ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 916/1932/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О. А. - головуючий, Баранець О. М., Студенець В. І.,

за участю секретаря судового засідання - Крапивної А. М.

та представників:

позивача - не з`явився

відповідача 1 - Бернатович О. О.

відповідача 2 - не з`явився

третьої особи - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 (головуючий -Таран С. В., судді Богатир К. В., Філінюк І. Г.)

та рішення Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 (суддя - Желєзна С. П.)

у справі №916/1932/21

за позовом ОСОБА_1

до 1) Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях

про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (відповідач 2) з вимогами про:

- усунення перешкод у користуванні майном, орендованим у Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6, яхт-клуб;

- зобов`язання відповідачів вжити невідкладних заходів для підписання акту приймання-передачі державного нерухомого майна до договору оренди від 20.09.2005 (обліковий номер договору ), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, правонаступником якого є Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009", відповідно до якого Фондом, як орендодавцем, передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", як орендарем, прийнято в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 81 - малий елінг - 343,2 кв. м; 96 - великий елінг - 952 кв. м; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі - 193,3 кв. м; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі - 92,2 кв. м; 16 - магазин - 35,8 кв. м; 20 - склад магазину - 26,2 кв. м; 41, 42 - вмивальня - 29,1 кв. м; 43, 44, 45, 48, 49 - душова - 10 кв. м.; 50, 46, 47 - туалети -7,9 кв. м; 38 - кладова - 15,5 кв. м; 34, 24 - диспетчерські - 48,5 кв. м; 15, 16, 17, 25 - офіс - 86,8 кв. м; 23 - коридор - 20,4 кв. м; 26, 27, 28 - приміщення - 52,3 кв. м; 12 - кімната для переговорів - 48,6 кв. м; 13 - кухня - 17,5 кв. м; 11 - кают-компанія - 98,2 кв. м; 18, 22 - вмивальня - 2,7 кв. м; 19, 21 - туалети - 2,3 кв. м; 20 - ванна - 2,3 кв. м; загальною площею 2084,8 кв. м; 54/1000 холлу - 8, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6;

- зобов`язання вжити невідкладних заходів для відновлення електро-, водо- та теплопостачання, переданого Фондом в оренду Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" об`єкту оренди у складі частини комплексу будівель морського вокзалу з метою їх використання в порядку та на умовах договору оренди від 20.09.2005, поновленого судом.

2. Позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну підстав позову № 0916/21/916/1932/21/1 від 16.09.2021 обґрунтовані порушенням корпоративних прав ОСОБА_1 , як засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", внаслідок безпідставної відмови Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" від підписання акту приймання-передачі державного майна, наданого Товариству з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" у користування на підставі договору оренди від 20.09.2005, дія якого була поновлена рішенням суду. Крім того, позивач посилається на відсутність електро-, водо- та теплопостачання об`єкта оренди, а також на зникнення з приміщень комплексу переданих в оренду будівель меблів, обладнання та іншого рухомого майна, яке знаходилось у цих приміщеннях станом на дату їх повернення Державному підприємству "Адміністрація морських портів України" (29.09.2014), що, в свою чергу, протиправно унеможливлює використання товариством вказаного об`єкту оренди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.12.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 відмовлено у задоволенні позову.

4. Рішення місцевого господарського суду, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що встановлення судом обставин передання Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" державного майна у користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт Клуб "Одеса-2009" у березні 2016 року, підтвердження Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" в процесі вирішення даного спору факту наявності у нього доступу до орендованих приміщень, обрання ОСОБА_1 неналежного способу захисту, а також недоведеність позивачем порушення його прав зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", зумовлюють необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

5. ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 і рішення Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 та направити справу № 916/1932/21 на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. У касаційній скарзі скаржник не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, при цьому, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 910/17942/19 та від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16.

7. Так, в контексті наведених доводів, скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги обставини, встановлені в ухвалі Господарського суду Одеської області від 01.07.2019 у справі № 916/4494/15, постановах Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 у справі № 916/4494/15 та від 28.05.2020 у справі № 916/2607/18, рішеннях Господарського суду Одеської області від 30.09.2020 у справі № 916/1251/19 та від 19.11.2020 у справі № 916/2051/20, які мають преюдиціальне значення та які позивач не мав доводити в силу приписів статті 75 ГПК України.

8. Зокрема скаржник зазначає, що судами у наведених справах встановлено порушення відповідачами прав останнього, як учасника ТОВ "Морський клуб ТЦФ", зокрема судами визнано неналежним доказом виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі № 916/4494/15 підписаний між відповідачами акт приймання приймання-передачі спірного нерухомого майна від 01.03.2016, а відтак, за твердженнями скаржника, факт порушення його прав не підлягав повторному доказуванню під час розгляду цієї справи.

9. Разом з цим, в обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини третьої статті 310 ГПК України).

10. У контексті наведеної підстави касаційного оскарження скаржник стверджує, що суд апеляційної інстанції, в порушення приписів частини першої статті 77 ГПК України, встановив факт укладення 20.06.2007 між РВ ФДМУ по Одеській області та ТОВ з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" договору № ДФ-28/1 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005, який за доводами скаржника є нікчемним.

