ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/136/23

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон"

до Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія"

про стягнення 189222,07 грн.

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" звернулося до суду з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат "Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" стягнення 189222,07 грн., з яких: 186385,44 грн. боргу, 2423,01 грн. інфляційних, 413,62 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 06.02.2023р. суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

24.02.2023р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.107-120).

06.03.2023р. від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.121-131).

23.03.2023р. позивачем через Електронний суд подано заяву від 23.03.2023 р. про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 302815,94 грн., з яких: 299979,31 грн. боргу, 2423,01 грн. інфляційних, 413,62 грн. 3% річних (а.с.133-144).

28.03.2023 заява про збільшення позовних вимог надійшла до суду засобами поштового зв`язку (а.с. 154-169).

Ухвалою суду від 07.04.2023р. вказана заява залишена без розгляду.

28.03.2023р. від відповідача засобами електронного зв`язку надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.145-153).

Враховуючи відсутність клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.12.2022 року сторонами був укладений договір поставки № ВДТ 374-331/3-22, на виконання умов якого відповідачем здійснено передплату за товар 14.12.2022 року в сумі 50000,00 грн., 16.12.2022 року - 136385,44 грн.

Позивач 15.12.2022 року поставив відповідачу товар, а саме Бензин А-95 в кількості 6112 кілограмів, на загальну суму 372770, 88 грн.

Відповідно до вимог п.8.2 договору строк оплати за поставлений товар до 22.12.2022 року.

Однак, станом на 17.01.2023 року оплата товару покупцем в повному обсязі не здійснена і заборгованість складає 186385,44 грн.

Позивач вказує, що 27.12.2022 року направляв відповідачу претензію про повернення грошових коштів, яка залишена відповідачем без відповіді та виконання.

В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором в частині проведення оплати за поставлений товар, позивач, на підставі ст.625 ЦК України, нарахував до стягнення 2423,01 грн. інфляційних та 413,62 грн. 3% річних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти заявлених позивачем вимог в частині 3% річних та інфляційних.

Вважає, що нарахування інфляційних слід проводити з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.11.2020р. №910/13071/19, згідно якої якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

За розрахунками відповідача інфляційні становлять 1491,08 грн., 3% річних -413,62 грн.

Вказав, що підставою нарахування 3% річних та інфляційних стало прострочення сплати основного боргу, що виникло внаслідок незалежних від відповідача обставин, а саме тривалої та безпрецидентної агресії РФ на території України. Через що відповідач має труднощі в реалізації продукції власного виробництва.

Просить зменшити розмір судових витрат позивача за рахунок зменшення суми витрат на правничу допомогу адвоката та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційного збільшення за безпідставністю.

Позивач у відповіді на відзив не погодився з доводами відповідача, вказуючи що обрахунок інфляційних здійснено у відповідності з нормами чинного законодавства.

Відносно зменшення розміру витрат на правничу допомогу, вказує, що суд не вправі втручатися в правовідносини адвоката з клієнтом, а має лише оцінити витрати ураховуючи те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив вказав, що товариство зазнає постійних економічних втрат, у зв`язку з введенням воєнного стану, перебоями у сфері постачання енергоресурсів, форс-мажорних обставин для контрагентів товариства, скорочення інвестиційних витрат тощо. Компанія втратила можливість забезпечувати подальші виробничі процеси: бракує коштів на пальне, енергоносії, витратні матеріали, мінімальний ремонт обладнання.

Не виключенням стало часткове виконання договірних грошових зобов`язань відповідача перед позивачем в частині оплати за поставлений товар, у зв`язку з відсутністю коштів від реалізації готової продукції, внаслідок виникнення надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

12.12.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" (постачальник) та Акціонерним товариством "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат "Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (покупець) був укладений договір поставки №ВДТ 374-331/3-22, відповідно до п.п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця Бензин А-95 (ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти), а покупець зобов`язується його прийняти і сплатити за нього певну грошову суму, на умовах цього договору (а.с.12-22).

Номенклатура, асортимент, кількість та вартість за одиницю товару, що буде поставлятися покупцю зазначається у Специфікації (Додаток №1), яка після її підписання є невід`ємною частиною договору. Поставка кожної партії товару здійснюється за заявками покупця, у яких зазначається номенклатура, асортимент та кількість товару (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1.1 договору покупець зобов`язаний на умовах, зазначених у п. 8.2. цього договору, здійснювати оплату за кожну окрему партію товару у строки зазначені у договорі.

Відповідно до п. 3.1. договору постачальник зобов`язаний поставити покупцю партію товару у повному обсязі протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання постачальником заявки від покупця, за умови дотримання покупцем умови оплати.

Згідно п.7.1 договору ціна договору складає 855000,00 грн., 7% ПДВ 59850,00 грн., разом з ПДВ 914850,00 грн.

Відповідно до п. 8.2 договору, оплата товару здійснюється на умовах попередньої оплати в розмірі 50% від вартості товару на підставі рахунку постачальника, що виставляється останнім протягом 3 банківських днів з дня отримання заявки від покупця. Остаточний розрахунок в розмірі 50% від вартості товару протягом 5 банківських днів з дня отримання товару та підписання видаткової накладної.

