ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року

м. Київ

cправа № 876/30/22

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Пєскова В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Ксензова Г.Є.;

за участю представників: Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" - Чапали Ю.О.; Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонар" - Лісового Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2023

у справі № 876/30/22

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонар" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 21.10.2022

у третейській справі № 14/13К-22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонар"

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення 48 920,40 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонар" (далі -ТОВ "Сонар", позивач) звернулося до Постійно діючого Регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" (далі - Третейський суд) з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", відповідач) боргу, 3% річних, інфляційних та пені, у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання за договором поставки від 22.08.2017 № 1145 (далі - Договір).

Рішенням Третейського суду від 21.10.2022 у справі № 14/13К-22 позовні вимоги задоволено в повному обсязі; стягнуто з ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ТОВ "Сонар" 43 582,93 грн основного боргу; 1 604,67 грн пені за порушення строку оплати, 329, 72 грн 3% річних та 3403,08 грн інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором, а також 850,00 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.

Заява про скасування зазначеного рішення до господарського суду не подавалась.

Короткий зміст заявлених вимог

У грудні 2022 року ТОВ "Сонар" подало до Центрального апеляційного господарського суду заяву про видачу наказу на примусове виконання рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі № 14/13К-22.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі № 876/30/22 заяву ТОВ "Сонар" задоволено, видано наказ на примусове виконання рішення Третейського суду від 21.11.2022 у справі №14/13К-22 про стягнення з ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ТОВ "Сонар" 43 582, 93 грн основного боргу, 1 604, 67 грн пені за порушення строку оплати, 329,72 грн 3% річних та 3 403,08 грн інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, 850,00 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом, 1240,50 грн витрат зі сплати судового збору за подання заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення.

Ухвала суду мотивована відсутністю підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання зазначеного рішення Третейського суду у справі №14/13К-22, оскільки це рішення є чинним, сторонами не надано доказів його скасування; справа підвідомча третейському суду, строк для видачі наказу не пропущено; розгляд цього спору третейським судом передбачено третейським застереженням, наведеним у Договорі; третейське застереження не визнано недійсним; склад третейського суду відповідає вимогам закону; рішення третейського суду не містить способів захисту прав і охоронюваних законом інтересів, не передбачених законом; питання про права та обов`язки третіх осіб третейським судом не вирішувалося.

Установлені судом обставини

З матеріалів заяви судом встановлено, що розділом 9 Договору сторони погодили такі умови (далі мовою оригіналу): "9.1. Споры и разногласия, возникшие в связи с данным Договором или касающиеся его заключения, изменения, исполнения, нарушения, расторжения, недействительности, будут по возможности решаться путем переговоров. 9.2 Если споры и разногласия, указанные п. 9.1. настоящего Договора, не будут урегулированы путем переговоров, их разрешение осуществляется в Постоянно действующем Региональном Третейском суде Украины при Ассоциации "Региональная правовая группа" (в соответствии с Регламентом указанного суда. Решение Третейского суда является окончательным и обязательным для сторон и подлежит исполнению …".

Відповідачем не надано доказів, які в розумінні статті 354 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) можуть бути підставою для зупинення провадження у справі № 876/30/22, а саме ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" не надано доказів звернення з заявою про скасування рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі №14/13К-22.

Рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі №14/13К-22 добровільно виконане відповідачем не було і заявник в межах установленого законом строку звернувся із заявою про видачу наказу на примусове виконання цього рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі також скаржник) подало до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі №876/30/22 скасувати та відмовити ТОВ "Сонар" у видачі наказу на примусове виконання рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі №14/13К-22.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки Центральним апеляційним господарським судом залишено поза увагою обставини того, що рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі №14/13К-22 прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, оскільки особа, що підписала позов, не є ні стороною третейської угоди, укладеної ТОВ "Сонар" з ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", ні представником сторони цієї угоди, адже докази на підтвердження повноважень представництва Тетяни Лушко матеріали третейської справи не містять.

У наведених доводах скаржник посилається на правові висновки Верховного Суду щодо обсягу повноважень представника юридичної особи, викладені у постановах від 09.03.2021 у справі № 754/5827/19 та від 01.04.2020 у справі №522/4840/18.

