ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р. м. Київ

Справа № 911/2667/22

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Жиглій А.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АГРОНОВА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИПІЛЛЯ АГРО ПЛЮС» про стягнення 239 174,04 грн, за участю представників від:

позивача Романенко С.В. (керівник), Чеверда О.В. (ордер серії ВА № 1032725 від 07.12.2022);

відповідача Питель Л.С. (довіреність б/н від 07.02.2023);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АГРОНОВА» (далі ТОВ «Компанія Агронова») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИПІЛЛЯ АГРО ПЛЮС» (далі ТОВ «Трипілля Агро Плюс») про стягнення 409 194,93грн, у т.ч.: 144 495,17грн - 36% річних за період з 23.12.2021 по 31.10.2022; 133 549,82грн - пені за період з 23.12.2021 по 31.10.2022; 131 149,94грн дооцінки вартості товару.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається, на не виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару за договором поставки №КВ-12/21 від 30.10.2020 у встановлений таким договором строк, що встановлено рішення Господарського суду Київської області від 27.06.2022 у справі №911/3754/21, яке набрало законної сили, та виконання відповідного зобов`язання в примусовому порядку остаточно лише 01.11.2022, що надає йому право вимагати сплати процентів та пені, а також здійснити дооцінку проданого товару (а.с. 1-4).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.01.2023 відкрито провадження у справі за відповідним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 08.02.2022 о 14:00, а також встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов (а.с.53-55).

Відповідна ухвала направлена на електронну адресу позивача 09.01.2023, про що складено довідку від 09.01.2023 (а.с.56); копія вказаної ухвали 10.01.2023 направлена відповідачу поштою (а.с.55, зворот; а.с.57) та отримана відповідачем 07.02.2023, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 833 (а.с. 100).

У відзиві на позов, який надійшов до суду 26.01.2023 з дотриманням встановленого судом строку (оскільки станом на 25.01.2023 копія ухвали про відкриття провадження не вручена відповідачу), відповідач просить відмовити у задоволенні позову (а.с.69-72).

У поданому відзиві відповідач вказує на необґрунтованість розрахунків відповідача та вказує, що на підставі його листа від 31.05.2022 позивач мав зарахувати кошти в розмірі 347 30,91грн, перераховані ним у відповідності з договором КВ-4/22 від 30.09.2021, в рахунок погашення основного боргу за договором № КВ-12/21 від 30.10.2020, однак, безпідставно зарахував в рахунок погашення боргу за пенею та процентами.

Ухвалами від 08.02.2023, що занесені до протоколу підготовчого засідання, судом:

- встановлено сторонам строки для подання відповіді на відзив та заперечення;

- оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14:40 22.02.2023 (а.с. 97-98).

Перерва у підготовчому засіданні оголошена судом на підставі ч.5 ст.183 ГПК України, враховуючи встановлення сторонам строків для подання відповіді на відзив та заперечення, копії яких учасники справи мають отримати завчасно до початку розгляду справи по суті як визначено ч.4 ст.166, ч.4 ст.167 ГПК України.

13.02.2023 до суду надійшла заява позивача від 09.02.2023 про зменшення розміру позовних вимог (а.с.101-108).

У поданій заяві позивач, повідомив, що ним здійснено перерахунок позовних вимог з урахуванням обставин, викладених відповідачем у відзиві, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 239 174,04 грн, з них: 101 403,64 грн - 36% річних за період 23.12.2021 по 31.10.2022; 74 412,48 грн пеня нарахована за період з 23.12.2021 по 31.10.2022; 63 357,92 грн - дооцінка вартості товару.

Ухвалами від 22.02.2023, що занесені до протоколу засідання, судом:

- прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог;

- закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14:00 27.03.2023 (а.с.123-125).

В судовому засіданні 27.03.2023 представники позивача заявлені вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, підтримали повністю та просили їх задовольнити, представник відповідача проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні обставини.

30.10.2020 між ТОВ «Компанія Агронова» (далі постачальник) та ТОВ «Трипілля Агро Плюс» (далі покупець) укладено договір поставки № КВ-12/21, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (далі товар), а покупець зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах договору (далі договір) (а.с. 43-46).

За даним договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу; асортимент, кількість та ціна якої визначається специфікаціями та/або накладними та/або рахунками-фактурами, що є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 договору).

