ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 Справа № 917/1559/22

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ОЙЛ" вул. Небесної Сотні, 9/17, м.Полтава, Полтавська область, 36000

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-газ-плюс", вул. Антоновича, 102, корп. В, м. Львів, 79057

про стягнення 1 835 427,78грн

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Олефір О.І.

Представники сторін: згідно протоколу

Обставини справи: 02.12.2022 до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-газ-плюс" про стягнення заборгованості за Договором №12-11-2021-1 на виконання робіт з гідравлічного розриву пласта від 02.12.2021 в сумі 1 835 427,78грн з них: 1 300 000,00грн - основний борг, 201 589,04грн - пеня, 302 211,34грн - інфляційні втрати, 31 627,40грн - 3% річних.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2022 вказаний позов передано на розгляд судді Паламарчука В.В.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження.

17.01.2023 від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання на іншу дату (вхід. №534) для надання можливості врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди.

Ухвалою суду від 17.01.2023 було задоволено клопотання відповідача та відкладено підготовче засідання на 07.02.2023.

02.02.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №1311) в якому відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних нарахувань, 3% річних. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що оскільки кінцевим бенефіціаним власником позивача є компанія резидент республіки білорусь, тобто країни агресорки, а також оскільки у відповідача наявні обґрунтовані припущення, що кінцевим бенефіціарним власником є резидент російської федерації, то у відповідача згідно Постанови КМ України від 03.03.2022 №187 виник обов`язок призупинити виконання грошових зобов`язань по Договору №12-11-2021-1 на виконання робіт з гідравлічного розриву пласта від 02.12.2021.

Судове засідання призначене на 07.02.2023 не відбулося, в зв`язку з перебуванням судді Паламарчука В.В. на лікарняному. Ухвалою від 14.02.2023 підготовче засідання призначено на 23.02.2023.

Представником позивача 23.02.2023 через канцелярію суду надано лист з додатком (вхід. №2402), згідно якого позивач зазначив, що власниками 53719 акцій "ВАТ "ПУХОВИЧІНАФТОПРОДУКТ" є фізичні особи - резиденти Республіки Білорусь.

Ухвалою від 23.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 14.03.2023.

09.03.2023 до суду надійшло клопотання від представника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-газ-плюс" - Деми Н.Г. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції яке відбудеться 14.03.2023. Ухвалою від 10.03.2023 судом відмовлено в задоволенні даного клопотання.

13.03.2023 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (вхід. №3118).

14.03.2023 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вхід. №3244).

14.03.2023 представники сторін в судове засідання не з`явилися, ухвалою суду від 23.02.2023 явка представників сторін визнавалась необов`язковою.

Так як, ухвалою суду від 23.02.2023 явка представників сторін визнавалась необов`язковою, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

02.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест-газ-плюс" (замовник за договором; відповідач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (підрядник за договором; позивач по справі) укладено договір № 12-11-2021-1 на виконання робіт з гідравлічного розриву пласта (надалі - Договір; а.с.10-14).

За умовами укладеного Договору, Замовник доручає, а Підрядник за плату бере на себе зобов`язання виконати роботи, які передбачені програмою робіт (дизайном) ГРП (гідравлічний розрив пласта), із застосуванням власного обладнання та матеріалів, з залученням власного персоналу. Роботи мають бути здійснені з дотриманням технічних умов та технологічних процесів, передбачених Програмою робіт (дизайном) ГРП. (п.п. 1.1., 1.2. Договору).

Місце виконання Робіт за Договором Чорнухинського району Полтавської області (п. 1.3. Договору).

Сторони зобов`язані до початку проведення робіт узгодити програму робіт (дизайн) ГРП (п.п. 2.1.2 п. 2.1 договору № 12-11-2021-1).

На виконання умов договору сторонами було розроблено, погоджено та затверджено програма робіт на проведення 50 т ГРП на водній основі на свердловині № 5 Прирічного ГКР (пласт В-24-25б) (а.с.19-28).

Пунктом 2.1.1 Договору сторони погодили, що дата початку виконання робіт: вважається дата прийняття майданчика, на якому знаходиться свердловина, (надалі по тексту майданчик), по акту приймання - передачі (форма акту наведена у додатку № 2 до договору; а.с.15).

Дата закінчення та здачі замовнику результатів робіт: вважається дата планової зупинки закачки рідини ГРП в свердловину, виїзд останньої одиниці техніки і передача майданчика замовнику по акту приймання - передачі майданчика (форма акту наведена у додатку № 2 до договору).

23.12.2021 позивач прийняв від відповідача майданчик свердловини № 5 Прирічного родовища для проведення робіт за договором № 12-11-2021-1, що підтверджується актом № 1 приймання - передачі майданчика для проведення робіт з гідравлічного розриву пласта (а.с.29).

