ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2023 Справа № 914/394/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Н.Є. Березяк, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

справу № 914/394/23

за позовом: Фізичної особи-підприємця Керницької Катерини Іванівни, с. Конопниця Львівської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет», м. Львів,

про: стягнення заборгованості у розмірі 34 225,44 грн

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Фізичної особи-підприємця Керницької Катерини Іванівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет» про стягнення заборгованості у розмірі 34 225,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки ТА0020/22 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 03.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Не погоджуючись з поданим позовом, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву у якому відповідач зазначив, що основний борг перед позивачем погашений у добровільному порядку, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків та платіжними документами, проти нарахувань пені, 3% річних та інфляційних втрат заперечив, оскільки оплата, як стверджує відповідач, проводилась вчасно.

На адресу суду, 07.04.2023 надійшло клопотання (вх.№)8745/23) про долучення документів від відповідача, у якому він долучив платіжні інструкції №45210 від 03.02.2023 та №51220 від 07.02.2023 на суму 16 787,44 грн.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 02 травня 2022 року між ФОП Керницька Катерина Іванівна (надалі - Позивач) та ТзОВ «Альянс Маркет» (надалі Відповідач) було укладено Договір поставки № ТА0020/22 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставляти, а Покупець приймати та оплачувати товари за цінами, узгодженими Сторонами у Комерційній специфікації, яка є Додатком №1 до Договору, та в асортименті і кількості, узгоджених у Замовленні, що є Додатком №3 до цього Договору.

В свою чергу Відповідач був зобов`язаний оплатити поставлений Товар.

Відповідно до Розділу 8 Договору Покупець оплачує поставлені Постачальником товари, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника на наступних умовах: 30% по факту поставки партії Товару; 70% протягом 30 днів від дати поставки партії Товару.

Як стверджує позивач, Постачальник поставляв, а Покупець приймав проте оплачував продукцію невчасно, що підтверджується долученими до позовної заяви видатковими накладними за період з 11.05.2022 до 24.10.2022, банківськими виписками та актами звіряння за вказаний період.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно платіжних інструкцій №45210 від 03.02.2023 та №51220 від 07.02.2023 станом на 07.02.2023 відповідач сплатив основну заборгованість за договором у розмірі 16 787,44 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані частково та підлягають до задоволення частково.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір про поставку товарного бетону.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Відтак, на виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем було отримано товар. Однак, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач здійснював оплату за поставлений позивачем товар несвоєчасно, внаслідок чого позивачем була нарахована пеня у розмірі 9 962,94 грн, 3% річних у розмірі 1 166,70 грн та інфляційні втрати на суму 6 308,36 грн.

Відтак, сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки на момент відкриття провадження у справі становила 34 225,44 грн.

Згідно платіжних інструкцій №45210 від 03.02.2023 та №51220 від 07.02.2023 відповідач сплатив основний борг у розмірі 16 787,44 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Беручи до уваги наведене, в частині стягнення основного боргу в розмірі 16 787,44 грн провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо вимоги в частині про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, суд перевіривши поданий позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, вважає його арифметично вірним, а відтак вимоги щодо стягнення з відповідача 1 166,70 грн - 3% річних та 6 308,36 грн - інфляційних втрат підлягають до задоволення.

Щодо вимоги в частині стягнення пені, суд встановив таке.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 10.1. Договору, у випадку прострочення оплати товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,07 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Враховуючи що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення сплати поставленого природного газу, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення пені.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 9962,94 грн, в межах заявлених позовних вимог.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2 684,00 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет» (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 359, ) на користь Фізичної особи-підприємця Керницької Катерини Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - 6 308 грн інфляційних втрат, 9 962,94 грн пені, 1 166,70 грн, 3% річних та 2 684,00 грн судового збору.

3. В решті частини позовних вимог провадження у справі - закрити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Березяк Н.Є.