11. Крім цього скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій, в підтвердження факту наявності у ТОВ "Морський клуб ТЦФ" доступу до спірних приміщень, послались на акт приймання-передачі державного нерухомого майна від 01.03.2016 у якому зазначено, що він укладений до договору про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005, однак матеріали справи не містять доказів укладення у 2016 році будь-якого договору про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005, а відтак, підписаний 01.03.2016 акт до неукладеного договору не є допустимим доказом.

Позиція інших учасників справи

12. Відповідач 1 подав відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

13. Третя особа подала відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін

14. Відповідач 2 не надав відзив на касаційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.

Розгляд клопотань

15. 30.03.2023 на офіційну електронну адресу Касаційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення слухання справи № 916/1932/2, яке не містить кваліфікованого електронного підпису, про що складено начальником відділу опрацювання документів управління забезпечення автоматизованого документообігу суду відповідну довідку від 30.03.2023 № 12.

16. Враховуючи відсутність кваліфікованого електронного підпису та з огляду на приписи ГПК України Верховний Суд залишає без розгляду вказане клопотання.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

17. 20.09.2005 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № ДФ-28 (далі - договір № ДФ-28 від 20.09.2005), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом (об`єкт оренди), а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 81 - малий елінг; 96 - великий елінг; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі; 16 - магазин; 20 - склад магазину; 41, 42 - вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 - душова; 50, 46, 47 - туалети; 38 - кладова; 34, 24 - диспетчерські; 15, 16, 17, 25 - офіс; 23 - коридор; 26, 27, 28 - приміщення; 12 - кімната для переговорів; 13 - кухня, 11 - кают-компанія; 18, 22 - вмивальня; 19, 21 - туалети; 20 - ванна, загальною площею 2084,8 кв. м; 54/1000 холу - 8, що перебувають на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт", розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

18. В силу пункту 1.2 договору № ДФ-28 від 20.09.2005 згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Інюг Експертиза", вартість об`єкту оренди станом на 14.07.2005 становить 1 563 000 грн.

19. Пунктом 1.3 договору № ДФ-28 від 20.09.2005 передбачено, що мета використання об`єкту оренди - для розміщення офісу, кают-компанії, зберігання та сервісного обслуговування яхт (інше використання нерухомого майна).

20. Орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна. Обчислення строку договору починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Передача об`єкту оренди в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на об`єкт оренди. Власником об`єкту оренди залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди. Об`єкт оренди залишається на балансі Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" з зазначенням того, що цей об`єкт є орендованим (пункти 2.1, 2.2, 2.4 договору № ДФ-28 від 20.09.2005).

21. За умовами пункту 2.3 договору № ДФ-28 від 20.09.2005 передача об`єкту оренди в оренду здійснюється за станом та за вартістю, визначеними згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Інюг Експертиза"; вартість об`єкту оренди станом на 14.07.2005 становить 1 563 000 грн.

22. У пункті 3.1 договору № ДФ-28 від 20.09.2005 визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 75 від 19.01.2000, і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку (липень 2005 року): 13 064,08 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

23. Згідно з пунктами 3.2-3.4, 3.6, 3.7 договору № ДФ-28 від 20.09.2005 орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2005 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (липень 2005 року) на індекси інфляції серпня, вересня 2005 року включно. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Орендна плата перераховується орендарем до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% та 30% щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем. Одночасно копії платіжних доручень на перерахування орендної плати до державного бюджету 70% та 30% балансоутримувачу надсилається орендарем орендодавцеві. Розмір орендної плати підлягає перерахунку на вимогу однієї із сторін у разі змін чинного законодавства, Методики її розрахунку, змін цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України. Якщо орендар протягом трьох місяців підряд не вносить орендну плату, визначену пунктом 3.1, орендодавець має право ставити питання про розірвання цього договору оренди у судовому порядку та повернення об`єкту оренди.

24. Відповідно до пунктів 5.2, 5.8 договору № ДФ-28 від 20.09.2005 орендар зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату, а також укласти з балансоутримувачем об`єкту оренди договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання об`єкту оренди, надання комунальних послуг орендарю.

25. В силу пункту 7.1 договору № ДФ-28 від 20.09.2005 орендодавець зобов`язується за участю балансоутримувача передати орендарю в оренду об`єкт оренди згідно з цим договором по акту приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

26. Пунктом 9.3 договору № ДФ-28 від 20.09.2005 визначено, що орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди та (або) відшкодування збитків у разі: а) орендар передав об`єкт оренди у користування у суборенду; б) орендар своїми діями створює загрозу пошкодження об`єкту оренди; в) не здійснив страхування об`єкту оренди відповідно до пункту 5.5 та не застрахував об`єкт оренди у подальшому на весь термін дії цього договору; г) затримання сплати орендної плати протягом 3-х місяців підряд; д) зміни мети використання орендарем об`єкту оренди без дозволу орендодавця та балансоутримувача; є) перешкоджання або протидії орендодавцю та балансоутримувачу у проведенні перевірки використання, збереження об`єкту оренди та умов виконання договору; ж) не укладання орендарем договору з балансоутримувачем про відшкодування витрат щодо комунальних послуг; з) невиконання вимог протипожежної безпеки.

27. Цей договір укладено терміном до 20.09.2012 включно та діє з моменту його підписання сторонами. Умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну його дії, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язань. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається поновленим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором за умови погодження Міністерства транспорту та зв`язку України (пункти 10.1, 10.2, 10.9 договору № ДФ-28 від 20.09.2005).

