ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2023м. ДніпроСправа № 904/4657/21
за позовом Нікопольської міської ради, м. Нікополь Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Шапар Віталія Анатолійовича , м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 792 999,84 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: В`юнченко О.А., представник

Від відповідача: Шапар В.А.

С У Т Ь С П О Р У :

Нікопольська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Шапар Віталія Анатолійовича безпідставно збережені кошти в розмірі 792 999,84 грн. за період з 01.05.2018 по 30.04.2021.

В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідач, як власник нерухомого майна, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,4796га по АДРЕСА_1 , без достатньої правової підстави за рахунок міської ради зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею на рівні орендної плати.

Правовою підставою зазначає частину першу статті 1212 ЦК України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з наступних підстав:

- позивач не надав будь-яких документів, які б підтверджували належність земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 до територіальної громади м. Нікополя та її реєстрацію в Державному земельному кадастрі, а також про реєстрацію земельної ділянки відповідно до вимог ст. 126 Земельного Кодексу та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відтак виключена можливість обчислення суми орендної плати та безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за землю;

- позивач здійснив розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки і відповідно розрахунок безпідставно збережених коштів за період з 01.05.2018 по 30.04.2021 без дотримання вимог нормативно-правових актів. Так позивач визначив нормативну грошову оцінку не на підставі витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а з вихідних даних згідно технічної документації, що міститься в листі міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополі №32-4-0.17-472/120-19 від 11.12.2019.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2021 справу №904/4657/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.06.2021. З 01.06.2021 підготовче засідання відкладено на 22.06.2021.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2021 зупинено провадження у справі №904/4657/21 до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі № 922/423/19.

Згідно ухвали Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 справу № 922/423/19 повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.09.2022 рішення Господарського суду Харківської області від 19.06.2019 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі №922/423/19 залишено без змін.

Ухвалою суду від 13.02.2023 поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання на 14.03.2023.

У судовому засіданні 14.03.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 05.04.2023.

28.03.2023 відповідачем надані додаткові письмові пояснення щодо коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки. З огляду на відсутність інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку щодо цільового призначення землі та її функціонального використання, відсутність договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 , підлягає застосуванню коефіцієнт (Кф-07). За розрахунком відповідача заборгованість з оплати за землю за 36 місяців складає 72149,04грн. Крім того, земельна ділянка не сформована.

31.03.2023 міська рада надала письмові пояснення по справі щодо площі земельної ділянки, її цільового призначення та розрахунку плати за землю, наведеного відповідачем у своїх поясненнях по справі. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 зазначає, що до нового власника нерухомості переходить й відповідна земельна ділянка у тих же розмірах, які були у попереднього власника нерухомості. Спірна земельна ділянка з 2003 року й до тепер є сформованою, має свою конфігурацію, а також цільове призначення згідно УКЦВЗ 1.11.6 - Інша комерційна діяльність.

Судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.

У судовому засіданні 05.04.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача та відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

На підставі рішення Нікопольської міської ради від 27.06.2003 № 90-7/ХХІV, між Нікопольською міською радою та ТОВ Фірма "Престиж" 16.10.2003 укладено договір оренди земельної ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,4796 га (код цільового використання 1.11.6 - інша комерційна діяльність) на 10 років (а.с.11-13). Цільове призначення земельної ділянки - 1.11.6 УКЦВЗ визначено Українським класифікатором форм власності на землю. Кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався.

Додатковою угодою від 25.04.2008 внесено зміни в частині розміру орендної плати (а.с.15).

11.02.2011 між Нікопольською міською радою та ТОВ Фірма "Престиж" укладено договір про розірвання договору оренди на земельну ділянку, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В. 16.10.2003 за р. 4798 (а.с.14).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за Шапар Віталієм Анатолійовичем з 05.01.2012 зареєстровано право власності на комплекс (1/1 частка власності) по АДРЕСА_1 . Підставою для виникнення права власності зазначено: договір купівлі-продажу, ВМХ № 152045 р. № 465, 07.07.2010, приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Мігунов С.О.; рішення суду, б/н, 17.11.2011, Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області; рішення суду, б/н, 07.10.2011, Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської обл.; договір дарування, ВРВ №853624 рн. 1005, 22.10.2010, Мігунов С.О., приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу; ухвала суду, б/н, 06.10.2010, Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області; рішення суду, б/н, 30.08.2010, Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області (а.с.8-10).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (деталізована довідка) попереднім власником нерухомого майна було Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Престиж".

