РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.04.2023Справа № 910/1628/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» (вул. Київська, 21, Київська обл., 08700; ідентифікаційний код 32152706)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» (вул. Грінченка Миколи, буд. 4, м. Київ, 03038; ідентифікаційний код 43016569)

про стягнення 104 610, 67 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне підприємство «Обухівміськвторресурси» (далі за текстом - ПП «Обухівміськвторресурси», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» (далі за текстом - ТОВ «Паверсток», Відповідач) про стягнення надмірно сплачених грошових коштів в розмірі 104 610, 67 грн на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України).

В обґрунтування заявлених позовних вимог, Позивач зазначає, що між сторонами укладено договір № 32325 про постачання електричної енергії споживачу від 28.07.2021 (далі за текстом - Договір) в період дії якого Відповідачем складено акти на суму 3 115 849, 27 грн при тому що загальна сума сплачених Позивачем грошових коштів за Договором є більшою та становить 3 147 630, 07 грн, у зв`язку з чим різниця між вартістю поставленої електроенергії та сумою фактично сплачених коштів становить 31 780, 27 грн.

Крім того, Позивачем зазначається, що за наслідками проведеного фінансового аудиту оплат за Договором встановлено необґрунтоване завищення Відповідачем поставленої електроенергії за період дії Договору за визначеними Позивачем актами надання послуг, що разом з сумою переплати складає 104 610, 67 грн.

Так, Позивач зазначає, що грошова сума в розмірі 104 610, 67 за своєю правовою природою є попередньою оплатою за товар (електроенергію), який не був поставлений Позивачу і з огляду на положення пункту 13.6. Договору та статті 1212 ЦК України підлягає поверненню.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва суду від 06.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала від 06.02.2023 направлялася на офіційну адресу Відповідача поштовим повідомленням № 701, однак конверт повернувся на адресу суду не врученим із зазначенням причин: «За закінченням терміну зберігання».

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) закріплено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали господарського суду міста Києва від 06.02.2023 у справі № 910/1628/23 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2021 між Позивачем (Споживач) та Відповідачем (Постачальник) укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу Постачальником та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком 1 до цього Договору.

Відповідно до пункту 2.1. Договору Постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно пункту 3.1. Договору датою початку постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь якому випадку не раніше строку початку дії Договору.

Згідно пункту 5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Відповідно до пункту 5.5. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюється на поточний рахунок Постачальника із спеціальним режимом використання.

Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Поточний рахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни (пункт 5.6 Договору).

Відповідно до пункту 5.6. Договору оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем.

Відповідно до пункту 13.1. Договору останній укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) Постачальника. Цей Договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань.

Пунктом 2.1. комерційної пропозиції «Базова - Б» - Додаток № 2 до Договору визначено, що ціна за грн. за 1 кВт. год. без ПДВ для розрахункового періоду визначається за формулою: Ці=Ц (рдн. - 1%) + Цп+Т+Р. Визначення складових вказаної формули наведено у Додатку № 2.

28.07.2022 Споживачем підписано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу (Додаток №1 до Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем в межах дії Договору складені акти надання послуг загалом на суму 3 115 849, 27 грн, а саме:

- № 036021091 від 30.09.2021 на суму 357 425, 36 грн;

- № 036021101 від 30.10.2021 на суму 466 369, 84 грн;

- № 036021111 від 30.11.2021 на суму 502 696, 60 грн;

- № 036021121 від 31.12.2021 на суму 512 246, 08 грн;

- № 036022011 від 30.01.2022 на суму 464 522, 16 грн;

- № 036022021 від 28.02.2022 на суму 181 421, 58 грн;

- № 036022031 від 30.03.2022 на суму 183 770, 51 грн;

- № 036022041 від 30.04.2022 на суму 219 339, 92 грн;

- № 036022051 від 31.05.2022 на суму 228 057, 22 грн.

Згідно долучених до матеріалів справи платіжних доручень Позивачем за спірними Актами за Договором сплачено 3 147 630, 07 грн., що відповідно перевищує суму останніх на 31 780, 27 грн.

Крім того, Позивач зазначає, що за наслідками проведеного фінансового аудиту встановлено необґрунтоване завищення Відповідачем вартості поставленої електроенергії за період дії Договору та не врахування ним 1 % дисконту до ціни електроенергії, за наслідком чого невірно розраховано вартість спожитої Позивачем електроенергії.