24.12.2021 позивач передав відповідачеві майданчик свердловини № 5 Прирічного родовища після проведення робіт за договором №12-11-2021-1, що підтверджується актом №2 приймання - передачі майданчика для проведення робіт з гідравлічного розриву пласта (а.с.30).

Орієнтовна вартість робіт (загальна сума договору) визначається як загальна вартість робіт, які виконуються за договором, та визначається згідно додатку № 1 "договірні ціни на проведення робіт (вартість операції з ГРП і додаткові ставки)" до цього договору (п. 4.1 Договору).

Пунктом 4.7 Договору визначено, що вартість виконаних робіт за договором визначається згідно з актами приймання-передачі виконаних робіт, підписаних уповноваженими представниками сторін.

Вартість робіт ГРП, ставка оренди обладнання та ставка роботи бригади під час виконання робіт з ГРП оплачується у вигляді 50 % попередньої оплати за 1 (одну) операцію згідно розцінок, визначених розділом 1 "Основні ставки" Додатку № 1 до Договору. Попередня оплата здійснюється замовником за 3 календарні дні до узгодження сторонами дати початку виконання робіт, відповідно до п.3.2.2 договору, на підставі наданого підрядником рахунку.

Строк оплати залишку (50 % оплати по договору) складає 10 календарних днів з дати підписання замовником акту приймання - передачі виконаних робіт та отримання замовником рахунку на оплату. Підрядник готує рахунок на оплату на підставі підписаного обома сторонами акту приймання - передачі виконаних робіт. За кожен день прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від не перерахованої суми.

Оренда обладнання підрядника в строк, що не перевищує 30 календарних днів, включаючи у вартість ГРП та підтверджується актом приймання - передачі виконаних робіт.

Оренда обладнання підрядника за строк, що перевищує 30 календарних днів, підтверджується актом приймання - передачі наданих послуг з оренди, який підписується сторонами протягом трьох робочих днів з моменту припинення користування відповідним обладнанням або по завершенню календарного місяця, в якому використовувалося обладнання (в залежності від того, яка з подій настане раніше). Оплата здійснюється замовником протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання замовником акту приймання - передачі наданих послуг та отримання замовником рахунку на оплату (п.4.7. Договору).

На виконання умов Договору відповідачем було сплачено аванс в сумі 3715635,11грн. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с.34).

24.12.2021 між сторонами підписано акт приймання-передачі виконаних робіт №1 на загальну суму 6631843,38грн та розрахунок вартості робіт в період з 23.12.2021 по 24.12.2021 до вказаного акту (а.с.31). Даний Акт та розрахунок вартості робіт був підписаний без зауважень та скріплений печатками підприємств.

За умовами Договору оплата за виконані роботи мала бути здійснена відповідачем протягом 10-ти календарних днів з дати підписання акту №1 від 24.12.2021, тобто до 03.01.2022.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, в погашення заборгованості за Договором на підставі підписаного Акту приймання-передачі виконаних робіт №1 від 24.12.2021, відповідач здійснив лише часткову оплату на загальну суму 1616208,27грн, що підтверджується платіжними дорученнями №11 від 12.01.2022, №38 від 27.01.2022 та №81 від 09.02.2022 (а.с.34-35).

Так, за твердженням позивача, у порушення умов укладеного договору відповідач не оплатив вартість отриманих робіт, у зв`язку з чим у відповідача утворився борг в сумі 1300000,00грн.

29.07.2022 позивач звертався до відповідача листом (вих. №12/608) з вимогою сплатити заборгованість за Договором. Однак, як зазначає позивач, вказане звернення відповідачем було залишено без реагування, заборгованість за отримані послуги не сплачено.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1300000,00грн заборгованості за Договором №12-11-2021-1 на виконання робіт з гідравлічного розриву пласта від 02.12.2021.

Окрім того, у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку з оплати вартості виконаних робіт, позивачем на підставі умов договору та ч.2 ст.625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 201589,04грн - пені, 302211,34грн - інфляційних втрат, 31627,40грн - 3% річних.

Під час розгляду спору по суті судом приймається до уваги наступне.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом (ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Виходячи із змісту укладеного Договору №12-11-2021-1 на виконання робіт з гідравлічного розриву пласта від 02.12.2021, договір за своєю правовою природою є договором підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч.1 ст.843 Цивільного кодексу України).

Так при укладенні Договору сторони погодили, орієнтовна вартість робіт (загальна сума договору) визначається згідно Додатку № 1 "договірні ціни на проведення робіт (вартість операції з ГРП і додаткові ставки)" до цього договору (п. 4.1 Договору).

Вартість виконаних робіт за договором визначається згідно з актами приймання-передачі виконаних робіт, підписаних уповноваженими представниками сторін (п. 4.4 Договору).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач згідно до умов договору виконав роботи на загальну суму 6631843,38грн, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт №1 від 24.12.2021.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.ст. 530 Цивільного кодексу України).