28. Договір № ДФ-28 від 20.09.2005 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д. Г. та зареєстрований в реєстрі за № 2592.

29. 20.09.2005 на виконання вищенаведеного договору Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" та Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт" було підписано відповідний акт приймання-передачі, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування об`єкт оренди.

30. В подальшому 20.06.2007 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" було укладено договір № ДФ-28/1 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 (обліковий номер договору № ), відповідно до якого, зокрема, пункти 3.1, 3.2 договору № ДФ-28 від 20.09.2005 викладено в наступній редакції: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 27.12.2006 № 1846) і становить без урахування ПДВ за місяць розрахунку грудень 2006 року: 22 627 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. 3.2. Орендна плата за місяць оренди січень 2007 року визначається шляхом коригування орендної плати за місяць оренди грудень 2006 року на індекс інфляції за січень 2007 року включно". Розділ 5 "Обов`язки орендаря" договору № ДФ-28 від 20.09.2005 доповнено абзацом наступного змісту: "Протягом місяця з моменту підписання цих змін сплатити орендну плату, визначену у пункті 2 цих змін, починаючи з 01.01.2007, у повному обсязі у співвідношенні, визначеному зазначеним договором оренди". Ці зміни діють з 01.01.2017, є невід`ємною та складовою частиною договору № ДФ-28 від 20.09.2005, а розрахунок плати за оренду державного нерухомого майна від 20.09.2005 до договору № ДФ-28 від 20.09.2005 вважається таким, що втратив чинність.

31. 05.03.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса" (попередня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ") укладено договір № ДФ-28/2 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, на підставі якого, зокрема, змінено преамбулу договору № ДФ-28 від 20.09.2005 та викладено пункти 3.1, 3.2 останнього в наступній редакції: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 27.12.2006 № 1846) і становить без врахуванням ПДВ за базовий місяць розрахунку - грудень 2006 року: 22 627 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. 3.2. Орендна плата за поточний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць оренди на індекс інфляції поточного місяця включно".

32. На виконання договору № ДФ-28/2 від 05.03.2009 сторонами цього договору 05.03.2009 було підписано акт приймання-передачі об`єкта оренди.

33. Договором від 06.07.2010 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009", було змінено преамбулу договору № ДФ-28 від 20.09.2005, викладено окремі пункти останнього в новій редакції, у тому числі пунктом 10.1 вказаного договору оренди продовжено його дію до 06.07.2015, а договором № ДФ-28/4 від 13.06.2013 про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005 (обліковий номер 4) погоджено зміну балансоутримувача з Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" на його правонаступника в частині майна, прав та обов`язків відповідно до розподільчого балансу - Державне підприємство "Адміністрація морських портів України".

34. 06.11.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" укладено договір про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 (обліковий номер договору № ), відповідно до якого пункти 1.1. 1.2, 2.3, 2.4, 3.1 та 12.2 договору № ДФ-28 від 20.09.2005 викладені в новій редакції, зокрема:

- "1.1. Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом (надалі - об`єкт оренди), а саме: частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 96 - великий елінг; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі: 41, 42 - вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 - душова; 46, 47, 50 - туалети; 38 - кладова: 24,34 - диспетчерські; 15, 16, 17, 25 - офіс; 27 - приміщення: 18, 22 - вмивальні; 19, 21 - туалети; 20 - ванна; загальною площею 1 457,5 кв. м, 54/1000 частин холу - 8, що перебувають на балансі ДП "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) (надалі - балансоутримувач), розташованих за адресою: місто Одеса, вулиця Приморська, 6. Об`єкт оренди належить державі в особі Верховної Ради України на підставі Свідоцтва про право власності (серія ЯЯЯ № 061660), виданого 07.06.2005 Виконавчим комітетом Одеської міської ради; право власності зареєстроване 09.04.2013 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 737979, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2704796, виданим 20.04.2013 Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області";

- "1.2. Згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена ТОВ "Інюг Експертиза", вартість об`єкту оренди станом на 14.07.2005 становить: 1 093 821,77 грн";

- "2.3. Передача об`єкту оренди в оренду здійснюється за станом та за вартістю, визначеними згідно з незалежною оцінкою вартості об`єкту оренди, що була проведена ТОВ "Інюг Експертиза", вартість об`єкту оренди станом на 14.07.2005 становить: 1 093 821,77 грн";

- "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (зі змінами та доповненнями) і становить без урахування ПДВ за базовий місяць розрахунку - серпень 2013 року: 28 696,41 грн. Орендна плата за місяць оренди листопад 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за місяць серпень 2013 року на індекс інфляції вересня 2013 року, жовтня 2013 року та листопада 2013 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством".

