ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про скасування рішення третейського суду

"05" квітня 2023 р. Справа№ 873/70/23

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 09.12.2022 у третейській справі № 171/22

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕИ БРОВАРИ" (відповідач - 1)

ОСОБА_1 (відповідач - 2)

про стягнення заборгованості,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача - 1: не з`явився;

від відповідача - 2: Костромін Д.Г., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 09.12.2022 у справі №171/22 позов Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕИ БРОВАРИ" та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі.

Стягнуто у солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕИ БРОВАРИ" та з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за Кредитним договором №011/3187/00896452 від 21.09.2020 у сумі 729 806,76 грн та третейський збір у сумі 7 698,07 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням третейського суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із заявою, в якій просить скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 09.12.2022 у справі №171/22.

Заява мотивована тим, що рішення третейським судом прийнято за обставин неповно досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права та при недотриманні норм процесуального права.

Зокрема, заявник зазначає, що судом не було встановлено, а в договорі поруки не існує угоди між його сторонами, Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 , про передачу спору між кредитором і поручителем на розгляд третейського суду, Кредитний договір не був додатком до Договору поруки, а тому заявником, як поручителем не укладалася та не підписувалася третейська угода (третейське застереження), відтак відсутні підстави стверджувати, що сторони погодили у письмовому вигляді третейське застереження в порядку, передбаченому Законом України «Про третейські суди», що за змістом частини 1 ст.5 вказаного Закону, є обов`язковою умовою для передачі спору на розгляд третейського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №171/22 за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 09.12.2022 у третейській справі №171/22 передано на розгляд судді Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 09.12.2022 у третейській справі №171/22 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 09.012.2022 у третейській справі №171/22, розгляд справи призначено на 22.03.2023.

03.03.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить залишити заяву відповідача без задоволення, а рішення третейського суду - без змін, вказуючи, що жодних підстав для скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 09.12.2022 у третейській справі №171/22 в розумінні ст. 350 ГПК України не наведено; підстав вважати недійсним третейське застереження теж немає; склад третейського суду при прийнятті рішення відповідав вимогам Закону, рішення Третейського суду у справі №171/22 не скасоване компетентним судом та у проваджені інших судів не перебуває заява про оскарження чи скасування рішення Третейського суду; позиція третейського суду у справі №171/22 щодо доцільності та правомірності розгляду в одному провадженні позовних вимог, заявлених одночасно до позичальника та поручителя підтверджується практикою Верховного Суду, яким зазначалось у постановах, що договір поруки є додатковим, акцесорним зобов`язанням, який забезпечує належне виконання боржником зобов`язання та виникає за умови існування основного зобов`язання; позивач просив звернути увагу на п.3.1.2 Договору поруки від 21.09.2020, укладеного із ОСОБА_1 , відповідно до якого визначено, що «поручитель належним чином і в повному обсязі ознайомлений з положеннями Кредитного договору та договорів, що забезпечують його виконання, цілком розуміє їх зміст і будь-яке посилання в тексті цього Договору на Кредитний договір чи окремі його положення є достатньою підставою вважати, що ці положення застосовуються рівною мірою до виконання прав і обов`язків сторін за Договором поруки». Також позивач наголошував на тому, що вимога заявника в частині скасування рішення про стягнення заборгованості з ТОВ «РЕИ БРОВАРИ» є необгрунтованою, адже доказів представлення інтересів вказаного товариства заявником у даній справі, не надано.

09.03.2023 на виконання вимог запиту від судді Мальченко А.О., через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали третейської справи № 171/22, а також копія рішення про державну реєстрацію Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу". При цьому, у супровідному листі від 09.03.2023 вих. №364 за підписом голови Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" Жукова А.М. зазначається, що інші витребувані документи третейським судом не надаються, з огляду на те, що Регламент та інша інформація стосовно Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" опублікові відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про третейські суди» та знаходяться у відкритому доступі на сайті суду https://sud.aifb.org.ua/#documents у актуальному стані.

21.03.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від представника заявника Костроміна Д.Г. надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, а від представника позивача - заява про проведення розгляду справи без участі представника позивача.