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП Шапар В.А. зареєстрований 06.02.2007, номер запису: 0005908.

З наведеного вбачається, що з 05.01.2012 ФОП Шапар В.А. є власником нерухомого майна - комплексу (1/1 частка власності) по АДРЕСА_1 .

З цього часу відповідач став фактичним користувачем земельної ділянки площею 0,4796 га, але плату у відповідному розмірі не сплачує, що підтверджується інформацією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 08.10.2018 вих. № 460/9/04-04-0713/1 та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.07.2020 вих № 70249/04-36-58-40-19 (а.с.17, 20).

В період з дати реєстрації права власності на нерухоме майно по теперішній час правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,4796га, по АДРЕСА_1 " відповідачем не оформлено.

Станом на дату звернення позивача до суду договір оренди земельної ділянки між Нікопольською міською радою та ФОП Шапар В.А. за фактичним розміщенням нерухомого майна не укладено.

З метою досудового врегулювання спору, 23 березня 2021 року позивач направив на адресу відповідача претензію № 1137/21 від 22.03.2021 про сплату безпідставно збережених коштів за земельну ділянку площею 0,4796га по АДРЕСА_1 , які нараховані за період з 01.04.2018 по 31.03.2021 у розмірі 770883,33грн (а.с.22-23).

Відповіді на претензію матеріали справи не містять.

Позивач просить стягнути з ФОП Шапар В.А. безпідставно збережені кошти в розмірі 792 999,84 грн. за період з 01.05.2018 по 30.04.2021.

Тож предметом позову у даній справі є вимога про стягнення з відповідача як власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів - орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщено нерухоме майно.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 05.08.2022 у справі №922/2060/20, до предмету доказування у таких справах відноситься встановлення обставин:

фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача;

площу земельної ділянки;

суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативної грошової оцінки);

період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

Відповідно до статті 177 та пункту 1 частини 1 статті 181 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 120 ЗК України (в редакції чинній станом на дату набуття відповідачем права власності на об`єкт нерухомого майна), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (ч.1).

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.2) .

Перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (пункт 7.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).

Іншими словами, з моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна (пункт 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц).

Зважаючи на те, що земельна ділянка площею 0,4796 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 є сформованою, за договором не передавалась в орендне користування, на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна - комплекс (1/1 частка власності), а також те, що з 05.01.2012 нерухоме майно-комплекс належить на праві приватної власності фізичній особі-підприємцю Шапар В.А. , вбачається набуття останнім прав та обов`язків землекористувача, в тому числі і обов`язок зі сплати орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою.

Відтак, за загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України і частині 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі", особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду, набуває такі ж самі права на земельну ділянку, на яких вона належала попередньому власнику (землекористувачу) на час відчуження будівлі або споруди.

Водночас у статті 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов`язковій державній реєстрації підлягають, зокрема, право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставне збереження грошових коштів відповідачем у зв`язку з використанням спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів у період з 01.05.2018 по 30.04.2021.

У свою чергу, відповідач спростовуючих доказів, які б підтвердили користування земельною ділянкою на підставі правовстановлюючих документів у спірний період не надав.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях.

Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Відповідно до частини 1 статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України (наведену правову позицію викладено у пункті 94 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц).

Отже, позивач правомірно звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період безпідставного користування відповідачем спірною земельною ділянкою у порядку статті 1212 ЦК України.

У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто, в такому разі суд виходить з того, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України (наведене узгоджується з правовим висновком, який викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц і від 20.09.2018 у справі № 925/230/17).

З огляду на викладене, ФОП Шапар В.А. , як фактичний користувач земельної ділянки площею 0,4796га по АДРЕСА_1 у спірний період (з 01.05.2018 по 30.04.2021) без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Згідно з інформацією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 08.10.2018 вих. № 460/9/04-04-0713/1 та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.07.2020 вих № 70249/04-36-58-40-19, ФОП Шапар В.А. плату за землю не сплачує.

