодержателя, підлягає витребуванню від відповідача-2 як таке, що вибуло з володіння позивача поза його волею.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Стаття 387 ЦК України встановлює право власника на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як вказує сам же позивач, ОСОБА_1 набув права власності на спірне майно на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер: 1301, виданий 19.07.2021, видавник: Льовушкіна С.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

Стаття 216 ЦК визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до положень ст.330 ЦК, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з ст.388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Стаття 388 ЦК України визначає право власника на витребування майна від добросовісного набувача.

Так, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених ст. ст. 387 та 388 ЦК.

Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у ст. 388 ЦК, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають установити всі юридичні факти, визначені ст. ст. 387 та 388 ЦК, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.

У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або було продане в порядку виконання судових рішень.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів, а саме:

1) дефекти (незаконність) змісту правочину;

2) дефекти недотримання форми;

3) дефекти суб`єктного складу;

4) дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

При цьому п. 3 ч. 1 статті 388 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачає наявність саме дефекту волі як підставу для витребування відчуженого власником майна від належного набувача такого майна.

У той же час позивачем у його позові не обґрунтовано належним чином вибуття спірного майна поза його волею.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд звертає увагу позивача на те, що при розгляді вимог про витребування майна від належного набувача суд має встановити обставини щодо підстав набуття прав власності на таке майно, проте з матеріалів встановити такі обставини не вбачається за можливе, а рішення суду не може гуртуватися на припущеннях.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 28.08.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бориспільбуд", - як доведених, обґрунтованих та підтверджених належними і допустимими доказами.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про витребування майна слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача-1 в частині задоволених позовних вимог, та на позивача - в частині вимог до відповідача-2.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 28.08.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" (49069, місто Дніпро, вулиця Героїв Сталінграду, будинок 1; ідентифікаційний код 38716601) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бориспільбуд" (03022, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, буд. 3-Г, оф. 485; ідентифікаційний код 35455307), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірхою І.С. за реєстровим номером 2373.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" (49069, місто Дніпро, вулиця Героїв Сталінграду, будинок 1; ідентифікаційний код 38716601) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільбуд" (03022, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, буд. 3-Г, оф. 485; ідентифікаційний код 35455307) 2.481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. судового збору.

4. В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.04.2023.

Суддя Т.М. Ващенко