Скаржник стверджує, що розгляд третейським судом третейської справи в порушення норм Закону України "Про третейські суди" та власного регламенту в частині дотримання вимог до форми і змісту позовної заяви (стаття 35 Закону та пункти 3.7, 3.8 Регламенту), призвели до прийняття рішення про захист прав та охоронюваних інтересів ТОВ "Сонар" у спосіб, не передбачений законом.

Наведенні обставини, на переконання скаржника, були достатньою підставою відповідно до пунктів 4, 7 частини першої статті 355 ГПК України для відмови Центральним апеляційним господарським судом у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

Узагальнений виклад позиції іншого учасника справи

ТОВ "Сонар" подало відзив, за змістом якого просить апеляційну скаргу ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення з викладених у відзиві підстав, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що у поданій скарзі відповідач зазначає про підписання позовної заяви неуповноваженою особою, проте незгода відповідача із рішенням третейського суду не є підставою для відмови у видачі судового наказу та підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Позивач додатково зауважує, що дії і поведінка скаржника є недобросовісними і направлені лише на те, щоб відтермінувати видачу судового наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

Апеляційне провадження

16.02.2023 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла вищевказана апеляційна скарга ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №876/30/22 визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - головуючий, Жуков С.В., Білоус В.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2023.

Ухвалою Верховного Суду від 20.02.2023, серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі № 876/30/22, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 15.03.2023 о 11:30 год; витребувано з Третейського суду третейську справу № 14/13К-22.

До Верховного Суду від ТОВ "Сонар" та ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" надійшли заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалами Верховного Суду від 22.02.2023 та від 01.03.2023 зазначені заяви задоволено, ухвалено здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В. та перебуванням судді Картере В.І. на лікарняному, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г., що підтверджується витягом з протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023 та 14.03.2023.

Ухвалою Верховного Суду від 15.03.2023 оголошено перерву у судовому засіданні у справі № 876/30/22 до 22.03.2023 о 11:30 год.

22.03.2023 розгляд апеляційної скарги не відбувся, з огляду на перебування судді Пєскова В.Г. на лікарняному з 22.03.2023, відтак ухвалою Верховного Суду від 27.03.2023 призначено розгляд апеляційної скарги ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі № 876/30/22 на 05.04.2023 року о 10:05 год; ухвалено забезпечити участь сторін в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 05.04.2023 взяли участь у режимі відеоконференції представники ТОВ "Сонар" та ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", які надали пояснення у справі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом апеляційної інстанції

За правилами пункту 11 частини першої статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті.

Згідно з частиною другої статті 24 ГПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.

За змістом частини другої статті 25 ГПК України Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних господарських судів, ухвалені ними як судами першої інстанції. Аналогічна норма міститься в частині другій статті 253 зазначеного кодексу.

Отже, Верховний Суд є судом апеляційної інстанції, який переглядає в апеляційному порядку судові рішення у тих справах, які апеляційні господарські суди розглядають як суди першої інстанції, зокрема справи про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів.

Відповідно до частин першої, другої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Предметом судового розгляду, як зазначено вище, є заява ТОВ "Сонар" про видачу наказу на примусове виконання рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі № 14/13К-22.

Згідно з частиною третьою статті 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

У статті 355 ГПК України наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, а саме: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні підстави наведені у статті 56 Закону України "Про третейські суди".

Отже, виходячи з приписів чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому та по суті заявлених та розглянутих вимог, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 56 Закону України "Про третейські суди" та статтею 355 ГПК України.

У наведеному висновку суд звертається до усталеної практики Верховного Суду з вирішення подібних спорів (постанови від 12.09.2018 у справі №917/1257/17, від 31.07.2019 у справі № 910/24165/16, від 01.08.2019 у справі № 910/8991/17, від 27.08.2020 у справі № 870/48/20, від 25.05.2021 у справі №873/93/20).

Перевіривши наявні у справі докази судом встановлено такі обставини:

- на день постановлення оскаржуваної ухвали про задоволення заяви щодо видачі наказу рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі № 14/13К-22 господарським судом не скасовано, доказів протилежного матеріали справи не містять (визначена пунктом 1 частини першої статті 355 ГПК України підстава відсутня);

- спір між сторонами виник з господарських правовідносин (стягнення заборгованості за договором поставки матеріалів, укладеного між юридичними особами приватного права), що не належать до переліку справ, які не можуть розглядати третейські суди відповідно до приписів статті 6 Закону України "Про третейські суди" (визначена пунктом 2 частини першої статті 355 ГПК України підстава відсутня);