Згідно відомостей про середньозважені ціни (РДН ОЕС України) із сайту AT Оператор Ринку встановлено наступне: вересень 2021 року - 2, 23078 грн./кВт*год (без ПДВ); жовтень 2021 року - 2, 79344 грн./кВт*год (без ПДВ); листопад 2021 року - 3, 30965 грн./кВт*год (без ПДВ); грудень 2021 року - 3,16017 грн./кВт*год (без ПДВ); січень 2022 року - 2, 85507 грн./кВт*год (без ПДВ); лютий 2022 року - 2, 12723 грн./кВт*год (без ПДВ); березень 2022 року - 2, 29933 грн./кВт*год (без ПДВ); квітень 2022 року - 2, 33000 грн./кВт*год (без ПДВ); травень 2022 року - 2, 27579 грн./кВт*год (без ПДВ).

Згідно Акту надання послуг № 036021091 від 30.09.2021 на суму 357 425, 36 грн. (з ПДВ) спожито у вересні - 117,260 мВт. год, однак ціна 1 мВт. год. з врахуванням дисконту становить 2 208,47 грн. /мВт. год. без ПДВ у зв`язку з чим вартість спожитої електроенергії становить 352 117,70 грн. з ПДВ (293 431,42 грн. без ПДВ) з розрахунку - (2 208,47 +293,93 послуги оператора) х 117, 260, а сума переплати за вересень 2021 становить 5 307, 66 грн. з ПДВ.

Згідно Акту надання послуг № 036021101 від 31.10.2021 на суму 466 369,84 грн. (з ПДВ) спожито в жовтні - 131, 742 мВт. год, однак ціна 1 мВт. год. з врахуванням дисконту становить 2 765, 51 грн. /мВт. год. без ПДВ у зв`язку з чим вартість спожитої електроенергії становить 483 668,09 грн. з ПДВ (403 056,74 грн. без ПДВ) з розрахунку - (2 765,51 +293,93 послуги оператора) х 131, 742, а відтак різниця зі сплаченою сумою становить - 17 298, 25 грн. з ПДВ.

Згідно Акту надання послуг № 036021111 від 30.11.2021 на суму 502 696, 60 грн.(з ПДВ.) спожито в листопаді - 123, 506 мВт.год, однак ціна 1 мВт. год. з врахуванням дисконту становить 3 276,55 грн. /мВт. год. без ПДВ. у зв`язку з чим вартість спожитої електроенергії становить 529 170,84 грн. з ПДВ (440 975,70 грн без ПДВ) з розрахунку - (3 276,55 + 293,93 послуги оператора) х 123, 506, а відтак різниця зі сплаченою сумою становить - 26 474, 21 грн з ПДВ.

Згідно Акту надання послуг № 036021121 від 31.12.2021 на суму 512 246, 08 грн. (з ПДВ.) спожито в грудні - 130,468 мВт. год., однак ціна 1 мВт. год. з врахуванням дисконту становить 3 128,57 грн. /мВт. год. без ПДВ. у зв`язку з чим вартість спожитої електроенергії становить 535 832, 08 грн. з ПДВ (446 526,73 грн без ПДВ) з розрахунку - (3 128,57 +293,93 послуги оператора) х 130,468, а відтак різниця зі сплаченою сумою становить - 23 584 грн з ПДВ.

Згідно Акту надання послуг № 036022011 від 31.01.2022 на суму 464 522, 16 грн. (з ПДВ) спожито в січні - 117,191 мВт. год., однак ціна 1 мВт. год. з врахуванням дисконту становить 2 826, 52 грн. /мВт. год. без ПДВ у зв`язку з чим вартість спожитої електроенергії становить 446 098, 22 грн з ПДВ (371 748, 60 грн без ПДВ) з розрахунку - (2 826,52 + 345,64 послуги оператора) х 117.191, а сума переплати за січень 2022 року становить 18 423, 84 грн з ПДВ.

Згідно Акту надання послуг № 036022021 від 28.02.2022 на суму 224 327, 54 грн. (з ПДВ) спожито в лютому - 77, 213 мВт. год., однак ціна 1 мВт. год. з врахуванням дисконту становить 2 105, 96 грн. /мВт. год. без ПДВ у зв`язку з чим вартість спожитої електроенергії становить 227 154, 47 грн. з ПДВ. (189 295, 39 грн без ПДВ) з розрахунку - (2 105,96 +345, 64 послуги оператора) х 77, 213, а відтак різниця зі сплаченою сумою становить - 2 826, 93 грн з ПДВ. Також в даному акті здійснено коригування на суму - 42 905, 96 грн.