22.03.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від представника заявника Костроміна Д.Г. надійшла письмова інформація на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 у справі №873/70/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2023 задоволено усне клопотання представника заявника про відкладення розгляду справи, обґрунтоване відсутністю в матеріалах справи письмової інформації від ТОВ «РЕИ Бровари», яка витребовувалась від вказаного товариства ухвалою суду; розгляд справи відкладено на 05.04.2023.

30.03.2023 на електронну адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль".

Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги заяви про скасування рішення третейського суду.

Представник позивача та відповідач-1 у судове засідання 05.04.2021 року не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява ОСОБА_1 є частково обґрунтованою, відповідно така заява підлягає частковому задоволенню, проте суд вважає, що рішення третейського суду підлягає скасуванню повністю, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 346 Господарського процесуального кодексу України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та (або) обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем розгляду справи третейським судом стороною, третьою особою протягом дев`яноста днів з дня ухвалення рішення третейським судом, а особою, яка не брала участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про її права та (або) обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про ухвалення рішення третейського суду (ч.2 ст.346 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Частинами 1, 4-6 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Якщо третейська угода укладена у вигляді третейського застереження, то вона вважається невід`ємною частиною угоди і щодо неї діють такі самі правила правонаступництва, що й до угоди в цілому (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про третейські суди»).

Згідно абз. 6 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» посилання у договорі на документ, який містить умови про третейський розгляд спору є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2020 між АТ "АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ «РЕИ Бровари» було укладено кредитний договір №011/3187/00896452, пункт 11.4 якого містить третейське застереження, за умовами якого сторони погодили, що всі спори між сторонами, які виникають за цим Договором або у зв`язку з ним (у тому числі щодо його тлумачення, виконання або порушення, зміни, припинення, розірвання або визнання недійсним), підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення, зокрема, до Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу".

Водночас, з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, того ж дня, 21.09.2020 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №011/3187/00896452/П, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання ТОВ «РЕИ Бровари» своїх кредитних зобов`язань.

З матеріалів третейської справи №171/22 слідує, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, АТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" із позовом до позичальника та поручителя про солідарне стягнення заборгованості, а рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 09.12.2022 у справі №171/22 стягнуто солідарно з відповідачів 729 806,76 грн заборгованість за кредитним договором та третейський збір у сумі 7 698,07 грн, по 3 849,03 грн з кожного.

Вирішуючи спір та визнаючи обґрунтованими та доведеними Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" вимоги, третейський суд виходив з того, що матеріалами справи станом на 20.09.2022 підтверджується заборгованість ТОВ «РЕИ Бровари» перед Банком за кредитними зобов`язаннями у розмірі 729 806,76 грн, а враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 виступив перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" поручителем за виконання ТОВ «РЕИ Бровари» зобов`язань (п.5.1 Договору поруки №011/3187/00896452/П від 21.09.2020), а тому боржник і поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Однак, Північний апеляційний господарський суд з такою позицію третейського суду не погоджується, зазначаючи про відсутність підстав для ухвалення вказаним судом рішення, з огляду на наступне.

Наявність між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України "Про третейські суди" є першочерговою, обов`язковою та безумовною підставою для віднесення справи до підвідомчості третейських судів, а відсутність такої угоди між сторонами спору, як і не підтвердження її укладення, виключає можливість розгляду такої спору третейським судом, тобто засвідчує непідвідомчість справи цьому суду.

Однак, з матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що умови договору поруки, укладеного між АТ "Райффайзен банк Аваль" та ОСОБА_1 не містять третейської угоди, відтак спір між АТ "Райффайзен банк Аваль" і ОСОБА_1 в частині стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором №011/3187/00896452 від 21.09.2020 в сумі 729 806,76 грн та третейського збору у справі №171/22, не підвідомчий третейському суду.

При цьому суд відхиляє твердження АТ "Райффайзен банк Аваль", викладені у відзиві на заяву ОСОБА_1 стосовно того, що вимоги, які випливають з поруки є акцесорними, а тому мають розглядатися за правилами тієї юрисдикції, у якій розглядається чи підлягає розгляду спір з боржником за основним договором, і для визначення юрисдикції пріоритетним є особа боржника.