Заборгованість розрахована позивачем за користування земельною ділянки площею 0,4796га за період з 01.05.2018 по 30.04.2021.

Земельна ділянка на АДРЕСА_1 , згідно з листом міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 11.12.2019 № 32-4-0.17-472/120-19, знаходиться в межах економіко-планувальної зони: 6, яка має значення коефіцієнту Км2 = 1,70, сукупний локальний коефіцієнт КмЗ становить: 1,46. Базова вартість земель міста становить 107,01 грн/м2. Коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за № 1011/18306 (додаток 1 до Наказу).

Згідно листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.01.2019 № 22-28-0.22-125/2-19 "Про індексацію нормативної грошової оцінки земель", коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Згідно інформації, наданої відділом у м. Нікополі МУ у Нікопольському р-ні та м. Нікополі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області (від 20.10.2016 №18-426-99.4-2936/2-16, від 13.03.2017 МІ8-4-0.172-3/120-17, від 03.08.2018 № 97-4-0.172-2510/180-18 та від 20.12.2018 №697/120-18) кумулятивний коефіцієнт індексації нормативної грошової земель міста Нікополь складає: у 2016 році-2,18; 2017 році-2,315; 2018 році-2,315; 2019 році - 2,315.

Кумулятивний коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у м. Нікополі у період з 2018 по 2021 р.р. становить 2,315.

Розрахунок нормативної грошової оцінки (НГО) земельної ділянки площею 4796 кв.м.:

107,01 (базова вартість) х 1,70 (Км2) х 1,46 (Км3) = 265,60 грн.

265,6грн х 2,315 - 614,862грн.

НГО до 17.07.2018 з урахуванням КФ2:

614,862грн х2 (Кф)=1229,72грн (НГО за 1 кв.м.),

1844,58грн х 4796 кв.м. = 8846605,68грн (НГО за 0,4796га).

НГО після 17.07.2018 з урахуванням Кф3:

614,862грн х 3 (Кф)=1844,58грн,

1844,58грн х 4796 кв.м. = 8 846 605,68грн( НГО за 0,4796га).

Таким чином, за період з 01.05.2018 по 16.07.2018 розмір плати складає 52096,86грн, а за період з 17.07.2018 по 30.04.2021- 740 902,98грн., всього - 792 999,84грн.

З огляду на вищезазначені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 792 999,84грн.

Заперечуючи проти доводів позивача відповідач посилається на те, що:

- позивач не надав будь-яких документів, які б підтверджували належність земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 до територіальної громади м. Нікополя та її реєстрацію в Державному земельному кадастрі, а також про реєстрацію земельної ділянки відповідно до вимог ст. 126 Земельного Кодексу та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень";

- позивач здійснив розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки і відповідно розрахунок безпідставно збережених коштів за період з 01.05.2018 по 30.04.2021 без дотримання вимог нормативно-правових актів. Так, позивач визначив нормативну грошову оцінку не на підставі витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а з вихідних даних згідно технічної документації, що міститься в листі міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополі №32-4-0.17-472/120-19 від 11.12.2019.

Відхиляючи доводи відповідача суд зазначає таке.

Судом встановлено, що право користування на спірну земельну ділянку виникло у 2003 році згідно договору оренди землі від 16.10.2003, в частині площі земельної ділянки 0,4796 га. При укладенні договору оренди визначені конкретні межі земельної ділянки, конфігурація, площа, цільове призначення, виданий відповідний підтверджуючий документ. Відповідно до частини 2 Розділу VII Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Наведене спростовує доводи відповідача, що земельна ділянка, розташована у АДРЕСА_1 не сформована та не може бути об`єктом цивільних прав.

Щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розрахунку безпідставно збережених коштів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про оцінку земель" залежно від мети та методів проведення оцінка земель поділяється на такі види: бонітування грунтів; економічна оцінка земель; грошова оцінка земельних ділянок.

Грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до ст. 20 указаного Закону за результатами бонітування грунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.

Технічна документація з бонітування грунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою (ст. 23 Закону).