35. 06.11.2013 на виконання вищенаведеного договору про внесення змін до договору № ДФ-28 від 20.09.2005 були підписані відповідні акти, а саме:

- акт б/н від 06.11.2013 прийому-передачі (повернення) майна до договору оренди від 20.09.2005 нерухомого майна, що належить до державної власності (обліковий номер договору № ), за яким орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009") передає, а балансоутримувач (Державне підприємство "Адміністрація морських портів України") приймає у подальше господарське відання державне нерухоме майно: 23 - коридор 20,4 кв. м, 26, 28 - приміщення 37,4 кв. м, 11 - кают-компанія 98,2 кв. м, 12 - кімната для переговорів 48,6 кв. м, 13 - кухня 17,5 кв. м, 16 - магазин 35,8 кв. м, 20 - склад магазину 26,2 кв. м, малий елінг (літера Б) 343,2 кв. м, загальною площею 627,3 кв. м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6;

- акт б/н від 06.11.2013 приймання-передачі державного нерухомого майна, на підставі якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом (об`єкт оренди), а саме: частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 96 - великий елінг 952 кв. м; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі 193,3 кв. м; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі 92,2 кв. м; 41, 42 - вмивальня 29,1 кв. м; 43, 44, 45, 48, 49 - душова 10 кв. м; 50, 46, 47 - туалети 7,9 кв. м; 38 - кладова 15,5 кв. м; 34, 24 - диспетчерські 48,5 кв. м; 15, 16, 17, 25 - офіс 86,8 кв. м; 27 - приміщення 14,9 кв. м; 18, 22 - вмивальня 2,7 кв. м; 19, 21 - туалети 2,3 кв. м; 20 - ванна 2,3 кв. м, загальною площею 1 457,5 кв. м, 54/1000 частин холу - 8, що перебувають на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

36. Договором № ДФ-28/6 від 04.09.2014 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 (обліковий номер договору № ), укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009", пункти 3.1, 3.2 договору № ДФ-28 від 20.09.2005 викладено в наступній редакції: "3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 № 786 (зі змінами та доповненнями) і становить без врахуванням ПДВ: за базовий місяць розрахунку - серпень 2011 року: 41 515,36 грн; за базовий місяць розрахунку - жовтень 2013 року: 29 153,27 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. 3.2. Орендна плата за місяць оренди листопад 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за місяць жовтень 2013 року на індекс інфляції листопада 2013 року".

37. Згідно з актом б/н від 29.09.2014 прийому-передачі (повернення) майна до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 20.09.2005 (обліковий номер договору № ) орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009") передає, а балансоутримувач (Державне підприємство "Адміністрація морських портів України") приймає у подальше господарське відання державне нерухоме майно: частину комплексу будівель морському вокзалу: у літ "Б": 96 - великий елінг; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі; 41, 42 - вмивальня; 43, 44, 45, 48, 49 - душова; 46, 47, 50 - туалети; 38 - кладова; 24, 34 - диспетчерські; 27 - приміщення; 18, 22 - вмивальні; 19, 21 - туалети; 20 - ванна, загальною площею 1 370,70 кв. м; 54/1000 частин холу - 8 (4,96 кв. м), розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6; частину комплексу будівель морського вокзалу: у літ "Б": 15, 16, 17, 25 - офіс загальною площею 86,8 кв. м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6. При цьому у даному акті зазначено про те, що з моменту його підписання сторони не мають жодних претензій щодо складу та стану вищевказаного майна, а також взаємних розрахунків за його платне використання.

38. Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.07.2015 у справі № 916/1878/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.10.2015, частково задоволено позов засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області, Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" про визнання недійсними угод та скасування актів прийому-передачі майна; визнано недійсними угоду від 29.09.2014 про розірвання договору № КД-7786 від 01.09.2005 та угоду від 29.09.2014 про розірвання договору № КД-4761 від 26.12.2003, укладені між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009"; в решті вимог відмовлено.

39. Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі № 916/4494/15, яке набрало законної сили та є чинним, задоволено позов засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" ОСОБА_1 ; визнано договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 (обліковий номер договору ), укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009", поновленим на строк і умовах, передбачених договором оренди від 20.09.2005 (обліковий номер ) з дати набрання судового рішення законної сили; зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області здійснити передачу майна на підставі акту прийому-передачі згідно з договором оренди нерухомого майна від 20.09.2005 (обліковий номер договору ), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009".

40. 04.01.2016 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі № 916/4494/15 місцевим господарським судом видано відповідний наказ.

41. 01.03.2016 між Регіональним відділення Фонду державного майна України в Одеській області, Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" було підписано акт від 01.03.2016 приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) до договору від "- .- .-" року про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009", відповідно до якого орендодавець (Регіональне відділення Фонду державного майна України по одеській області) передає, а орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009") приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 81 - малий елінг 343,2 кв. м; 96 - великий елінг - 952 кв. м; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі 193,3 кв. м; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі 92,2 кв. м; 16 - магазин 35,8 кв. м; 20 - склад магазину 26,2 кв. м; 41, 42 - вмивальня 29,1 кв. м; 43, 44, 45, 48, 49 - душова 10 кв. м; 50, 46, 47 - туалети 7,9 кв. м; 38 - кладова 15,5 кв. м; 34, 24 - диспетчерські 48,5 кв. м; 15, 16, 17, 25 - офіс 86,8 кв. м; 23 - коридор 20,4 кв. м; 26, 27, 28 - приміщення 52,3 кв. м; 12 - кімната для переговорів 48,6 кв. м; 13 - кухня 17,5 кв. м; 11 - кают-компанія 98,2 кв. м; 18, 22 - вмивальня 2,7 кв. м; 19, 21 - туалети 2,3 кв. м; 20 - ванна 2,3 кв. м, загальною площею 2 084,8 кв. м; 54/1000 холу 8 - 4,96 кв. м, що перебувають на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6.

42. В адресованому Товариству з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009" листі № 33А/589 від 15.04.2016 Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" повідомило про необхідність укладення договорів про відшкодування витрат на утримання об`єкта оренди, надання комунальних послуг.