Суд вважає необгрунтованим посилання АТ "Райффайзен банк Аваль" на правові позиції, висловлені Верховним Судом у постанові від 27.03.2019 у справі № 14-23цс19, у постанові від 06.02.2020 у справі №757/75445/17-ц, у постанові від 18.03.2020 у справі №61-17385св18, враховуючи наступне.

Так, у справі №14-23цс19, розглянутій Верховним Судом 27.03.2019, предметом касаційного перегляду було питання розмежування між справами цивільного та господарського судочинства, а не питання однорідності позовних вимог та обов`язковості їх розгляду в одному провадженні.

У постанові від 06.02.2020 у справі №757/75445/17-ц судом касаційної інстанції було зазначено, що фізична особа, яка подала заяву про скасування рішення третейського суду, є поручителем у вказаному спорі, а договір, укладений між нею та КС "Центр фінансових послуг" містить третейське застереження, а тому спір між банком і поручителем про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, за виконання зобов`язань за яким останній поручився, підвідомчий третейському суду. Отже, наведені обставини свідчать про неподібність встановлених судом обставин, зважаючи на відсутність третейської угоди між поручителем та банком у даній справі № 873/70/23.

У постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 61-17385св18, на яку посилається АТ "Райффайзен банк Аваль" у своєму відзиві, предметом касаційного перегляду було питання щодо поширення на спірні правовідносини Закону України "Про захист прав споживачів", при цьому у вказаній справі було встановлено, що між позикодавцем, позичальником та поручителями була укладена третейська угода, відтак правовідносини у справі № 61-17385св18 не є подібними з правовідносинами у справі № 873/70/23, а тому посилання на такі позиції, є безпідставними.

Варто зауважити, що Верховний Суд у п.69 постанови від 30.09.2021 у справі №873/96/21 висловив чітку позицію про те, що укладення між банком та позичальником третейської угоди, що міститься в умовах кредитного договору не передбачає автоматичного поширення цієї третейської угоди на відносини з поручителями за договорами поруки, які такої (третейської) угоди не містять.

З огляду на вищенаведене, суд визнає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою частково, в частині вимог, заявлених до заявника Банком.

Водночас, суд вбачає наявність підстав для скасування рішення третейського суду у справі №171/22 у повному обсязі, враховуючи наступне.

Згідно з частиною 4 ст.349 ГПК України суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 530 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 ст. 350 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

За приписами частини 2 ст. 350 ГПК України, рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: 1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні положення містяться також і у статті 51 Закону України "Про третейські суди", пунктом 3 частини третьої якої визначено, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване у разі якщо склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 -19 цього Закону.

Частина 6 статті 55 Конституції України гарантує кожному право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду (пункт 5 рішення Конституційного Суду України від 24.02.2004 № 3-рп/2004).

Функціонування третейських судів в Україні та можливість передачі на їх розгляд спорів у сфері цивільних і господарських правовідносин базується не лише на принципах національного, а й міжнародного права (пункт 3.2 рішення Конституційного Суду України у справі про завдання третейського суду від 10.01.2008 № 1-рп/2008).

Одним із таких принципів (гарантій) є розгляд справи законним складом суду, який виражає правомірність участі судді у розгляді конкретної справи.

Законодавчі вимоги до складу третейського суду та порядку його формування у третейській справі урегульовані Законом України "Про третейські суди".

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про третейські суди" в Україні можуть утворюватися та діяти постійно діючі третейські суди та третейські суди для вирішення конкретного спору (суди ad hoc).

Згідно із частиною четвертою статі 10 Закону України "Про третейські суди" порядок та правила розгляду справ у постійно діючих третейських судах встановлюється цим Законом та регламентом третейського суду.

Регламент третейського суду повинен визначати, зокрема, порядок формування складу третейського суду. Регламент третейського суду може містити положення, які хоча і не передбачені цим Законом, але не суперечать принципам організації та діяльності третейського суду, визначеним цим Законом, і є необхідними для належного здійснення третейським судом повноважень з третейського вирішення спорів (частина п`ята статті 10 Закону України "Про третейські суди").

