ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року

м. Київ

cправа № 914/1757/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С.В. - головуючий, Кондратова І.Д., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,

представників учасників справи:

позивача - Сівака О.В.,

відповідача - Пашкутської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Львіввугілля"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 (головуючий суддя - Кордюк Г.Т., судді: Кравчук Н.М., Марко Р.І.) та рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2022 (суддя Козак І.Б.)

у справі №914/1757/22

за позовом Приватного підприємства "Спецреммаш"

до Державного підприємства "Львіввугілля"

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1.Приватне підприємство "Спецреммаш" (далі - ПП "Спецреммаш") звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного підприємства "Львіввугілля" (далі - ДП "Львіввугілля") про зобов`язання вчинити дії, а саме: прийняти, у відповідності до умов договору №128 від 07.04.2021 від ПП "Спецреммаш" виготовлений товар - борти (жолоби) Н026УЛС 1.03.000 у кількості 100 шт., у визначеному договором місці поставки товару - ВП "Шахта "Степова", ДП "Львіввугілля", с. Глухів, вул. Червоноградська, 22Б, Червоноградський район Львівської області, 80054.

1.2.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відмовляється добровільно прийняти вже оплачений та виготовлений на його замовлення на підставі договору товар.

2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

2.1.07.04.2021 між ДП "Львіввугілля" (покупець), в особі уповноваженої особи Моденка Андрія Анатолійовича, що діє на підставі Розпорядження ДП "Львіввугілля" №15 від 18.05.2020 та ПП "Спецреммаш" (постачальник), в особі директора Гнатишена Олега Миколайовича укладено договір №128 про закупівлю товару за результатами відкритих торгів 17.03.2021.

2.2.Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити товар, а саме ДК 021:2015: 42410000-3 Підіймально-транспортувальне обладнання, частини до скребкових конвеєрів (борти (жолоби) Н026УЛС 1.03.000), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього узгоджену грошову суму.

2.3.Пунктом 1.2 договору передбачено, що найменування, одиниці виміру і загальна кількість товару, його номенклатура, ціна і строк поставки зазначено в специфікації до договору, яка є його невід`ємною частиною.

2.4.Специфікацією №1 до договору №128 від 07.04.2021 передбачено: найменування товару - Борти (жолоби) Н026УЛС 1.03.000, кількість товару - 200 штук,

- загальну вартість товару - 2691600,00 грн, у тому числі ПДВ 448600,00 грн, умови розрахунків - оплата за отриманий товар проводиться покупцем шляхом перерахування коштів протягом 30 робочих днів з моменту отримання узгодженої партії товару. Оплату за товар може здійснювати, як покупець так і вантажоодержувач;

- умови постачання - доставка товару здійснюється на умовах DDР (станція або склад покупця згідно Правил ІНКОТЕРМС-2020) протягом 20 днів з моменту отримання письмової заявки на конкретну партію товару, вантажоодержувач - ВП "Шахта "Межирічанська", ДП "Львіввугілля", вул. Львівська,68, м. Червоноград, 80100; ВП "Шахта "Степова", ДП "Львіввугілля", с. Глухів, вул. Червоноградська, 22Б, Червоноградський район Львівської області, 80054.

2.5.Пунктом 5.1 договору передбачено, що строк поставки товару зазначений у специфікації. За погодженням з покупцем допускається як дострокова поставка так і поставка товару партіями.

2.6.Листом від 18.05.2021 за №3/880 ДП "Львіввугілля" подало заявку на поставку товару в кількості 100 штук у строк липень 2021 року.

2.7.У відповідності до листа-заявки, договору №128 від 07.04.2021 позивачем відвантажено першу партію товару в кількості 100 штук на загальну суму - 1345800,00 грн, у т.ч. ПДВ - 224300,00 грн, про що виписано видаткову накладну №44 від 25.06.2021, акт №3 приймання-передачі товару від 25.06.2021.

2.8.Згідно з пунктом 4.2 Договору покупцем платіжними дорученнями проведено повну сплату за отриманий товар, а саме: 25.06.2021 платіжне доручення №1736 - 1043040 грн, 29.06.2021 платіжне доручення №713 - 302760 грн. На виконання пункту 5.15 договору, постачальником зареєстровано податкову накладну на суму 224300 грн в єдиному реєстрі податкових накладних.

