РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.04.2023Справа № 911/2665/22
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного підприємства "Агророзвиток"

до фізичної особи-підприємця Черкашина Сергія Олександровича

про стягнення 66 916,55 грн

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

16.12.2022 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява приватного підприємства "Агророзвиток" до фізичної особи-підприємця Черкашина Сергія Олександровича про стягнення заборгованості за договорами поставки № 200 від 16.09.2021 та № 226 від 03.11.2021 у розмірі 66916,55 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що стягувана сума заборгованості сформувалася внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за вищезгаданими договорами поставки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.12.2022 матеріали справи №911/2665/22 передано до Господарського суду міста Києва (01054, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 44В) за територіальною підсудністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2023 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

31.01.2023 до канцелярії суду позивач подав заяву з доданими документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Зазначена ухвала суду отримана відповідачем 11.02.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 012.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Між приватним підприємством "Агророзвиток" (постачальник) та фізичною-особою підприємцем Черкашиним Сергієм Олександровичем (покупець) укладено договори поставки нафтопродуктів № 200 від 16.09.2021 та № 226 від 03.11.2021.

Зазначеними договорами встановлено, що постачальник зобов`язується поставляти, організовувати та забезпечувати заправку паливно-мастильними матеріалами автотранспорту покупця, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати відпущені паливно-мастильні матеріали.

Відповідно до п. 1.2 договору № 200 від 16.09.2021 відпуск паливно-мастильних матеріалів здійснюється у мережі автозаправних станцій "БРСМ Нафта".

Відповідно до 1.2 договору №226 від 03.11.2021 відпуск паливно-мастильних матеріалів здійснюється у мережі автозаправних станцій "ОККО".

Розрахунки за відпущені через роздрібну мережу автозаправних станцій паливно-мастильні матеріали здійснюється у безготівковій формі із застосуванням електронної паливної картки (смарт-карка) грошової - спеціального платіжного засобу у вигляді емітованої у встановленому діючому законодавству порядку пластикової картки встановленого зразка, що використовується для ініціювання переказу грошових коштів з умовного рахунку платника.

Пунктами 2.1.7-2.1.10 договору №200 від 16.09.2021 та №226 від 03.11.2021 встановлено, що після відпуску паливно-мастильних матеріалів за допомогою смарт-картки грошової постачальник самостійно відраховує відповідну грошову суму вартості отриманого пального з рахунку смарт-карки грошової та видає представнику покупця чек терміналу разом з чеком РРО на відповідну кількість паливно-мастильних матеріалів.

Постачальник до 5 числа місяця наступного за звітним видає покупцю видаткову накладну на кількість отриманих паливно-мастильних матеріалів.

Видаткові накладні та інші документи первинного бухгалтерського обліку не підписанні покупцем протягом 10 днів з дати отримання та підписані лише зі сторони постачальника - вважаються належно оформленими та мають юридичну силу.

Постачальник зобов`язаний надати покупцю належним чином оформлені податкові накладні або зведену податкову накладну, виписану останнім днем місяця та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно вимог чинного законодавства.

Термін дії договорів від 16.09.2021 та №226 від 03.11.2021 встановлено до 31.12.2021, однак передбачено, що при відсутності письмової заяви однієї з сторін про припинення або зміну договору не менш ніж 10 днів до закінчення терміну його дії, ці договори вважаються продовженими на такий самий строк на аналогічних умовах.

Матеріали справи не містять докази щодо припинення або зміни зазначених договорів.

Відповідно до п. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На виконання договорів поставки №200 від 16.09.2021 та №226 від 03.11.2021 позивачем передано, а відповідачем отримано паливно-мастильні матеріали на загальну суму 575 904,72 грн.