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 16 Закону України "Про третейські суди" склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду. У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду.

Згідно із частинами першою, другою статті 17 Закону України "Про третейські суди" формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду. Формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами.

Як вбачається з пункту 11.4 Кредитного договору, його сторонами погоджено, що третейський розгляд здійснюється третейським судом відповідно до Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу".

Згідно із ст.17 Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" формування складу третейського суду у постійно діючому Третейському суді здійснюється в порядку, встановленому цим Регламентом. Якщо інше не передбачено третейською угодою справа розглядається одним суддею.

Цією ж статтею Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" визначено, що якщо спір підлягає розгляду суддею одноособово, не пізніше 5 днів з моменту реєстрації позовної заяви голова третейського суду або заступник повинен призначити суддю.

Положенням про Постійно діючий Третейський суд при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" унормовано, що голова третейського суду з питань, що належить до його повноважень, видає накази і розпорядження.

Отже, формування складу суду - визначення та призначення судді у конкретній третейській справі, спір, в якій підлягає розгляду суддею одноособово, віднесено до повноважень голови третейського суду або його заступника, який з цього приводу видає розпорядження.

При цьому, визначення та призначення судді у конкретній третейській справі має відбуватися з дотриманням порядку призначення судді для розгляду справи, визначеного Регламентом Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу".

Отже, вимога щодо розгляду справи судом, встановленим законом, яка, застосовна до розгляду справ третейським судом, окрім іншого, передбачає дотримання вимог щодо призначення складу суду у конкретній справі, а, отже, вимагає перевірки легітимності участі судді у розгляді відповідної справи.

Аналогічна позиція висловлена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 11.02.2021 у справі № 870/89/20.

Розгляд третейської справи №171/22 за позовом АТ "Райффайзен Банк" до ТОВ "РЕИ БРОВАРИ", ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та оскаржуване відповідачем-2 рішення третейського суду ухвалено третейським суддею Мамченко Ю. В.

Підставою здійснення розгляду справи третейським суддею Мамченко Ю.В. визначено розпорядженням голови Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" Жуковим А. М. у справі № 171/22 (а.с. 57 третейської справи).

Однак, зі змісту розпорядження голови Третейського суду про призначення складу третейського суду у третейській справі №171/22 вбачається, що наявний у лівому куті рядок розпорядження не містить заповнених відомостей щодо дати та номеру видачі відповідного розпорядження у справі.

Стосовно наявного у розпорядженні у справі №171/22 проставлення дати його видачі 22.11.2022, виконаного від руки, тобто у спосіб, відмінний від способу виготовлення всього документу, а крім того поза межами тексту документа та його підписання, варто зауважити, що позначення у такий спосіб дати службового документа не відповідає Правилам організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які затверджені 18.06.2015 наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 (далі - Правила № 1000/5).

Так, вищевказані Правила регламентують порядок та правила ведення діловодства, в тому числі вимоги щодо створення та оформлення ними організаційно-розпорядчих документів.

Відповідно до пункту 1 розділу І Правил № 1000/5 ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

За пунктом 2 розділу І, пунктом 4 глави 1 розділу ІІ Правил № 1000/5 організаційно-розпорядча документація - уніфікована підсистема управлінської документації, що забезпечує організацію процесів управління та управлінської праці. Право на видання певного виду розпорядчого документа (постанови, рішення, наказу, розпорядження) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється правовим статусом установи та порядком прийняття управлінських рішень (на підставі єдиноначальності або колегіальності).

Відповідно до пункту 11 глави 1 розділу ІІ Правил № 1000/5 оформлення реквізитів організаційно-розпорядчої документації та порядок їх розташування здійснюються з урахуванням вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. ДСТУ 4163-2020", прийнятого наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 01.07.2020 № 144 (далі - ДСТУ 4163-2020).

Пунктом 1.2. ДСТУ 4163-2020 визначено, що цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту та місця розташування реквізитів у документах; вимоги до бланків та оформлення документів; вимоги до виготовлення документів.