2.9.09.08.2021 ПП "Спецреммаш" надіслало на електронну адресу відповідача рахунок №63 від 09.08.2021 на оплату товару: борти (жолоби) Н026УЛС 1.03.000 в кількості 100 шт. на загальну суму 1345800 грн, в т.ч. ПДВ 224300 грн.

2.10.Того ж дня, 09.08.2021, покупцем надано доручення банку здійснити переказ коштів у сумі 1345800,00 грн, в т.ч. ПДВ - 224300 грн зі свого рахунку на рахунок ПП "Спецреммаш". У призначенні платежу платіжного доручення №2193 від 09.08.2021 зазначено - за борт (жолоба) за шахту Степова згідно договору №128 (тендер) від 07.04.2021.

2.11.ПП "Спецреммаш" 21.10.2021, на виконання пункту 1.1 договору, зі складу підприємства відвантажило (борти (жолоби) Н026УЛС 1.03.000) в кількості 100 штук на загальну суму - 1345800,00 грн, у т.ч. ПДВ - 224300,00 грн, про що виписано видаткову накладну №86 від 21.10.2021, акт №1 приймання-передачі товару від 21.10.2021, сертифікат відповідності якості, товаротранспортні документи. Товар доставлявся за адресою, яка вказана в платіжному дорученні та в специфікації №1 до договору - ВП "Шахта "Степова".

2.12.Доставка товару здійснювалась за допомогою автомобільного перевізника - ФОП Власюк О.В., автомобілем з д.н.з. НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 , водій - ОСОБА_1 Автомобіль з вантажем прибув за вказаною адресою - с. Глухів, вул. Червоноградська, 22Б, Червоноградський район, Львівської області . Однак покупець відмовився від прийняття товару, про що складено відповідний акт про відмову від допуску та здачі товару від 21.10.2021.

2.13.Ураховуючи те, що відповідач відмовився отримати доставлений товар, позивач 22.10.2021 направив на адресу ДП "Львіввугілля" лист вих №841 від 21.10.2021 з повідомленням, що 01.11.2021 ПП "Спецреммаш" здійснить поставку товару за адресою: ВП "Шахта "Степова", ДП "Львіввугілля", с. Глухів, вул. Червоноградська, 22Б, Червоноградський район Львівської області, 80054.

2.14.Однак, на вказаний лист покупець відповіді не надав.

2.15.01.11.2021, повторно та попередньо письмово повідомивши ДП "Львіввугілля" про заплановану дату поставки товару, на виконання пункту 1.1 договору зі складу позивача відвантажено (борти (жолоби) Н026УЛС 1.03.000) в кількості 30 штук, про що виписано всі необхідні документи, передбачені пунктом 5.12 договору. Товар доставлявся за адресою, яка вказана в платіжному дорученні та в специфікації №1 до договору.

2.16.01.11.2021 о 13:00 год. автомобіль д.н.з. НОМЕР_3 прибув на ВП "Шахта "Степова", за адресою с. Глухів, вул. Червоноградська, 22Б, Червоноградський район, Львівської області, для відвантаження товару. Працівники ВП "Шахта "Степова" відмовились від отримання поставленого товару. Письмово підтверджувати недопуск автомобіля до пункту доставки товару та відмову від отримання товару працівник служби охорони шахти відмовився. Факт недопуску автомобіля на територію ВП "Шахта "Степова" зафіксовано фотозйомкою та актом про відмову від допуску на склад покупця від 01.11.2021.

2.17.Отримавши відмову покупця від отримання товару 01.11.2021, позивач 02.11.2021 направив відповідачу листа №910 про те, що зобов`язання ПП "Спецреммаш" щодо поставки товару вважаються виконаними та те, що з 01.11.2021, товар буде зберігатися за адресою: м. Нововолинськ, вул. Шахтарська, 49в.