Згідно Акту надання послуг № 036022031 від 31.03.2022 на загальну суму 183 770, 51 грн.(з ПДВ) спожито в березні - 51,994 мВт. год., однак ціна 1 мВт. год. з врахуванням дисконту становить 2 276, 34 грн. /мВт. год. без ПДВ. у зв`язку з чим вартість спожитої електроенергії становить 163 592, 67 грн. з ПДВ (136 327,23 грн. без ПДВ) з розрахунку - (2 276, 34 +345, 64 послуги оператора) х 51, 994, а сума переплати за березень 2022 року становить 20 177, 84 грн з ПДВ.

Згідно Акту надання послуг № 036022041 від 30.04.2022 на суму 219 339, 92 грн. (з ПДВ) спожито в квітні -47, 530 мВт. год., однак ціна 1 мВт. год. з врахуванням дисконту становить 2 306, 70 грн./мВт. год., без ПДВ у зв`язку з чим вартість спожитої електроенергії становить 151 278, 86 грн з ПДВ (126 065, 72 грн без ПДВ) з розрахунку - (2 306,70 +345, 64 послуги оператора) х 47, 530, а сума переплати за квітень 2022 року становить 68 061, 06 грн з ПДВ.

Згідно Акту надання послуг № 036022051 від 31.05.2022 на суму 228 057,22 грн. (з ПДВ.) спожито в травні 2022 - 49,419 мВт. год., однак ціна 1 мВт. год. з врахуванням дисконту становить 2 253,03 грн. /мВт. год. без ПДВ. у зв`язку з чим вартість спожитої електроенергії становить 154 108, 40 грн з ПДВ (128 423, 67 грн без ПДВ) з розрахунку - (2 253,03 +345,64 послуги оператора) х 49, 419, а сума переплати за травень 2022 становить 73 948, 82 грн з ПДВ.

Судом встановлено, що спірні Акти надання послуг за Договором підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та претензій.

Матеріали справи не містять заперечень Відповідача щодо зазначених вище розрахунків Позивача в частині вирахування вартості спожитої електроенергії у відповідності до Додатку № 2 до Договору.

Також в матеріалах справи відсутні докази проведення Позивачем фінансового аудиту, як про це зазначається в позовній заяві.

Як вбачається з листа № 365 від 02.03.2022 Позивач з метою досудового врегулювання спору звертався до Відповідача з вимогою пояснити ситуацію на ринку з приводу визначення вартості поставленої електроенергії. Докази направлення листа в матеріалах справи відсутні.

Також Позивач звертався до Відповідача із вимогою № 15-12 від 15.12.2022 та № 18-10 від 18.10.2022 про повернення надмірно сплачених коштів, однак докази надання відповіді на останні матеріали справи не містять як і відсутні докази повернення Відповідачем надмірно (безпідставно) сплачених коштів.

Докази направлення вимог містяться в матеріалах справи.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» Правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником «останньої надії».

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), відповідно до пункту 2.1.16 якого Договір є публічним договором приєднання, розробляється оператором системи на основі додатка 4 до цих Правил, оприлюднюється на офіційному веб-сайті оператора системи та укладається шляхом надання електропостачальником заяви-приєднання. Датою початку дії зазначеного договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи заяви-приєднання електропостачальника щодо укладення такого договору.

Відповідно до пункту 1.1 Договору він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам електропостачальника як послуги оператора системи розподілу. Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання постачальника до умов цього договору.

Внаслідок підписання Позивачем заяви-приєднання, останній приєднався до Договору, а відтак між Позивачем та Відповідачем виникли цивільні права та обов`язки, які за своєю правовою природою є договором про постачання.

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено судом вище, Позивачем за Договором за спірний період з вересня 2021 по травень 2022 на підставі підписаних Актів надання послуг сплачено 3 147 630, 07 грн, в той час як загальна вартість Актів становить 3 115 849,27 грн, а відтак різниця складає 31 780, 27 грн.