За пунктом 4.4. ДСТУ 4163-2020 документи, що їх створюють юридичні особи, обов`язково повинні мати такі реквізити: найменування юридичної особи (04), назва виду документа (09) (не зазначають на листах), дата документа (10), реєстраційний індекс документа (11), заголовок до тексту документа (19), текст документа (20), підпис (для електронних документів - електронний підпис або електронна печатка в разі відсутності електронного підпису) (22).

Дата документа - це, відповідно, дата його підписання, затвердження, прийняття, реєстрації або складення. Реєстраційний індекс документа складається з порядкового номера цього документа в межах групи документів, що реєструють, який доповнюється індексами, що застосовують в юридичній особі, зокрема індексом за номенклатурою справ, структурного підрозділу, кореспондентів, посадових осіб, які розглядають або підписують документ, виконавців, питань діяльності яких стосується документ (пункти 5.10., 5.11. ДСТУ 4163-2020).

Разом з тим, Пунктами 4.1.4, 4.1.10 Національного стандарту України "Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять" ДСТУ 2732:2004, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.05.2004 № 97 (далі - ДСТУ 2732:2004) визначено, що дата (службового) документа це реквізит службового документа, який свідчить про час створення і (або) підписання, затвердження, прийняття, зареєстрування службового документа; реквізит (службового) документа це інформація, зафіксована в службовому документі для його ідентифікування, організування обігу і (або) надання йому юридичної сили.

Схоже визначення поняття змісту реквізиту службового документа закріплено у пункті 2 розділу І Правил № 1000/5, який визначає реквізит службового документа як обов`язковий елемент, зафіксований в документі для його ідентифікації, організації обліку та надання йому юридичної сили.

Згідно з пунктом 3.12 ДСТУ 2732:2004 юридична сила (службового документа) це властивість службового документа, надана чинним законодавством, яка є підставою для вирішення правових питань, здійснювати правове регулювання і (або) управлінські функції.

Отже, дата та реєстраційний індекс розпорядження є обов`язковим реквізитами розпорядження як організаційно-розпорядчого документа, наявність належного оформлення яких надає йому юридичної сили, а в зворотному випадку - відсутність таких обов`язкових реквізитів (їх не зазначення) свідчить, що такого документа немає юридичної сили.

Аналізуючи вищевказаний пункт 4.4. ДСТУ 4163-2020, який визначає послідовність створення службового документа, суд звертає увагу, що позначення на документі його дати індексного номера мають знаходитись на рівні з його заголовком, але аж ніяк не нижче створеного документа, з метою виключення будь-яких сумнівів та суперечностей щодо дати його виготовлення та номеру.

Таким чином, проставлена на розпорядженні голови Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" у справі № 171/22 його дата та відсутність такого реквізиту як реєстраційний індекс (номер) розпорядження у своїй сукупності ставлять під обґрунтований сумнів юридичну силу такого документа та позбавляє можливості перевірити та достеменно встановити момент набуття повноважень (компетенції) третейським суддею для розгляду конкретної справи.

За цих умов, склад суду, яким здійснено розгляд третейського спору за наявності відповідних обставин не може бути визнано таким, що відповідає вимогам статей 16 - 19 Закону України "Про третейські суди".

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 ГПК України, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені вище обставини, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про скасування рішення суду від 09.12.2022 у третейській справі № 171/22.

Судовий збір за розгляд справи у відповідності до ст. 129 ГПК україни, у зв`язку із задоволенням заяви та скасуванням рішення, покладається на позивача у справі - Акціонерне товариство "Райффайзен Банк".

Керуючись статями 129, 234, 236, 349-351 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -,

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 09.12.2022 у третейській справі № 171/22 задовольнити частково.

2. Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 09.12.2022 у третейській справі № 171/22 скасувати.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м.Київ, вул. Лєскова, буд. 9, ) на користь ОСОБА_1 1 342 (одну тисячу триста сорок дві) грн 00 коп. судових витрат по сплаті судового збору за подання заяви про скасування рішення третейського суду.

4. Матеріали третейської справи №171/22 повернути до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу".

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку та в строки, встановлені частинами 3-5 статті 351 ГПК України глави 1 розділуІІ ГПК України.

Повний текст ухвали складено 13.04.2023.

Суддя А.О. Мальченко