2.18.30.11.2021 позивачем повторно направлено на адресу відповідача лист №1008 про те, що будь-яких заявок на зменшення обсягу закупівлі товару, як це передбачено пунктом 3.1 договору, покупцем не направлено, умови договору постачальник виконав, товар знаходиться на зберіганні у продавця за адресою: м. Нововолинськ, вул. Шахтарська, 49в.

2.19.Відповідач листом №7/2039 від 22.11.2021 повідомив позивача, що потреба в поставці товару в кількості решти 100 шт. жолобів на цей час немає, а відповідно до пункту 3.1 договору обсяги закупівлі можуть бути зменшені, а тому просив повернути перераховані кошти в сумі 1345800 грн.

2.20.15.12.2021 ДП "Львіввугілля" повторно направило ПП "Спецреммаш" листа №7/2271 про повернення коштів в сумі 1345800 грн, оскільки останній не подав заявки на іншу партію товару в кількості 100 шт. бортів (жолобів).

2.21.Строк договору закінчувався 31.12.2021, товар був оплачений, а відповідач не надсилав заявку на поставку наступної партії товару, позивач двічі здійснював поставку товару за адресою, указаною у специфікації, однак, відповідач відмовлявся отримувати товар.

2.22.Станом на дату ухвалення рішення судом першої інстанції товар відповідачем не прийнято.

3.Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1.Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.11.2022 у справі №914/1757/22, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 09.01.2023, позовні вимоги задоволено повністю. Зобов`язано ДП "Львіввугілля" виконати обов`язки за укладеним між ПП "Спецреммаш" та ДП "Львіввугілля" договором про закупівлю товару за результатами відкритих торгів 17.03.2021, а саме: прийняти, у відповідності до умов договору від 07.04.2021 №128, від ПП "Спецреммаш" виготовлений товар - борти (жолоби) Н026УЛС 1.03.000 у кількості 100 шт., у визначеному договором місці поставки товару - ВП "Шахта "Степова", ДП "Львіввугілля", с. Глухів, вул. Червоноградська, 22Б, Червоноградський район Львівської області, 80054. Стягнуто з ДП "Львіввугілля" на користь ПП "Спецреммаш" 2481,00 грн судового збору.

3.2.Судові рішення мотивовані тим, що оскільки відповідач безпідставно відмовляється прийняти вже оплачений та виготовлений на його замовлення на підставі договору товар, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

4.Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування

4.1.ДП "Львіввугілля" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2022 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

4.2.Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження вищезазначених судових рішень, скаржник посилається на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи про неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 01.04.2021 у справі №910/1102/20, від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, щодо застосування статей 526, 530, 610 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

4.3.Скаржник стверджує про те, що у нього відсутня виробнича потреба у товарі та зменшено фінансування видатків, тому наступна заявка про поставку 100 шт. бортів (жолобів) покупцем не направлялась, а сплачені за цей товар грошові кошти є такими, що були помилково перераховані його посадовими особами. При цьому скаржник вказує, що виготовлення та намагання продавцем поставити товар без подання відповідної заявки покупцем, а також відмова продавця від повернення помилково перерахованих покупцем грошових коштів, є порушенням зобов`язання продавцем, чого безпідставно не врахували попередні судові інстанції.

4.4.Позивач подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначаючи про безпідставність викладених у скарзі доводів, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

4.5.Позивач зазначає, що у відповідача виник обов`язок щодо прийняття товару внаслідок узгодження останнім поставки шляхом оплати виставленого позивачем рахунку на оплату.

4.6.Крім того, позивач подав доповнення до відзиву на касаційну скаргу, в яких, зокрема, зазначає, що спірні правовідносини у справах №910/1102/20 та №127/15672/16-ц, не є подібними з правовідносинами у цій справі №914/1757/22.

4.7.Відповідно до даних на поштовому конверті доповнення до відзиву позивачем направлено до Верховного Суду 10.03.2023, тобто з пропуском встановленого Судом строку для подання відзиву на касаційну скаргу. При цьому, позивачем не наводяться обставини поважності причин пропуску встановленого Судом строку та не порушується питання про його поновлення.