У специфікації № 1 до договору зазначено, що поставці підлягають наступні товари:

- добрива Нова Цинк у кількості 500 л за ціною 4,40 USD;

- добрива Нова Бор у кількості 940 л за ціною 4,40 USD;

- добрива Нова В+Мо у кількості 600 л за ціною 3,96 USD (а.с.47).

Згідно до п. 2.2 договору ціна товару, що поставляється за цим договором, вказується у специфікаціях в національній валюті України і визначається еквівалент у іноземній валюті, вказаний у специфікації (ях).

В силу п. 2.3 договору загальна сума договору визначається сукупністю специфікацій та/або накладних та/або рахунків-фактур, що зазначені в п. 2 1 договору.

Як визначено п. 2.5 договору, у разі зміни курсу гривні до іноземної валюти, вказаної у специфікації, постачальник має право проводити перерахунок (дооцінку) вартості поставленого покупцю товару.

Ціна договору є звичайною ціною та становить вартість (ціну) товару, а ціна товару визначається як договірна (п. 3.1 договору).

Оплата товару здійснюється на умовах 100% попередньої оплати у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, якщо інші умови не передбачені в специфікаціях чи додаткових угодах (п. 3.2 договору).

Сторони у п. 3.3 договору погодили застосовувати при проведенні розрахунку за цим договором курс іноземної валюти, вказаний у специфікаціях, до гривні, що встановлений на міжбанківській валютній біржі на день підписання даного договору або специфікації.

Відповідно до п. 4.1 договору товар поставляється окремими партіями на підставі погоджених сторонами специфікацій; специфікація вважається погодженою сторонами з моменту направлення постачальником покупцеві рахунку на оплату товару.

У разі несвоєчасної оплати товару покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення, а також додатково сплачує штраф у розмірі 20 процентів від суми несплаченого боргу (п. 5.1.1 договору).

У разі невиконання зобов`язань щодо оплати отриманого товару та невиконання зобов`язань, передбачених розділом 3 договору, покупець відповідно до п. 5.8 договору, сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості, 36% річних, якщо інший розмір річних не встановлений відповідною специфікацією та/або додатковою (ими) угодою (ами).

У відповідності до п.10.1 договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2021 року, але продовжує залишатись чинним до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

У зв`язку з не виконанням відповідачем зобов`язань за договором, позивач звернувся з позовом до Господарського суду Київської області, ухвалою якого від 17.01.2022 відкрито провадження у справі №911/3754/21 за його позовом до відповідача про стягнення 1 277 948,50 грн, з яких: 999 359,89 грн основний борг; 53 226,13 36% річних за період з 30.10.2021 по 22.12.2021; 25 490,50 пеня, нарахована за період з 30.10.2021 по 22.12.2021; 199 871,98грн штраф.

Під час розгляду відповідної справи, ТОВ «Компанія Агронова» зменшило розмір позовних вимог та просило стягнути з ТОВ «Трипілля Агро Плюс»: 499 349,89 грн - основного боргу, 53 226,13 грн - 36% річних, 25 490,50 грн - пені, 199 871,98 грн штрафу.

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.06.2022 у справі №911/3754/21, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2022, позов ТОВ «Компанія Агронова» задоволено повністю та стягнуто на його користь з ТОВ «Трипілля Агро Плюс» 499 349,89 грн - основного боргу, 25 490,50 грн пені, 53 226,13грн процентів річних, 199 871,98 грн штрафу, 10 169,05 грн - судового збору (а.с.12-19).

Відповідним рішенням суду встановлено: факти виконання позивачем зобов`язань за договором в частині передачі відповідачу товару на загальну суму 6 214 845,12грн; факт виникнення у відповідача обов`язку оплати такий товар в силу укладення договору у строк, який визначений специфікаціями; порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за таким договором в частині оплати поставленого товару у строк, погоджений сторонами у специфікаціях; наявність боргу на час подання позовної заяви у відповідача перед позивачем за поставлений товар у розмірі 999 359,89грн; здійснення відповідачем оплати у розмірі 500 000грн, яка віднесена на рахунок оплати частини основного боргу.

Як визначено ч. 4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, встановлені рішенням у відповідній справі, не потребують доведення у даній справі, враховуючи тотожний склад сторін у даній справі та вказаній.

14.10.2022 Господарським судом Київської області на примусове виконання вказаного рішення видано наказ №911/3784/21 (а.с.20).