43. 21.04.2016 на адресу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" надійшло звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009", в якому останнє просило, зокрема, вжити заходи для укладення з ним щодо об`єктів оренди відповідних договорів про надання комунальних послуг.

44. 01.06.2016 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (власник мереж) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009" (користувач) укладено договір про спільне використання електричних мереж № 1590-П-ОДФ-16, відповідно до пункту 1.1 якого власник мереж зобов`язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору. Власник мереж забезпечує передачу електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених додатком № 1 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін".

45. Пунктом 10.5 вищезазначеного договору визначено, що останній набирає чинності з дня його підписання і скріплення печатками сторін (за наявності) та укладається на строк до 31.12.2016. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України. Згідно зі статтею 631 Цивільного кодексу України умови цього договору розповсюджуються на взаємовідносини сторін, які виникли до його укладання, а саме: з 01.03.2016.

46. 03.06.2016 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009" (замовник) укладено договір про відшкодування експлуатаційних витрат № 1595-П-ОДФ-16, за умовами пункту 1.1 якого виконавець надає послуги з централізованого холодного і гарячого водопостачання на об`єкти замовника, також з централізованого водовідведення (прийом стічних вод холодного і гарячого водопостачання, ненормативно-очищених стічних вод, що скидаються замовником у систему каналізації виконавця), теплопостачання відповідно з додатком № 1 "Перелік об`єктів замовника".

47. В силу підпункту 2.5.1 пункту 2.5 вказаного вище договору замовник має право на забезпечення тепловою енергією, холодною та гарячою водою, якість якої відповідає ДСанПіН 2.2.4-171-10 "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною".

48. Цей договір укладається на строк до 31.12.2016, набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками сторін (в разі наявності). Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якою зі сторін у порядку, визначеному законодавством України. Згідно зі статтею 631 Цивільного кодексу України умови цього договору розповсюджуються на взаємовідносини сторін, які виникли до його укладання, а саме: з 01.03.2016 (пункт 7.4 вищенаведеного договору).

49. В подальшому між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009" укладено договір про відшкодування експлуатаційних витрат № 1805-П-ОДФ-16 від 08.11.2016, положення якого в цілому відповідають умовам раніше укладеного договору про відшкодування експлуатаційних витрат № 1595-П-ОДФ-16 від 03.06.2016, на строк до 31.12.2017. При цьому сторони дійшли згоди розірвати договір № 1595-П-ОДФ-16 від 03.06.2016 у зв`язку з підписанням нового договору № 1805-П-ОДФ-16 від 08.11.2016.

50. 21.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ" укладено договір добровільного страхування майна юридичних осіб, а саме: майна, яке було передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009" у користування за договором оренди № ДФ-28 від 20.09.2005.

51. 08.11.2016 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (власник мереж) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009" (користувач) укладено договір про спільне використання електричних мереж № 1806-П-ОДФ-16, згідно з пунктом 1.1 якого власник мереж зобов`язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору. Власник мереж забезпечує передачу електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених додатком № 1 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін".

52. У пункті 10.5 вказаного вище договору узгоджено, що цей договір укладається на строк до 31.12.2016, набирає чинності з дня його підписання, скріплення печатками сторін (за наявності) та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України. Договір про спільне використання електричних мереж № 1590-П-ОДФ-16 від 01.06.2016 припиняє дію з моменту підписання цього договору.

53. 04.04.2017 посадовими особами Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області за участю директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009" ОСОБА_1. було проведено огляд приміщень, переданих у користування на підставі договору № ДФ-28 від 20.09.2005, за результатами якого складено відповідний акт обстеження б/н, з якого вбачається, що орендовані приміщення використовуються Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009" в повному обсязі для здійснення своєї діяльності. Даний акт обстеження підписаний вищенаведеними особами без зауважень.

54. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.05.2018 у справі № 916/4494/15 роз`яснено ОСОБА_1 , що договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 (обліковий номер ) визнано поновленим з дати набрання судового рішення законної сили, а саме: 04.01.2016 на умовах договору оренди від 20.09.2005; роз`яснено ОСОБА_1 , що поновлений рішенням суду 14.12.2015 у справі № 916/4494/15 договір оренди нерухомого майна від 20.09.2005 укладено між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009".

55. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.11.2018 у справі № 916/4494/15 задоволено заяву ОСОБА_1 та вирішено видати йому дублікат наказу Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 про зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області здійснити передачу майна на підставі акту прийому-передачі згідно з договором оренди нерухомого майна від 20.09.2005 (обліковий номер договору ), укладеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009".

56. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2019 у справі № 916/4494/15 частково задоволено заяву ОСОБА_1 про внесення виправлень до дублікату наказу від 04.01.2016; викладено дублікат наказу Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 у даній справі в редакції, зазначеній у резолютивній частині вказаної ухвали, відповідно до якої, зокрема, стягувачем за цим наказом виступає Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" в особі ОСОБА_1 .

57. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2019 у справі № 916/4494/15, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 19.09.2019, задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Морський клуб ТЦФ" в особі ОСОБА_1 на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні № 58603506 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 у справі № 916/4494/15; скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 58603506, винесену 22.05.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

58. В підписаних посадовими особами Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області актах б/н від 23.10.2019 та б/н від 01.07.2020, складених за результатами обстеження об`єктів, які знаходяться в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" на підставі договору оренди № ДФ-28 від 20.09.2005, зазначено, що об`єкт оренди використовується Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" в повному обсязі для провадження своєї діяльності.

59. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 у справі № 916/4494/15 було задоволено заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях № 10-07-01099 від 10.10.2019 та визнано наказ Господарського суду Одеської області від 04.01.2016 у справі № 916/4494/15 таким, що не підлягає виконанню.

60. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019, яка набрала законної сили та є чинною, ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.10.2019 у справі № 916/4494/15 скасовано та відмовлено у задоволенні заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях від 10.10.2019 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

61. Дана постанова мотивована тим, що обов`язок передати майно на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі № 916/4494/15 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях не виконано, оскільки підписаний Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" акт від 01.03.2016 приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Одеського морського порту) до договору від "- .- .-" року про внесення змін до договору оренди від 20.09.2005, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009", відповідно до якого орендодавець (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області) передає, а орендар (Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009") приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, що не є цілісним майновим комплексом, а саме: 54/1000 комплексу будівель морського вокзалу: у літ. "Б": 81 - малий елінг 343,2 кв. м; 96 - великий елінг - 952 кв. м; 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 97, 98, 99, 100 - рундуки на першому поверсі 193,3 кв. м; 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62 - рундуки на другому поверсі 92,2 кв. м; 16 - магазин 35,8 кв. м; 20 - склад магазину 26,2 кв. м; 41, 42 - вмивальня 29,1 кв. м; 43, 44, 45, 48, 49 - душова 10 кв. м; 50, 46, 47 - туалети 7,9 кв. м; 38 - кладова 15,5 кв. м; 34, 24 - диспетчерські 48,5 кв. м; 15, 16, 17, 25 - офіс 86,8 кв. м; 23 - коридор 20,4 кв. м; 26, 27, 28 - приміщення 52,3 кв. м; 12 - кімната для переговорів 48,6 кв. м; 13 - кухня 17,5 кв. м; 11 - кают-компанія 98,2 кв. м; 18, 22 - вмивальня 2,7 кв. м; 19, 21 - туалети 2,3 кв. м; 20 - ванна 2,3 кв. м, загальною площею 2 084,8 кв. м; 54/1000 холу 8 - 4,96 кв. м, що перебувають на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 6, не є належним стосовно обставин виконання саме рішення Господарського суду Одеської області від 14.12.2015 у справі № 916/4494/15, адже його зміст не свідчить, що він складався та підписувався саме на виконання зазначеного рішення місцевого господарського суду або виданого останнім на його виконання наказу № 916/4494/15 від 04.01.2016.

62. 10.09.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було прийнято постанову, якою відкрито виконавче провадження № 63004540 з виконання дублікату наказу Господарського суду Одеської області № 916/4494/15 від 04.01.2016.

63. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях листом № 11-06-04086 від 21.09.2020 повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", Одеську філію Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про організацію 24.09.2020 підписання акту приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до договору оренди від 20.09.2005, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (минула назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009").

64. До вказаного листа Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях було додано проект акту приймання-передачі державного нерухомого майна в оренду, який в подальшому 30.09.2020 було підписано орендодавцем та орендарем, у той час як зі сторони Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", як балансоутримувача державного майна, даний акт підписаний не був. З огляду на оформлення та підписання сторонами договору оренди вищенаведеного акту, 06.11.2020 державним виконавцем було прийнято постанову про закриття виконавчого провадження з виконання наказу № 916/4494/15 від 04.01.2016.

65. Листом № 2249/19-01-06/Вих/19 від 24.09.2020 Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" повідомило Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях про те, що державне нерухоме майно, вказане у запропонованому регіональним відділенням акті приймання-передачі, вже було передано у фактичне користування орендаря на підставі акту приймання-передачі від 01.03.2016, у зв`язку з чим об`єкт оренди вже перебуває у користуванні останнього. При цьому, Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" надано власний проект акту приймання-передачі, в якому запропоновано вказати про фактичне перебування майна у користуванні Товариство з обмеженою відповідальністю "Яхт клуб "Одеса-2009" з 01.03.2016.

66. В адресованому Одеській філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" листі № 0527/21/2 від 27.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" просило вжити невідкладних заходів для підписання акту приймання-передачі державного нерухомого майна до договору оренди № ДФ-28 від 20.09.2005, а також для забезпечення електро- та водопостачання об`єкту оренди за вказаним договором.

67. У листі № 11-06-03427 від 21.07.2021 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях повідомило Одеську філію Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про те, що, враховуючи невиконання орендарем своїх зобов`язань за договором оренди № ДФ-28 від 20.09.2005, керуючись вимогами статті 782 Цивільного кодексу України, останнє звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" з відповідним повідомленням про відмову від зазначеного договору оренди, при цьому дане повідомлення було надано орендарю особисто 29.06.2021, у зв`язку з чим вищенаведене регіональне відділення вважає договір оренди № ДФ-28 від 20.09.2005 розірваним.

68. З копії повідомлення № 11-06-02977 від 22.06.2021 про відмову від договору оренди вбачається, що воно було отримано ОСОБА_1 29.06.2021, про що свідчить відповідна розписка останнього.

69. В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" звернулося до Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" з листом № 0810/21 від 10.08.2021, в якому просило надати відповідь на раніше порушене товариством питання про вжиття невідкладних заходів для підписання акту приймання-передачі державного нерухомого майна до договору оренди № ДФ-28 від 20.09.2005, а також для забезпечення електро- та водопостачання об`єкту оренди за вказаним договором.