4.8.Згідно з частиною першою статті 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

4.9.Відповідно до частини дев`ятої статті 165 ГПК України У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

4.10.Отже, оскільки доповнення до відзиву на касаційну скаргу було подано позивачем за межами встановленого Судом строку на подання відзиву на касаційну скаргу, зазначені доповнення колегія суддів залишає без розгляду та розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

5.Позиція Верховного Суду

5.1.Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

5.2.Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина перша статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

5.3.Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

5.4.Суд у розгляді цього спору виходить з того, що під предметом договору цивільно-правова теорія розуміє необхідні за цим договором дії, що призводять до бажаного для сторін результату, тобто такий результат визначає, про що саме домовилися сторони.

5.5.У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №355/385/17 зазначено, що тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Отже, у разі обґрунтування заявленого позову посиланням на договірні відносини, розглядаючи спір, господарський суд перш за все має встановити правову природу договору з урахуванням якої визначити зміст спірних правовідносин, їх нормативне регулювання з наступним встановленням обсягу прав та обов`язків і моменту виникнення зобов`язання.

5.6.Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову є вимога постачальника спрямована до покупця щодо зобов`язання останнього прийняти товар за договором.

5.7.Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.8.Відповідно до частин першої, другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

5.9.Враховуючи, що договір поставки має двосторонній характер, тобто певні обов`язки покладаються як на одну, так і на іншу сторону, то у такому зобов`язанні кожна зі сторін одночасно є боржником та кредитором; з точки зору виконання такі зобов`язання є зустрічними, оскільки виконання свого обов`язку однією із сторін обумовлюється виконанням другою стороною свого обов`язку. Виконання зустрічних зобов`язань передбачає виконання кожною із сторін свого обов`язку у порядку, встановленому, в даному випадку, договором поставки. Якщо ж одна із сторін зобов`язання не виконує свого обов`язку у порядку і строки, встановлені договором, то відповідно друга сторона має право або зупинити виконання свого обов`язку, або відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.04.2021 у справі №910/1102/20).

5.10.Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.11.За обставинами цієї справи, двосторонній характер договору поставки зумовлював взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, постачальник зобов`язався, у порядку та на умовах, визначених у договорі, поставити товар, а покупець зобов`язався прийняти вказаний товар та сплатити за нього узгоджену грошову суму.

5.12.Частиною першою статті 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

5.13.Умовами пунктів 5.1, 5.2 договору визначено, що строк поставки товару зазначений у специфікації. За погодженням з покупцем допускається як дострокова поставка так і поставка товару партіями. Доставка товару здійснюється на умовах DDP (станція або склад покупця згідно правил ІНКОТЕРМС - 2020) протягом 20 днів з моменту отримання письмової заявки на конкретну партію товару.

5.14.Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався на пункт 5.2 договору та зазначав, що визначена ним підстава для поставки покупцю партії товару не настала, оскільки у покупця була відсутня виробнича потреба підрозділів щодо іншої частини товару та через зменшення фінансування.

5.15.Попередні судові інстанції установили, що покупець відмовився приймати товар, зазначивши, що потреби в поставці решти обладнання в кількості 100 шт. немає (лист №7/2039 від 22.11.2021) та покупець не надав заявки на партію товару в кількості 100 шт. (лист №7/2271).

5.16.Відхиляючи зазначені доводи відповідача, суди зазначили, що оплата товару покупцем свідчить про те, що покупець узгодив партію товару, тобто фактично вчинив дії які можуть свідчити про здійснення ним заявки на поставку товару. В обґрунтування цих висновків суди послались на пункт 4.2 договору та у тексті судових рішень зазначили, що відповідно до вказаного пункту сторони дійшли згоди, що оплата за отриманий товар проводиться покупцем шляхом перерахування коштів протягом 30 робочих днів з моменту узгодження партії товару.

5.17.Однак колегія суддів зазначає, що попередні судові інстанції неправильно навели в рішеннях зміст пункту 4.2 договору, який відповідно до матеріалів справи визначає, що оплата за отриманий товар проводиться покупцем шляхом перерахування коштів протягом 30 робочих днів з моменту отримання узгодження партії товару.

