РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.03.2023Справа № 910/1383/23

За позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс" (м. Київ)

про стягнення 395.798,29 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: Гладкий С.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтекс" про стягнення 395.798,29 грн пені за порушення строків поставки товару за Договором про закупівлю товару № 84/ВЗЗ-2022 від 22.03.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1383/23, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, судове засідання призначено на 07.03.2023, а також встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заяв і клопотань.

22.02.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким він заперечує проти позову з підстав його необґрунтованості.

07.03.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій викладено доводи на спростування тверджень відповідача.

07.03.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 21.03.2023.

У судовому засіданні 21.03.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову повністю заперечив з підстав, викладених у відзиві.

21.03.2023 суд, по виходу з нарадчої кімнати, проголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив, що повне рішення буде складено у строк, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олтекс" (учасник) укладено договір № 84/ВЗЗ-2022 про закупівлю товару (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого відповідач зобов`язується поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (додаток № 1), а позивач - прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару зазначена в Додатку № 1 до цього Договору.

Додатком № 1 до Договору (специфікація) визначено найменування товару (асортимент): Формений одяг (ДК 021:2015- 18110000- 3- Костюм літній польовий) (далі - Товар). Загальна кількість Товару - 12000 шт.

Відповідно до п. 3.1. Договору його ціна складає 17.879.760,00 грн з ПДВ.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що дата та місце поставки Товару зазначається у письмовій заявці замовника, сканкопія якої надсилається замовником з його офіційної електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2; ІНФОРМАЦІЯ_3, вказану у розділі 13 цього Договору. Учасник зобов`язаний засобами телефонного зв`язку підтвердити замовнику (його уповноваженій особі) отримання заявки.

У заявці зазначається найменування Товару, місце поставки Товару, кількість Товару та інша необхідна інформація для поставки Товару.

У випадку корегування інформації, яка зазначена в заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається недійсним.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що передача (приймання-здача) Товару здійснюється в пункті відвантаження за адресою: АДРЕСА_2, згідно заявок замовника.

Згідно з п. 5.6. Договору право власності на Товар переходить від учасника до замовника після прийняття Товару на склад замовника, факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб сторін на відповідній видатковій накладній.

Пунктами 6.3.1., 6.3.2. Договору встановлено обов`язок відповідача забезпечити поставку якісного Товару у строки, встановлені цим Договором, а також забезпечити поставку Товару, якість якого відповідає умовам, встановленим цим Договором.

Відповідно до п. 7.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також іншими чинними нормативно-правовими актами України та цим Договором.

Пунктом 7.3. Договору сторони погодили, що за порушення строку поставки Товару, зазначеного у заявці замовника, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості Товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого Товару. У випадку порушення строку поставки Товару понад 30 календарних днів чи ненадання товарно-супровідних документів у термін, визначений у пункті 5.7. Договору, замовник залишає за собою право на одностороннє розірвання цього Договору.

Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами і діє до 31.12.2022, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного виконання (п. 10.1. Договору).

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У ч. 2 ст. 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ч. 1 ст. 664 ЦК України).

Як вказує позивач, на виконання умов Договору позивачем було надано під особистий підпис уповноваженому представнику відповідача - Гречнєву Олександру Миколайовичу, який діяв на підставі Довіреності № 77 від 2 травня 2022 року, № 96 від 10 травня 2022 року, заявку № 78/8/2-190/1 від 20.04.2022 про необхідність поставки Товару в загальній кількості 1500 комплектів до 15.04.2022, 4500 комплектів до 04.05.2022 та 6 000 комплектів до 30.05.2022.