Як свідчить інформація з автоматизованої системи виконавчого провадження, 14.10.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Ніколаєвим С.В. на виконання відповідного рішення на підставі зазначеного наказу Господарського суду Київської області відкрито виконавче провадження №70086999.

Також, судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача з листом №31-05/2022-1 від 31.05.2022, у якому просив переплату по рахунку №14192 від 05.11.2021 у сумі 347 301,91грн зарахувати в оплату рахунка № 5712 від 30.10.2020 (а.с.21).

Позивач у позовній заяві зазначив, що незважаючи на наявність зазначеного листа щодо перенесення оплати за договором №КВ-4/22 від 30.09.2021 у сумі 347 301,91 грн в рахунок оплати за договором №KB-12/21 від 30.10.2020, фактичне перенесення/корегування зазначеної суми в податкових обліках ЄРПН відповідачем здійснено лише 15.08.2022, у зв`язку з чим, у справі №911/3754/21 він не подавав клопотання про зменшення розміру позовних вимог, однак, повідомив про погашення боргу у розмірі 347 301,91грн приватного виконавця.

Фактичне виконання рішення суду у справі №911/3754/21 завершено 01.11.2022, а саме перераховано на підставі платіжних інструкцій у виконавчому провадженні №7008699:

- № 3559 від 20.10.2022 - 13 651,41грн;

- № 3563 від 21.10.2022 - 55 894,30 грн;

- № 3598 від 01.11.2022 - 371 259,93грн (а.с.22-24).

При цьому, погашення основного боргу за поставлений товар відбулось у складі платежу, здійсненого 01.11.2022, враховуючи порядок виконання зобов`язань за договором (основного та додаткових), встановлений п.3.6 договору, а також положення ст.534 ЦК України, які визначають черговість погашення вимог за грошовими зобов`язаннями.

Предметом спору в даній справі є наявність у відповідача обов`язку доплатити вартість товару, у зв`язку із його дооцінкою позивачем, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення виконання зобов`язання з оплати поставленого товару у встановлений строк.

Заявлені вимоги є обґрунтованими лише частково з наступних підстав.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений сторонами правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначено ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки відповідач, як установлено судовим рішенням у справі №911/3754/21, допустив порушення строків виконання зобов`язань за договором в частині оплати товару у строк, встановлений специфікаціями, і таке зобов`язання виконано повністю лише 01.11.2022, є обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 101 403,64 грн - 36% річних, нарахованих за період 23.12.2021 (наступний день після закінчення періоду, за який 36% річних стягнуті рішенням у справі №911/3754/21) по 31.10.2022 (день, що передує дня погашення основного боргу 01.11.2022) з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, в силу ст.ст.599,601 ЦК України, одними із підстав припинення зобов`язань є:

- виконання зобов`язання належним чином;

- зарахування зустрічних однорідних вимог, у т.ч. за заявою однієї із сторін.

Отже, зобов`язання з оплати товару припинилось частково внаслідок здійснення оплати, у т.ч. при примусовому виконанні рішення, а частково у зв`язку із зарахуванням за завою відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторонами у п. 5.8 договору змінено за взаємною їх згодою розмір процентів, які сплачуються на вимогу кредитора при простроченні виконання зобов`язання, оскільки ними узгоджено, що нарахування процентів здійснюється у розмірі 36% річних від суми боргу.

Отже, оскільки відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, вимоги позивача щодо сплати відповідачем процентів у узгодженому сторонами розмірі є мотивованими.

Розрахунок процентів здійснений позивачем з урахуванням розміру боргу, зміни його розміру внаслідок оплати та зарахування, періоду прострочення, і є арифметично вірними, у зв`язку з чим вимоги про стягнення з відповідача 101 403,64 грн процентів підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також у даній справі позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 74 412,48 грн, що нарахована за період з 23.12.2021 по 31.10.2022.

Заявлені у відповідній частині вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч.2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Отже, оскільки відповідач не виконав зобов`язання з оплати поставленого товару у встановлений строк, за що сторонами передбачена відповідальність у вигляді пені, вимоги позивача в частині стягнення відповідних штрафних санкцій у розмірі, встановленому п.5.1.1 договору, є мотивованими.

Як визначено ч.2 ст.343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені встановлено також ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Розмір пені, встановлений відповідним договором, не перевищує максимального розміру, визначеного відповідними нормами.