5.18.Тобто, наведений пункт договору лише визначає строк розрахунку за вже поставлений товар, а не регулює питання щодо узгодження партії його поставки та попередньої оплати.

5.19.Отже, суди не перевірили доводи сторін з урахуванням дійсного змісту правовідносин, що склалися між сторонами, та не спростували доводи відповідача про те, що визначені сторонами підстави для прийняття товару покупцем не настали, тоді як пункт 4.2. договору не змінює визначені сторонами в умовах договору підстави для поставки товару постачальником та не регулює питання щодо попередньої оплати товару покупцем, а також про те, що такий порядок розрахунків (за попередньою оплатою), не передбачений умовами договору, а тому оплачені у такий спосіб кошти покупцем є помилково перераховані.

5.20.Крім того, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач також посилався на те, що умови договору визначають максимальну кількість товару, що може бути поставлена за таким зобов`язанням, однак не обов`язково має бути поставлена за ним.

5.21.Відповідач вказував, що кількість товару, яка підлягає поставці за договором, визначається виробничою необхідністю та посилався на пункти договору, відповідно до яких обсяги закупівлі можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (пункт 1.3 договору); покупець має право зменшувати обсяги закупівлі товару та загальну вартість договору залежно від реального фінансування. У такому разі сторони вносять відповідні зміни до договору (пункт 6.2.3 договору).

5.22.Водночас позивач указував, що оскільки сторони не внесли зміни в договір щодо обсягу товару до закінчення строку, визначеного пунктом 10.1 договору, позивачем мав бути поставлений весь обсяг товару, а тому ненадіслання заявки на поставку іншої частини товару не звільняло постачальника від обов`язку виконання відповідних зобов`язань до закінчення строку, визначеного у пункті 10.1 договору (до 31.12.2021).

5.23.Колегія суддів зазначає, що вирішуючи спір у справі, суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тому, чи є обставини закінчення строку, визначеного пунктом 10.1 договору, підставою для зобов`язання покупця прийняти весь обсяг товару, який визначений специфікацією до договору, однак ще не був замовлений останнім, та не оцінили домовленості сторін договору, унормованій ними у пункті 10.1 договору, щодо здійснення вчинення ними дій на його виконання після 31.12.2021, враховуючи те, що в частині виконання зобов`язань за договором він діє до повного і належного виконання.

5.24.Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

5.25.Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

5.26.За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції" національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

5.27.Частиною п`ятою статті 236 ГПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.28.Згідно із частиною четвертою статті 238 ГПК України в мотивувальній частині рішення суду зазначається серед іншого, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

5.29.Відповідно до пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

5.30.В порушення наведених вище приписів законодавства, суди попередніх інстанцій припустились порушень норм процесуального права, дійшовши передчасних та недостатньо обґрунтованих висновків в частинні наявності/відсутності підстав для зобов`язання відповідача прийняти товар.

5.31.Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, належним чином оцінити всі доводи сторін, установити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надати їм належну правову оцінку, та вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного розгляду даної справи.

6.Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судового збору

6.1.Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2.Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

6.3.За змістом частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

6.4.Господарські суди першої та апеляційної інстанцій припустились порушень норм процесуального та матеріального права, без належної оцінки доводів відповідача та наведених ним в обґрунтування своїх заперечень норм, умов договору та фактичних обставин справи, дійшли до недостатньо обґрунтованих висновків в частині встановлення наявності/відсутності підстав для виникнення у відповідача зобов`язання прийняти товар.

6.5.Ураховуючи викладене вище, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

6.6.Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, належним чином оцінити всі доводи сторін, установити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надати їм належну правову оцінку, та вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного розгляду даної справи.

6.7.Відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку із скасуванням ухвалених судових рішень і передачею справи на новий розгляд розподіл судових витрат у справі, у тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг судового збору, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу Державного підприємства "Львіввугілля" задовольнити частково.

2.Постанову Західного апеляційного господарського суду від 09.01.2023 та рішення Господарського суду Львівської області від 01.11.2022 у справі №914/1757/22 скасувати.

3.Справу №914/1757/22 направити на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Бакуліна

Судді І.Д. Кондратова

В.І. Студенець