- процесуальний строк для звернення із заявою про видачу наказу, визначений частиною другою статті 352 ГПК України заявником не пропущено, оскільки рішення Третейського суду прийнято 21.10.2022, а відповідну заяву подано ТОВ "Сонар" 17.12.2022 (визначена пунктом 3 частини першої статті 355 ГПК України підстава відсутня);

- розгляд цього спору Третейським судом передбачено третейською угодою у вигляді третейського застереження у пункті 9.2 Договору, що відповідає вимогам частини першої статті 12 Закону України "Про третейські суди" (визначена пунктом 4 частини першої статті 355 ГПК України підстава відсутня);

- матеріали справи не містять доказів визнання недійсним Договору в цілому або його окремих частин, зокрема пункту 9.2, що містить третейську угоду (визначена пунктом 5 частини першої статті 355 ГПК України підстава відсутня);

- склад Третейського суду визначено відповідно до вимог Закону України "Про третейські суди" та Регламенту Третейського суду, що відповідає погодженим у пункті 9.2 Договору умовам третейського застереження (визначена пунктом 6 частини першої статті 355 ГПК України підстава відсутня);

- позивач у третейській справі обрав спосіб захисту порушеного права у вигляді звернення до Третейського суду (з огляду на взаємну домовленість сторін та укладення ними третейської угоди) із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Договором (поставки матеріалів), що відповідає положенням частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини другої статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України). Тобто рішення Третейського суду не містить способу захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачених законом (визначена пунктом 7 частини першої статті 355 ГПК України підстава відсутня);

- на виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 11.01.2023 у справі № 876/30/22 Третейським судом 18.01.2023 було направлено справу № 14/13К-22 зазначеному господарському суду (визначена пунктом 8 частини першої статті 355 ГПК України підстава відсутня);

- Третейський суд вирішив питання про права та обов`язки ТОВ "Сонар" (позивача) та ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (відповідача), які брали участь у третейській справі як сторони відповідного спору (визначена пунктом 9 частини першої статті 355 ГПК України підстава відсутня).

Ураховуючи вищезазначене та відсутність доказів добровільного виконання відповідачем рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі № 14/13К-22, Верховний Суд погоджується з обґрунтованістю викладеного в оскаржуваній ухвалі висновку апеляційного господарського суду про відсутність підстав для відмови у задоволенні вимог ТОВ "Сонар" про видачу наказу на примусове виконання вказаного рішення Третейського суду.

Поряд з цим, наведені у апеляційній скарзі доводи ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" зводяться до того, що Центральним апеляційним господарським судом залишено поза увагою наявність підстав для відмови у видачі відповідного наказу, передбачених пунктами 4, 7 частини першої статті 355 ГПК України.

Оцінивши зазначені аргументи скаржника та перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Щодо доводів про прийняття рішення Третейським судом у спорі, не передбаченому третейською угодою (пункт 4 частини першої статті 355 ГПК України)

Доводи скаржника в цій частині зводяться до того, що рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі № 14/13К-22 прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, оскільки особа, що підписала позов, не є ні стороною третейської угоди, укладеної ТОВ "Сонар" з ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", ні представником сторони цієї угоди, адже докази на підтвердження повноважень представництва Тетяни Лушко матеріали третейської справи не містять.

Верховний Суд акцентує, що порядок узгодження сторонами передачі спору на розгляд третейського суду встановлений у статті 12 Закону України "Про третейські суди", відповідно до частини першої якої третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Вказана норма права передбачає право сторін на укладання як окремої угоди, яка повинна містити всі необхідні умови, так і у вигляді третейського застереження в договорі, тобто таке застереження є частиною укладеного між сторонами договору, і в такому випадку законодавство не встановлює обов`язок сторін на викладення пункту договору у вигляді окремої угоди.

Апеляційним господарським судом вірно встановлено, що умови пункту 9 Договору свідчать про те, що сторони у цій справі уклали третейську угоду (у формі третейського застереження у Договорі) про передачу спорів, пов`язаних, серед іншого, з виконанням цього Договору, на розгляд Третейського суду у відповідності до Регламенту цього суду.

Разом з тим, з матеріалів справи суд встановив, що доказів визнання недійсним Договору в цілому або в частині третейського застереження матеріали справи не містять.

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд погоджується з висновками Центрального апеляційного господарського суду про те, що рішення прийнято Третейським судом у спорі, передбаченому третейською угодою у вигляді третейського застереження в Договорі.