Проте Товар, визначений заявкою № 78/8/2-190/1 від 20.04.2022, був поставлений відповідачем з порушенням строку, а саме:

- 03.05.2022 поставлено Товар у кількості 1.500 шт. на загальну суму 2.234.970 грн (видаткова накладна № ОТ-0000062 від 03.05.2022);

- 11.05.2022 поставлено Товар у кількості 1.460 шт. на загальну суму 2.175.370,80 грн (видаткова накладна № ОТ-0000082 від 11.05.2022);

- 25.05.2022 поставлено Товар у кількості 1.800 шт. на загальну суму 2.681.964 грн (видаткова накладна № ОТ-0000103 від 25.05.2022);

- 01.06.2022 поставлено Товар у кількості 1.240 шт. на загальну суму 1.847.575,20 грн (видаткова накладна № ОТ-0000114 від 01.06.2022);

- 23.06.2022 поставлено Товар у кількості 1.200 шт. на загальну суму 1.787.976 грн (видаткова накладна № ОТ-0000147 від 23.06.2022);

- 27.06.2022 поставлено Товар у кількості 560 шт. на загальну суму 834.388,80 грн. (видаткова накладна № ОТ-0000150 від 27.06.2022);

- 27.06.2022 поставлено Товар у кількості 1.000 шт. на загальну суму 1.489.980 грн (видаткова накладна № ОТ-0000151 від 27.06.2022);

- 28.06.2022 поставлено Товар у кількості 2.800 шт. на загальну суму 4.171.944 грн (видаткова накладна № ОТ-0000152 від 28.06.2022);

- 28.06.2022 поставлено Товар у кількості 440 шт. на загальну суму 655.591,20 грн (видаткова накладна № ОТ-0000154 від 28.06.2022).

Позивач вказує, що поставку товару відповідачем було здійснено з простроченням, зв`язку з чим згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України та п. 7.3. Договору позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача пеню за порушення строків поставки Товару за заявкою №78/8/2-190/1 від 20.04.2022, у загальному розмірі 395.798,29 грн.

Відповідач проти таких доводів і тверджень позивача заперечує та зазначає, що заявка №84/ВЗЗ-2022 від 20.04.2022 була ним отримана на електронну пошту 27.06.2022 та містила строки поставки, які вже закінчились та не могли бути дотримані.

Відповідач зазначає, що поставка товару позивачу здійснювалась по мірі його виготовлення і до отримання заяви, та станом на 27.06.2022 вже було поставлено 11560 комплектів товару, що 440 комплектів було поставлено 28.06.2022.

Отже, відповідач вважає безпідставним та необґрунтованим нарахування позивачем пені за порушення строків поставки товару за Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що доданою позивачем до позовної заяви роздруківкою з електронної пошти підтверджується надсилання відповідачу заявки на поставку товару № 78/8/2-190/1 27.07.2022.

На зворотній сторінці заявки № 78/8/2-190/1 від 20.04.2022 міститься розписка про її отримання представником відповідача Гречнєвим Олександром Миколайовичем, проте ця розписка не містить дати її вчинення.

Крім того, позивач на підтвердження повноважень цього представника надав копії довіреностей № 77 від 2 травня 2022 року та № 96 від 10 травня 2022 року, тож заявка такому представнику не могла бути вручена раніше 02.05.2022.

У той же час рішення суду не може гуртуватися на припущеннях, у зв`язку з чим судом встановлено, що підтвердженою належними та допустимими доказами є дата вручення заявки відповідачу - 27.06.2022.

Крім того, суд звертає увагу на положення п. 5.1. Договору, яким встановлено, що сканкопія заявки надсилається замовником з його офіційної електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2; ІНФОРМАЦІЯ_3. Особистого вручення заявки представнику учасника умови Договору не передбачають.

Суд також відхиляє доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, про те, що місце поставки товару зазначається у заявці, тож до моменту її отримання відповідач не міг здійснювати поставку товару, оскільки місце поставки визначене також безпосередньо в п. 5.2. Договору.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, у урахуванням умов Договору, суд дійшов висновку поро те, що твердження позивача про порушення відповідачем строків поставки товару за Договором є недоведеними та спростовуються матеріалами справи, а отже, відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача неустойки за таке порушення.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 04.04.2023

Суддя Т.М. Ващенко