Так, нормативна грошова оцінка земель міста Нікополя проведена, а також затверджена відповідна Технічна документація (визначена ціна земель міста), у 2008 році та введена в дію з 01.01.2009, про що зазначено у позовній заяві та відповідному розрахунку заборгованості (рішення Нікопольської міської ради від 01.08.2008 № 40-28/У та від 24.10.2008 № 2-3 І/У містяться в матеріалах справи).

Відповідно до листа Держгеокадастру від 11.12.2019 № 32-4-0.17-472/120-19, а також вказаної розробленої та затвердженої в установленому законом порядку Технічної документації визначені вихідні дані щодо встановлення ціни земельної ділянки (адреса: м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 145), а саме: базова вартість, економіко-планувальні, зональні та сукупні коефіцієнти.

Слід зазначити, що вказані відомості надані повноважним на те державним органом -відповідним підрозділом Держгеокадастру, вони не визнані нечинними, неправильними тощо, а значить мають відповідну доказову силу відповідно до приписів господарського процесуального законодавства.

Тобто, вищевказані докази (документи, інформація) є належними доказами законодавчо обгрунтованої ціни землі у місті Нікополі (відповідно до наведених норм Закону України "Про оцінку земель"), а значить і розрахунку заборгованості в цілому.

Вказана правова позиція (щодо належності як доказу ціни земельної ділянки нормативної грошової оцінки населеного пункту) викладена у рішеннях судів у справі № 922/3412/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру, зокрема, земельного податку, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до наведених вище положень чинного законодавства нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 ст. 288 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 288.5.1 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території та не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки.

Щодо застосування коефіцієнту (Кф), то це передбачено Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів (далі - Порядок), який затверджено Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489.

Згідно з п. 5 цього Порядку, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року №548, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за № 1011/18306 (Додаток № 1). У примітках до Додатку № 1 до Порядку (в редакції, яка була чинна на період з 01.09.2017 по 16.07.2018), визначено, що для земельних ділянок, інформація про які внесена до відомостей Державного земельного кадастру, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.

У разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) застосовується із значенням 2,0.

Застосування коефіцієнту Кф із значенням 3,0 стало можливим після прийняття змін до Порядку, внесеного наказом Міністерства аграрної політики продовольства України від 27.03.2018 № 162, який набрав чинності з 17.07.2018.

Відповідач надав контррозрахунок суми орендної плати (72149,04 грн за спірний період), який зроблено ним з урахуванням фактичного функціонального використання земельної ділянки для коду КВЦПЗ -11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної промисловості, коефіцієнту, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф-1,2).

Суд не погоджується з наданим розрахунком відповідача та зазначає, що відповідно до фактичних обставин справи земельна ділянка з 2003 року й до тепер є сформованою має свою конфігурацію, площу, а також цільове призначення згідно УКЦВЗ 1.11.6 "Інша комерційна діяльність".

Твердження відповідача про користування меншою площею земельної ділянки, а саме лише тією, на якій розташовані об`єкти нерухомості відхиляються судом, оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження формування за спірною адресою земельної ділянки меншої чи більшої площі для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі. Отже, розмір земельної ділянки, якою користується відповідач, доведений, обгрунтований і підтверджений достатніми доказами.

З урахуванням викладеного позовні вимоги заявлені правомірно та підлягають задоволенню у повному обсягу.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Нікопольської міської ради до Фізичної особи-підприємця Шапар Віталія Анатолійовича про стягнення 792 999,84 грн. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Шапар Віталія Анатолійовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь Нікопольської міської ради (ідентифікаційний код 37338501; вул. Електрометалургів, буд.3, м. Нікополь, Дніпропетровська область, 53200) безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати в сумі 792 999,84 грн. за період з 01.05.2018 по 30.04.2021, видати наказ.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Шапар Віталія Анатолійовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь Виконавчого комітету Нікопольської міської ради (вул. Електрометалургів, буд.3, м. Нікополь, Дніпропетровська область, 53200; код одержувача 04052198, банк платника: ДКСУ м. Київ, МФО 820172, р/р UA0046934; призначення платежу: повернення судового збору (КЕКВ 2800)) витрати по сплаті судового збору у сумі 11895,00грн., видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10.04.2023

Суддя Н.М. Євстигнеєва