70. Судами також встановлено, що між сторонами даної справи існувала низка судових спорів, що підтверджується, зокрема:

- рішенням Господарського суду Одеської області від 15.05.2017 у справі № 916/3089/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.07.2018, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість з орендної плати у розмірі 74 808,04 грн, пеню у сумі 2 243,23 грн та 3% річних у розмірі 226,88 грн;

- рішенням Господарського суду Одеської області від 10.10.2017 у справі № 916/1570/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2018, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість в сумі 249 278,94 грн, пеню в сумі 17 685,82 грн та 3% річних в сумі 2 035,68 грн;

- рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2017 у справі № 916/2536/16, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість за договором № ДФ-28 від 20.09.2005 у розмірі 43 676,34 грн, пеню у розмірі 8 310,77 грн та 3% річних у розмірі 733,42 грн;

- постановою Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2018 у справі № 916/2536/16, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість за договором оренди № ДФ-28 від 20.09.2005 у розмірі 95 610,49 грн в якості основного боргу, пеню в сумі 9 444,31 грн та 3% річних в сумі 816,52 грн;

- рішенням Господарського суду Одеської області від 26.07.2017 у справі № 916/342/17, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" заборгованість з орендної плати у розмірі 112 312,06 грн, пеню у сумі 3 925,67 грн та 3% річних у розмірі 420,61 грн;

- рішенням Господарського суду Одеської області від 30.09.2020 у справі № 916/1251/19, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2021, відмовлено у задоволенні позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" про стягнення боргу за договором № ДФ-28 від 20.09.2005;

- рішенням Господарського суду Одеської області від 19.11.2020 у справі № 916/2051/20, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021, відмовлено у задоволенні позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" про стягнення боргу за договором № ДФ-28 від 20.09.2005.

71. Також суди зазначили, що рішенням Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі № 916/542/18, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021, відмовлено у задоволенні позову заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський Клуб ТЦФ" про стягнення 1 438 952,58 грн заборгованості за договором № ДФ-28 від 20.09.2005, розірвання вказаного договору та зобов`язання повернути передане на його підставі майно та у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський Клуб ТЦФ", Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, прокуратури Одеської області про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

72. Постановою Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 916/542/18 частково задоволено касаційні скарги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та заступника керівника Одеської обласної прокуратури; скасовано постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 та рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 скасовано; справу № 916/542/18 направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Позиція Верховного Суду

73. Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та відзивах, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

74. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

75. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

76. Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

77. Відповідно до частин першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

78. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

79. Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

80. У підпунктах 11.82 - 11.85 постанови від 09.02.2022 у справі № 910/6939/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

81. Отже, відсутність порушеного права у позивача зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

82. Так, суди попередніх інстанцій встановили, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 послався на порушення його корпоративних прав, як засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", внаслідок безпідставної відмови Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" від підписання акту приймання-передачі державного майна, наданого Товариству з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" у користування на підставі договору № ДФ-28 від 20.09.2005. Крім того, позивач зазначав про протиправну неможливість використання Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" об`єкту оренди за вказаним договором у зв`язку з відсутністю електро-, водо- та теплопостачання орендованого майна, а також зникненням з орендованих приміщень меблів, обладнання та іншого рухомого майна, яке знаходилось у них станом на дату їх повернення Державному підприємству "Адміністрація морських портів України".

83. Частиною першою статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

84. У корпоративних відносинах об`єктом захисту є корпоративні права учасника товариства.

85. Дослідивши зміст спірних правовідносин, суди попередніх інстанцій встановили, що останні виникли у зв`язку з неможливістю, за твердженням позивача, реалізації прав орендаря за договором № ДФ-28 від 20.09.2005 у зв`язку з чиненням Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" протиправних перешкод у вигляді не підписання останнім акту приймання-передачі державного нерухомого майна до вказаного договору оренди та не забезпечення електро-, водо- та теплопостачання об`єкту оренди, при цьому суд апеляційної інстанції зауважив, що орендарем за договором № ДФ-28 від 20.09.2005 є юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", у той час як ОСОБА_1 не є стороною даного договору.

86. Так, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що договір № ДФ-28 від 20.09.2005 не спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ОСОБА_1 , права та обов`язки останнього як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" встановлюються законом та статутом товариства, а не договором.

87. При цьому, у спірних правовідносинах носієм прав та обов`язків орендаря за договором № ДФ-28 від 20.09.2005 виступає безпосередньо сама сторона цього договору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" як юридична особа, що самостійно здійснює свою господарську діяльність, при цьому цей спір не має ознак корпоративного та жодним чином не стосується корпоративних відносин та корпоративних прав учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ".

88. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спір у цій справі фактично існує між Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", як орендарем за договором № ДФ-28 від 20.09.2005, та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України", як балансоутримувачем об`єкта оренди за вказаним договором, і не впливає на права та обов`язки ОСОБА_1 , як учасника вказаного товариства, внаслідок чого останній не є, відповідно, і учасником спірних правовідносин у даній справі.

89. Так, відповідно до статей 509, 510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

90. Згідно зі статтями 92, 97 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

91. Відповідно до статті 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

92. Згідно зі статтею 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

93. З наведених норм права вбачається, що за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуває таке товариство як сторона договору. При цьому, правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників цього товариства жодним чином не змінюється.