За загальним правилом, установленим ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторонами у п. 5.9 договору змінено вказане загальне правило щодо припинення нарахування штрафних санкцій через 6 місяців та визначено, що відповідні нарахування припиняються згідно ч.6 ст.232 ГК України в день виконання стороною зобов`язань.

Розрахунок пені за спірний період позивачем здійснено арифметично вірно, з урахуванням розміру боргу, зміни його розміру внаслідок оплати та зарахування, періоду прострочення та встановленої облікової ставки НБУ, отже, заявлені у відповідній частині вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі - з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 74 412,48 грн пені.

Заявлені позивачем вимоги в частині стягнення 63 357,92 грн - дооцінки вартості товару суд вважає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи вимоги у відповідній частині, позивач посилається на п.3.4 договору, яким передбачено здійснення перерахунку (дооцінки) вартості товару у випадку коли курс на міжбанківській валютній біржі щодо продажу іноземної валюти, вказаний у специфікації(ях) до гривні на день, що передує проведенню розрахунків (перерахуванню коштів), відвантаженню товару в рахунок погашення заборгованості є вищим за курс відповідної іноземної валюти на день укладення специфікації(й).

Проаналізувавши відповідний пункт договору, суд вважає заявлені у відповідній частині вимоги необґрунтованими, оскільки такі вимоги заявлені без врахування формули, визначеної сторонами для розрахунку.

Так, відповідно до п. 3.4 договору сторони погодили використовувати для розрахунку формулу: С= (А1/А2)* В, де С сума належна до оплати, В ціна товару на момент підписання специфікації, А1 курс на міжбанківській валютній біржі щодо продажу іноземної валюти вказаної у специфікації до гривні, що передує дню проведення розрахунків /дню звернення до суду з відповідним позовом, А2 - курс на міжбанківській валютній біржі щодо продажу іноземної валюти вказаної в специфікації до гривні на день підписання відповідної специфікації (п.3.4 договору).

Враховуючи положення п. 3.4 договору, який передбачає здійснення перерахунку у випадку зміни курсу за формулою, вказаною у такому пункті договору, що передбачає застосування при розрахунку курсу продажу валюти на міжбанківській валютній біржі на день, що передує дню звернення до суду з відповідним позовом, звернення позивача з вимогою про стягнення боргу за поставлений товар у справі №911/3754/21 у 2021 році, визначення ним вартості поставленого товару при поданні такого позову, на підставі якого відкрито провадження у вказаній справі, встановлення судом відповідним рішенням вартості відповідного товару, обсягу зобов`язання з оплати відповідного товару, розміру боргу за поставлений товар, є безпідставним заявлення вимог щодо дооцінки такого товару згідно з курсом, який визначений позивачем на інший день, оскільки фактично спір щодо виконання зобов`язання з оплати товару вирішений, про що постановлено рішення у відповідній справі. Однак, поставлення рішення у відповідній справі не є підставою для закриття провадження у даній справі на підстав п.3. ч.1 ст.231 ГПК України, оскільки відповідні вимоги, що розглядаються у даній справі стягнення коштів в рахунок дооцінки, не були предметом розгляду у справі №911/3754/21.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають частковому відшкодуванню йому за рахунок відповідача у розмірі 2637,24 грн - пропорційно розміру задоволених позовних вимог / (101 403,64 + 74 412,48):100*1,5 /.

У першій заяві по суті позовній заяві позивач вказував, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000грн, однак, заяв про розподіл відповідних судових витрат у певному остаточному розмірі до прийняття рішення у даній справі не подавав, а на стадії судових дебатів зазначив, що відповідна заява буде ним подана в установленому порядку, тому питання відшкодування судових витрат відповідного виду судом не вирішується.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.129, 233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИПІЛЛЯ АГРО ПЛЮС» (ідентифікаційний код 36349093; 08722, Київська обл., Обухівський р-н, с. Трипілля, вул. Дружби, буд. 6) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ АГРОНОВА» (ідентифікаційний код 42286157; 25006, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, буд. 35) 101 403,64 грн - 36% річних, 74 412,48 грн пені, а також 2 637,24 грн в рахунок часткового відшкодування витрат по оплаті позову судовим збором.

3. В частині стягнення 63 357,92грн дооцінки вартості товару відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.04.2023.

Суддя А.Р. Ейвазова