Відповідно до Специфікації №1 (додаток №1 до договору) сторони погодили кількість товару - 15000 кг, вартість за одиницю товару, без ПДВ - 57,00 грн., загальна вартість, без ПДВ - 855000,00 грн., в тому числі ПДВ - 59850, 00 грн., загальна вартість з ПДВ - 914850,00 грн. (а.с.23).

13.12.2022р. позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату №283 на загальну суму 372770,88 грн. (а.с.24).

На підставі рахунку відповідач сплатив позивачу 14.12.2022р. 50000,00 грн. передплати за бензин А-95, 16.12.2022 року - 136385,44 грн. передплати за бензин А-95, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.27, 28).

На виконання умов договору, позивач згідно видаткової накладної №705 від 15.12.2022р. та товарно-транспортної накладної поставив відповідачу товар - бензин автомобільний А-95 на загальну суму 372770,88 грн. (а.с.25, 26).

Зазначені накладні підписані представником відповідача без зауважень.

27.12.2022 року позивач направив відповідачу претензію з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 186477,36 грн. (а.с.29-37).

Відповідач вимог позивача не виконав, суму боргу не погасив.

За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" звернулося до суду з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат "Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" стягнення 189222,07 грн., з яких: 186385,44 грн. боргу, 2423,01 грн. інфляційних, нарахованих за січень 2023р., та 413,62 грн. 3% річних, нарахованих за період з 22.12.2022р. по 17.01.2023р.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки №ВДТ 374-331/3-22 від 12.12.2022р.

Частинами 1, 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як свідчать матеріали справи, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 372770,88 грн. (а.с.25).

Відповідачем було сплачено 186385,44 грн. передоплати (платіжні дорученням на а.с.27, 28).

Виходячи з умов п.8.2 договору остаточний розрахунок за товар відповідач мав провести протягом 5 банківських днів з дня отримання товару та підписання видаткової накладної (15.12.2022р.), тобто до 22.12.2022р. включно.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки, а саме нездійснення останнім оплати за поставлений товар та наявність основного боргу в сумі 186477,36 грн. підтверджується наявними у справі доказами та відповідачем не заперечується.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів погашення боргу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 186477,36 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 2423,01 грн. інфляційних, нарахованих за січень 2023р., та 413,62 грн. 3% річних, нарахованих за період з 22.12.2022р. по 17.01.2023р. , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше пів місяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Дана правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок (а.с.10-11), суд встановив, що ним невірно виконано нарахування інфляційних втрат, оскільки застосовано розмір індексу інфляції за січень 2023р. - 101,30%, замість 100,80%. Індекс інфляції в розмірі 101,3% мав місце в січні 2022 р.

Згідно розрахунку суду, здійсненого з урахуванням індексу інфляції 100,80 та вихідних даних позивача, розмір інфляційних втрат, нарахованих за січень 2023 року на суму боргу 186385,44 грн., становить 1491,08 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

В стягненні 931,93 грн. інфляційних суд відмовляє, за безпідставністю їх нарахування.

З огляду на викладене, суд погоджується з твердженнями відповідача щодо порядку та суми нарахування інфляційних.

Відносно нарахування 3% річних, суд звертає увагу, що за приписами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, оскільки видаткова накладна була підписана сторонами 15.12.2022р., обчислення строку 5 банківських днів для проведення остаточного розрахунку слід здійснювати починаючи з наступного дня.

Таким чином, останній день строку для проведення розрахунків відповідачем припадає на 22.12.2022р., а відповідно прострочення даного строку слід рахувати з 23.12.2022р.

Виконавши власний розрахунок 3% річних за період з 23.12.2022р. по 17.01.2023р. на суму боргу 186385,44 грн., суд встановив, що їх розмір становить 398,30 грн., і саме ця сума підлягає стягненню на користь позивача.

В стягненні 15,32 грн. 3% річних суд відмовляє, в зв`язку з безпідставністю їх нарахування.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 188274,82 грн., з яких: 186385,44 грн. боргу, 1491,08 грн. інфляційних, 398,30 грн. 3% річних.

У стягненні 931,93 грн. інфляційних та 15,32 грн. 3% річних суд відмовляє.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, у відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір в розмірі 2824,12 грн., сплачений із задоволених позовних вимог, покладається на відповідача.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки позивачем не подано доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, розподіл вказаних витрат суд не здійснює.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (03035, м.Київ, вул.Сурікова, 3, ) в особі Філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (12110, Житомирська обл., смт.Іршанськ, вул.Шевченка, 1, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маклаут Регіон" (18000, м. Черкаси, вул.Байди Вишневецького, 37, ):

- 186385,44 грн. боргу,

- 1491,08 грн. інфляційних витрат,

- 398,30 грн. 3% річних,

- 2824,12 грн. - витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня підписання рішення.

Рішення підписано: 07 квітня 2023 р.

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2 - позивачу (рек. з повід.)

3,4 - відповідачу (рек. з повід,)