Протилежні доводи скаржника про те, що рішення Третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, оскільки підписантка позовної заяви Тетяна Лушко не є ні стороною третейської угоди (укладеної між ТОВ "Сонар" та ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"), ні представником ТОВ "Сонар", колегія суддів відхиляє з підстав їх помилковості, оскільки ці доводи стосуються питання дотримання порядку представництва юридичної особи у третейському суді та не спростовують висновку про те, що розгляд Третейським судом спору про стягнення заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору передбачено третейським застереженням.

Більш того, аргументи скаржника про те, що подана до Третейського суду позовна заява ТОВ "Сонар" підписана неуповноваженою особою - Тетяною Лушко, спростовуються наявними у третейській справі № 14/13К-22 доказами (аркуші третейської справи 36-38), а саме: Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та копією Наказу № 4, пунктом 2 якого визначено (далі мовою оригіналу): "2. Установить, что в соответствии с положениями Устава ООО "Сонар" Лушко Т.А.: - без доверенности действует от имени Общества, в том числе представляет его интересы в … судебных, арбитражных и третейских судах…".

За таких обставин, посилання скаржника на правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 754/5827/19 та від 01.04.2020 у справі № 522/4840/18 (у яких досліджувався факт перевищення представником повноважень), не заслуговують на увагу, з огляду на нерелевантність зазначеної судової практики обставинам цієї справи.

Отже, апеляційний господарський суд в розгляді цієї справи обґрунтовано встановив відсутність підстави для відмови у видачі наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 355 ГПК України.

Щодо доводів про те, що рішення Третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачених законом (пункт 7 частини першої статті 355 ГПК України)

Обґрунтовуючи вказаний довід, ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" в апеляційній скарзі зазначає, що розгляд Третейським судом третейської справи в порушення статті 35 Закону України "Про третейські суди" та пунктів 3.7, 3.8 Регламенту в частині дотримання вимог до форми і змісту позовної заяви призвели до прийняття рішення про захист прав та охоронюваних інтересів ТОВ "Сонар" у спосіб, не передбачений законом.

При цьому, порушення вимог щодо форми поданої до Третейського суду позовної заяви ТОВ "Сонар" скаржник обґрунтовує тим, що вона підписана неуповноваженою особою - Тетяною Лушко.

Втім, колегія суддів зауважує про безпідставність таких доводів та їх спростування у вищенаведених мотивах Верховного Суду.

У розрізі наведеної підстави касаційний суд враховує, що спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Згідно з положеннями статті 16 ЦК України, які кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, перелік основних способів захисту цивільного права наведено у частині другій статті 16 ЦК України та частині другій статті 20 ГК України.

У пункті 1 частини другої статті 11 ЦК України закріплено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів третейської справи, спірні правовідносини виникли у зв`язку з неналежним виконанням ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" зобов`язань з оплати матеріалів (ресурсів) за Договором (договір поставки).

Частиною першою статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Ураховуючи зазначені норми права, колегія суддів вважає, що стягнення заборгованості за Договором є згідно зі статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України належним способом захисту порушеного права ТОВ "Сонар" та узгоджується з частиною першою статті 712 ЦК України щодо права постачальника на отримання оплати за поставлений товар.

Наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі № 14/13К-22 містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, які не передбачені законом. Отже, твердження заявника касаційної скарги про наявність підстави для відмови у видачі наказу на примусове виконання цього рішення, визначеної пунктом 9 частини першої статті 355 ГПК України, є помилковими.

З огляду на вищевикладене у сукупності, апеляційний господарський суд всебічно, повно та об`єктивно розглянув доводи сторін та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення Третейського суду від 21.10.2022 у справі №14/13К-22.

Крім наведеного, Верховний Суд враховує, що помилкове зазначення Центральним апеляційним господарським судом в оскаржуваній ухвалі невірної дати рішення Третейського Суду "21.11.2022" (замість "21.10.2022") є опискою (механічною помилкою - одруком) і не впливає на правильність висновків цього суду щодо наявності підстав для видачі наказу на примусове виконання рішення Третейського суду у справі № 14/13К-22.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" та залишення ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі № 876/30/22 без змін, як такої, що прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати у вигляді судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 25, 129, 240, 253, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2023 у справі № 876/30/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.М. Огороднік

Судді С.В. Жуков

В.Г. Пєсков