Проаналізувавши та дослідивши викладені Позивачем у позовній заяві розрахунки, суд вказує, що фактично за Актами надання послуг № 036021101 від 31.10.2021, № 036021111 від 30.11.2021, № 036021121 від 31.12.2021, № 036022021 від 28.02.2022 у Позивача існує перед Відповідачем борг в розмірі 70 183, 39 грн з огляду на невірне нарахування Відповідачем вартості електроенергії.

Водночас, за іншими актами у Позивача існує переплата в загальному розмірі 143 013, 26 грн (185 919, 22 грн - 42 905, 96 грн (коригування за лютий 2022 в Акті)).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що фактично у Відповідача перед Позивачем існує заборгованість в розмірі переплати за спірними Актами, що становить 72 829, 87 грн (143 013, 26 грн - 70 183, 39 грн) та за здійсненими платежами в цілому в розмірі 31 780, 27 грн, що загалом становить 104 610, 67 грн. які за своєю правовою природою є коштами, отримані Відповідачем без належної правової підстави та поза межами Договору, а відтак мають бути повернуті Позивачу на підставі статті 1212 ЦК України.

Судом також враховано бездіяльність Відповідача в ході досудового врегулювання спору.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно частин 1, 2 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Водночас, суд вказує, що в даному випадку Позивачем не зазначається про неналежне виконання Відповідачем умов Договору в частині своєчасності постачання електроенергії, а звертається увага суду на те, що кошти отримані Відповідачем від Позивача є безпідставними оскільки не передбачаються умовами Договору, а відтак суд не вбачає підстав для застосування положень частини 3 статті 693 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частинами 2, 3 статті 1212 ЦК передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 ЦК безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї норми за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Аналогічні висновки наведені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20, постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, на які посилається скаржник.

При цьому Верховний Суд неодноразово зазначав, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18).

З огляду на встановлені судом обставини та враховуючи практику Верховного суду, наразі суд погоджується з доводами Позивача, що заявлена до стягнення сума є набутою та зберігається Відповідачем без належної правової підстави, оскільки кошти в розмірі 104 610, 67 грн фактично виходять за межі укладеного Договору та набуті Відповідачем не в порядку належного виконання умов останнього у зв`язку з чим позов є належним чином обґрунтованим.

Схожа за змістом спірних правовідносин позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, в якій зазначено наступне.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 ЦК України.

Однак суди попередніх інстанцій, посилаючись на те, що між сторонами у справі укладено договір поставки, спірні кошти сплачено позивачем на виконання договору і його не визнано недійсним, дійшли передчасного висновку, що спірні кошти набуто відповідачем за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано згідно з положеннями статті 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно.

Отже, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що відповідач як одна із сторін зобов`язання набув зазначені кошти за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором поставки, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, тобто на підставі статті 1212 ЦК України.

Що стосується заявлених Позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

В прохальній частині позову Позивач просить суд також стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу однак не зазначає розмір таких витрат.

Позивачем до позовної заяви додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, до яких окрім суми сплаченого судового збору включено витрати на професійну правничу допомогу з орієнтовним видом послуги та вартості.

Однак, судом встановлено, що Позивачем до матеріалів справи не надано жодного документа, що підтверджує залучення до участі у розгляді справи адвоката (договору про надання правової допомоги, ордеру, та інше).

При цьому суд звертає увагу, що позовна заява підписана генеральним директором Позивача та не містить інформацію про те, що додаткові докази понесення витрат на професійну правничу допомогу Позивачем буде надано пізніше у відповідності до вимог частини 8 статті 129 ГПК України.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу та відповідно не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на необґрунтованість та недоведеність їх понесення Позивачем.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище та з огляду встановлені судом обставини за сукупністю наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що Відповідач є таким, що набув та зберігає грошові кошти Позивача в розмірі 104 610, 67 грн без належних на те правових підстав, які отримані Відповідачем в результаті неналежного виконання умов Договору, тобто поза (понад) межами його умов.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Витрати на професійну правничу допомогу покладаються на Позивача та не відшкодовуються останньому з підстав необґрунтованості.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, пункт 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» (вул. Грінченка Миколи, буд. 4, м. Київ, 03038; ідентифікаційний код 43016569) на користь Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» (вул. Київська, 21, Київська обл., 08700; ідентифікаційний код 32152706) безпідставно набуті кошти в розмірі 104 610 (сто чотири тисячі шістсот десять) грн 67 коп та судовий збір в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

3. У відшкодуванні Позивачу витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 10.04.2023

Суддя Антон ПУКАС