За умовами Договору Замовник зобов`язався здійснити оплату залишку (50 % оплати по договору) протягом 10 календарних днів з дати підписання акту приймання - передачі виконаних робіт.

Тобто, оплата за виконані роботи мала бути здійснена відповідачем протягом 10 календарних днів з дати підписання акту №1 від 24.12.2021, тобто до 03.01.2022.

Однак, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України за виконані позивачем роботи розрахувався частково на загальну суму 5 331 843,38грн, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Разом з цим, жодних доказів оплати 1 300 000,00грн відповідачем не подано. Крім того, в ході розгляду справи відповідачем заперечень щодо факту виконання робіт (їх вартості, обсягу та якості) надано не було.

Натомість в матеріалах справи наявний Лист-пропозиція (за вих. №01/01-23 від 05.01.2023), яким відповідач підтвердив факт існування заборгованості та звертався до позивача з пропозицією, щодо укладення мирової угоди.

Щодо тверджень відповідача, у відзиві на позовну заяву, стосовно виникнення у нього обов`язку до призупинення виконання грошових зобов`язань перед позивачем за Договором згідно Постанови КМ України №187 від 03.03.2022 , суд зазначає наступне.

Відповідно до Постанови КМУ №187 від 03.03.2022 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:

1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):

громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Як вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником ТОВ "Сервіс Ойл" є ВАТ "Пуховичінафтопродукт" (країна резидентства - Білорусь).

Разом з тим, обґрунтованих доказів, які б підтвердили припущення відповідача, що кінцевим бенефіціарним власником є резидент Російської Федерації, що в подальшому стало підставою для останнього призупинити виконання грошового зобов`язання за Договором, суду надано не було.

Посилання відповідача на вплив форс-мажорних обставин судом також відхиляються, оскільки матеріали справи не містять доказів повідомлення про настання форс-мажорних обставин та вплив таких обставин на можливість виконання відповідачем своїх зобов`язань.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 1300000,00грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 201 589,04грн - пені, 302 211,34грн - інфляційних втрат, 31 627,40грн - 3% річних.

Відповідно до ст.610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 ГК України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.9 Договору визначено, що за порушення строків оплати за фактично виконані роботи замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від простроченої суми за кожен день прострочення.

На підставі вказаного пункту договору позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, у сумі 201589,04грн (за період з 10.02.2022 по 09.08.2022).

Як вже зазначалось вище судом, відповідно до пункту 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оплата за виконані роботи мала бути здійснена відповідачем протягом 10 календарних днів з дати підписання акту №1 від 24.12.2021, тобто до 03.01.2022.

Відповідно шестимісячний строк нарахування пені закінчується 04.07.2022р.

Після перерахунку зробленого судом вірним нарахуванням пені є сума у розмірі 137479,45 грн. нарахована за період з 10.02.2022 по 04.07.2022р., яка і підлягає задоволенню судом. Решта суми пені нараховані позивачем, підлягає - відмові.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення 302211,34грн - інфляційних втрат (за період за лютий - жовтень 2022) та 31627,40грн - 3% річних (за період з 10.02.2022 по 02.12.2022).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача, 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.11 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором №12-11-2021-1 на виконання робіт з гідравлічного розриву пласта від 02.12.2021 в сумі: 1 300 000,00грн - основний борг, 137 479,45грн - пеня, 302 211,34грн - інфляційні втрати, 31 627,40грн - 3% річних, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню. Решта заявлених позовних вимог (пеня у сумі 64109,59грн.)- підлягає відмові.

Згідно ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 26570,57грн.

Позивачем також заявлено до стягнення 5400,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги №13/22 від 17.05.2022, що укладений Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" та Адвокатським об`єднанням "Аргос", з додатком; оригінал ордеру ВІ №1114865, Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги по справі № 917/1559/22; платіжна інструкція №ПН 28542893; акт приймання - передачі від 14.03.2023.

Відповідач заперечень щодо вартості витрат позивача на професійну правничу допомогу не надав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оскільки позовні вимоги задоволені судом частково, то витрати на правову допомогу на підставі ч.4 ст. 129 ГПК України підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 5211,54 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест-газ-плюс", (вул.Антоновича, буд. 102, корпус В, м. Львів, 79057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" (36000, м.Полтава, вул. Небесної Сотні, буд. 9/17, код ЄДРПОУ 38516,00грн - заборгованості за Договором №12-11-2021-1 на виконання робіт з гідравлічного розриву пласта від 02.12.2021 року, 137479,45грн - пені, 302211,34грн - інфляційних втрат, 31627,40грн - 3% річних, 26570,57грн - судового збору, 5211,54 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано після виходу судді з лікарняного 04.04.2023р.

Суддя Паламарчук В.В.