На підтвердження виконання свого зобов`язання щодо поставки товару позивачем надано податкові накладні: №5571 від 21.09.2021 на суму 25 490,00 грн, №5935 від 01.10.2021 на суму 25 990,00 грн, № 5936 від 11.10.2021 на суму 23 841,00 гон, №5937 від 12.10.2021 на суму 5 827,80, № 6334 від 18.10.2021 на суму 3 040,70 грн, № 6335 від 19.10.2021 на суму 30 361,00 грн, № 6336 від 21.10.2021 на суму 16 374,00 грн, № 6337 від 26.10.2021 на суму 31 958,50 грн, № 6338 від 29.10.2021 на суму 30 000,00 грн, № 6645 від 03.11.2021 на суму 25 191,00 грн, № 6646 від 10.11.2021 на суму 41 805,00 грн, № 7030 від 26.11.2021 на суму 41 609,62 грн, № 7031 від 30.11.2021 на суму 6 887,57 грн, № 7337 від 03.12.2021 на суму 25 860.43 грн, № 7338 від 10.12.2021 на суму 40 023,35 грн, № 7339 від 15.12.2021 на суму 29 105,58 грн, № 7702 від 17.12.2021 на суму 42 048,00 грн, № 7703 від 31.12.2021 на суму 43 617,01 грн, № 167 від 14.01.2022 на суму 10 498,87 грн, № 544 від 31.01.2022 на суму 54 090,47 грн, № 870 від 15.02.2022 на суму 22 284,82 грн, а також видаткові накладні: від 30.09.2021 на суму 25 490,00 грн, від 15.10.2021 на суму 26 777,42 грн, від 29.10.2021 на суму 30 000,00 грн, від 15.11.2021 на суму 72 064,56 грн, від 30.11.2021 на суму 65 883,66 грн, від 29.10.2021 на суму 88 160,55 грн, від 10.12.2021 на суму 40 023,30 грн, від 15.12.2021 на суму 54 966,06 грн, від 17.12.2021 на суму 42 048,00 грн, від 31.12.2021 на суму 43 617,01 грн, від 14.01.2022 на суму 10 498,87 грн, від 31.01.2022 на суму 54 090,47 грн, від 15.02.2022 на суму 22 284,82.

Позивач повідомив суд, що зазначені видаткові накладні направлялися на адресу відповідача звичайними поштовими відправленнями, а тому у позивача відсутні належні докази здійснення таких відправлень, однак для забезпечення належного виконання умов договору та приписів законодавства позивачем 08.12.2022 було здійснено повторне направлення на адресу відповідача видаткових накладних з доказами такого направлення.

Відповідачем частково виконано обов`язок щодо оплати поставленого товару, а саме здійснено в період з 21.09.2021 по 08.02.2022 перерахування коштів позивачу на загальну суму в розмірі 515 807,97 грн.

У зв`язку з неповним виконанням умов договорів щодо оплати поставленого товару позивачем 01.08.2022 направлено на адресу відповідача претензію про здійснення оплати заборгованості в розмірі 60 096,75 грн.

Після направлення претензії відповідач частково здійснив погашення боргу, шляхом перерахування позивачу 6 000,00 грн.

Відповідно до акту звірки за період з 01.01.2021 по 31.10.2022 заборгованість відповідача перед позивачем становить 54 096,75 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договорами поставки № 200 від 16.09.2021 та №226 від 03.11.2021 не визначено строк (термін) виконання покупцем грошового зобов`язання перед постачальником, отже строк виконання зобов`язання у відповідача настав після закінчення семиденного строку від дня пред`явлення вимоги, а саме 09 серпня 2022 року.

Враховуючи наведене та неспростовність відповідачем наявності заборгованості, суд встановив, що вимога щодо стягнення основного боргу в розмірі 54 096,75 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договорами, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні збитки в розмірі 11 525,92 грн та 3% річних в розмірі 1 293,88 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.1 договору поставки №200 від 16.09.2021 та №226 від 03.11.2021 встановлено, що сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, зміст яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розрахунок інфляційних збитків:

Період розрахункуУраховано індекси інфляції за періодСума боргуСукупний індекс інфляціїСума боргу з урахуванням інфляціїІнфляційні нарахування
09.08.2022 - 08.12.2022серпень 2022 - листопад 2022 54 096,751. 524,13 427,35
54 096,75 x 1.06335597 - 54 096,75 = 3 427,35
За перерахунком суду загальний розмір інфляційних збитків становить 3 427,35 грн.

Враховуючи наведене, вимога щодо стягнення інфляційних збитків підлягає задоволенню в розмірі встановленому судом, а саме 3 427,35 грн.

Розрахунок 3% річних:

Період розрахункуСума боргуКількість днів у періодіКількість днів у році 3% річних
09.08.2022 - 08.12.202254 096,2,45
54 096,75 x 3 % x 122 : 365 : 100 = 542,45
За перерахунком суду загальний 3% річних становить 542,45 грн.

Враховуючи наведене, вимога щодо стягнення 3% річних підлягає задоволенню в розмірі встановленому судом, а саме 542,45 грн.

Частинами 3, 4 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно зі ст. 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Черкашина Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь приватного підприємства "Агророзвиток" (18015, Черкаська обл., м.Черкаси, вул. Надпільна, будинок 248А, офіс 305; ) основний борг у розмірі 54 096 (п`ятдесят чотири тисячі дев`яносто шість) грн. 75 коп., 3% річних у розмірі 542 (п`ятсот сорок два) грн. 45 коп., інфляційні збитки у розмірі 3 427 (три тисячі чотириста двадцять сім) грн. 35 коп., судовий збір у розмірі 2 152 (дві тисячі сто п`ятдесят два) грн. 88 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Мудрий