94. З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що спір у цій справі стосується реалізації прав ТОВ "Морський клуб ТЦФ", як орендаря за договором № ДФ-28 від 20.09.2005 і не впливає на права та обов`язки ОСОБА_1 , як учасника вказаного товариства, та зауважує, що доводи касаційної скарги не спростовують їх обґрунтованості.

95. Верховний Суд також бере до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої акціонер (учасник) юридичної особи, навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи (див., зокрема, рішення у справі «Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки» (Credit and Industrial Bank v. the Czech Republic), заява № 29010/95 від 20 травня 1998 року; рішення у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (Case of Terem LTD, Chechetkin and Olius v. Ukraine), заява № 70297/01, пункти 28 - 30, від 18 жовтня 2005 року; рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 30, від 21 грудня 2017 року). При цьому навіть у разі, якщо юридичну особу було ліквідовано, Європейський суд з прав людини розглядає справи за заявою саме такої юридичної особи, допускаючи її представництво в особі акціонера (учасника), якщо юридична особа не може брати участь у справі в особі своїх органів (рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 1 резолютивної частини від 21 грудня 2017 року).

96. Враховуючи висновки судів про відсутність порушених прав та інтересів позивача, що є самостійною підставою для відмови у позові, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

97. Разом з цим, в контексті доводів касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій приписів частини четвертої статті 75 ГПК України та неврахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 910/17942/19 та від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

98. За змістом частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

99. Згідно з усталеними висновками Верховного Суду (зокрема постанови від 26.11.2019 у справі № 922/643/19, від 10.12.2019 у справі № 910/6356/19, від 31.05.2022 у справі № 910/18584/20) преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

100. Водночас при застосовуванні частини четвертої статті 75 ГПК України варто враховувати, що преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 910/19256/16).

101. Відповідно до приписів частини сьомої статті 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

102. Звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Господарські суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях у інших господарських справах.

103. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених статтею 75 ГПК України, учасник господарського процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами встановленими ГПК України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

104. Отже, звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру. Господарський суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин, у тому числі (а не виключно) з урахуванням преюдиційних обставин повинен самостійно оцінювати обставини (факти), які є предметом судового розгляду в конкретній справі та ухвалити рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 910/5814/17, від 07.02.2023 у справі № 905/125/20.

105. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

106. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

107. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

108. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

109. Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

110. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

111. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

112. Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

113. Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом, зокрема, у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

114. Так, вирішуючи спір у цій справі, суди попередніх інстанцій врахували наведені норми процесуального закону та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і у сукупності дійшли відповідних висновків. При цьому, посилання скаржника на викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 910/17942/19 та від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16 висновки є необґрунтованими, носять виключно декларативний характер та фактично зводяться до намагання скаржника здійснити переоцінку доказів та прохання надати нову оцінку доказам у справі, що в силу вимог статті 300 ГПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду.

115. З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій з наведеної скаржником підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

116. Щодо оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України колегія суддів зазначає таке.

117. Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

118. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

119. Відповідно до частини першої та другої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

120. Недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Відповідно, тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.07.2022 у справі № 904/3860/19, від 02.03.2021 у справі № 922/2319/20, від 16.02.2021 у справі № 913/502/19, від 13.08.2020 у справі № 916/1168/17, від 16.02.2021 у справі № 913/502/19, від 16.03.2021 у справі № 905/1232/19.

121. Саме лише посилання скаржника на те, що суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів без належного обґрунтування, не можуть ставити під сумнів судове рішення, прийняте відповідно до вимог статті 236 ГПК України.

122. При цьому у справі, яка переглядається скаржником не доведено наявність порушень, встановлених законом, щодо порядку одержання доказів, що мають наслідки визнання їх недопустимими. Відповідно скаржником не доведено того факту, що судом апеляційної інстанції для встановлення обставин, що мають суттєве значення, застосовані недопустимі докази у справі.

123. В той же час, доводи скаржника про те, що досліджені судом апеляційної інстанції докази є недопустимими доказами, фактично зводяться до необхідності вирішення питання щодо належності доказу, тобто переоцінки його змісту, що виходить за межі визначених статтею 300 ГПК України повноважень суду касаційної інстанції.

124. Скаржник помилково ототожнює категорії належності та допустимості доказів та не враховує вимоги частини другої статті 86 ГПК України, відповідно до якої саме суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

125. Верховний Суд звертає увагу, що саме лише прагнення скаржника здійснити нову переоцінку висновків судів попередніх інстанцій та перевірку обставин цієї справи з урахування його власних висновків щодо поданих доказів також не є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки, як вже зазначалося, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

126. При цьому, встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).

127. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, не підтвердилася під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень господарських судів попередніх інстанцій з цієї підстави.

128. За таких обставин, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судами фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги та про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

129. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішенні судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

130. Згідно положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

131. Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування прийнятих у справі судових рішень.

132. За таких обставин, доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення і постанова- без змін.

Розподіл судових витрат

133. Враховуючи те, що позивач в силу приписів пункту 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, касаційний суд за правилами статті 129 ГПК України не здійснює розподіл судових витрат за подання касаційної скарги

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 та рішення Господарського суду Одеської області від 07.12.2021 у справі № 916/1932/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. А. Кролевець

Судді О. М. Баранець

В. І. Студенець