ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про вирішення заяви про відвід

03 квітня 2023 р. м. Рівне Справа №910/18376/20(918/641/22)

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., розглянувши заяву про відвід у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МОНТАЛЕ"

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "АПОГЕЙ"

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АРТФІНБРОК"

до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа" Інвестиційна"

до відповідача 4: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ОФЕРТА"

про визнання недійсними правочини

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МОНТЕЛЕ" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "АПОГЕЙ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АРТФІНБРОК", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа" Інвестиційна", Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ОФЕРТА" про визнання недійсними правочинів.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05 вересня 2022 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/18376/20(918/641/22) за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МОНТЕЛЕ" до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "АПОГЕЙ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АРТФІНБРОК", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа" Інвестиційна", Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА ОФЕРТА" про визнання недійсними правочинів. Розгляд справи призначено на 27 вересня 2022 року.

Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року відкладено підготовче засідання на 18 жовтня 2022 року.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року розгляд справи відкладено на 08 листопада 2022 року.

Ухвалою суду від 08 листопада 2022 року розгляд справи відкладено на 22 листопада 2022 року.

Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року розгляд справи відкладено на 20 грудня 2022 року.

Ухвалою суду від 20 грудня 2022 року розгляд справи відкладено на 17 січня 2023 року.

Ухвалою суду від 17 січня 2023 року розгляд справи відкладено на 31 січня 2023 року.

Ухвалою суду від 31 січня 2023 року розгляд справи відкладено на 21 лютого 2023 року.

Ухвалою суду від 21 лютого 2023 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 07 березня 2023 року.

30 березня 2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від ТОВ "ФК "Артфінброк" надійшла заява про відвід судді від розгляду справи.

Заява позивача мотивована тим, що суддею Торчинюком В.Г. не розглянуто клопотання про витребування доказів, також в ході розгляду справи було змінено думку з відкладення розгляду справи у підготовчому провадженні на закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті, також вказує на ту обставину, що судом було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті без видалення до нарадчої кімнати, крім того зазначає про те, що суддею було позбавлено можливості представника відповідача можливості заявити відвід.

Наведене, на думку заявника, свідчить про те, що головуючим суддею не було додержано вимог чинного законодавства та присяги судді, що викликає сумнів щодо безсторонності і виключають довіру судді при розгляді справи №910/18376/20(918/641/22).

Розглянувши вищевказану заяву, суд зазначає наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Частинами 1-3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 1-3, ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід (ч. 7, 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Саме така правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 року у справі № 9901/22/17.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

В рішенні у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 року зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Підставою, покладеною відповідачем в основу заяви про відвід судді фактично є те, що судом було здійснено порушення норм процесуального права, а саме постановлення ухвали про закриття підготовчого провадження без нарадчої кімнати, що стане підставою для скасування судового рішення у даній справі, також не задоволення клопотання про витребування доказів.

В господарському процесі суд, сторони, інші учасники можуть здійснювати ті дії, які передбачені господарськими процесуальними нормами. Однак, формалізація господарського процесу є недоречною, оскільки роль і значення процесуальній форми полягає в тому, щоби забезпечити захист дійсно існуючих прав суб`єктів господарювання та гарантувати винесення законних і обґрунтованих рішень. Господарський процес являє собою єдність процесуальних прав і обов`язків господарського суду, сторін та інших учасників процесу.

Тому господарський процес можна визначити як систему послідовно здійснюваних процесуальних дій, які здійснюють господарський суд та інші учасники судочинства у зв`язку з розглядом і вирішенням конкретної справи. Кінцева мета процесу - відновлення порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського Кодексу України учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно до ст. 1 Господарського Процесуального Кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно пункту 2 статті 233 ГПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

У відповідності до статті 220 ГПК України під час ухвалення судового рішення ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який розглядає справу. Під час перебування в нарадчій кімнаті суддя не має права розглядати інші судові справи. Судді не мають права розголошувати хід обговорення та ухвалення рішення у нарадчій кімнаті.

Згідно статті 185 ГПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Суд з`ясовує думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

Разом з тим, у судовому засіданні, на виконання пункту 5 статті 185 ГПК України судом було з`ясовано у сторін думку, щодо дати призначення розгляду справи по суті, сторони погодили визначену судом дату, без будь яких заперечень.

Із зазначеного слідує, у разі непогодження сторонами дати розгляду справи по суті, обов`язок суду видалитися до нарадчої кімнати, з метою оцінення за власним переконанням та з урахуванням усіх обставин справи та надання переваги тій чи іншій даті, запропонованій сторонами.

В даному ж випадку, як свідчить аудіозапис судового засідання, у сторін не виникло суперечностей, щодо погодження дати слухання справи по суті.

Отже, з урахуванням наведеного, суд наголошує, твердження та обставини вказані заявником, відповідно до ГПК України, не можуть слугувати підставою для відводу судді.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до пункту 3 статті 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Дослідивши подану заяву про відвід, судом встановлено, що відповідачем на виконання вимог статті 38 ГПК України не зазначено виключності, винятковості підстав для відводу судді.

Щодо вказаних вище обставин, щодо не задоволення та нерозгляд клопотання про витребування доказів, слід зазначити наступне.

06 березня 2023 року представником ТОВ "АПОГЕЙ" Щербаком Є.М. було подано клопотання про витребування доказів, а саме фінансової звітності за 4-й квартал 2020 року всієї щорічної фінансової звітності за 2020 рік та аудиторського звіту щодо щорічної звітності за 2020 рік ТОВ "Фінансова компанія "Монтале".

Однак, в той же день 06 березня 2023 року ТОВ "Монтале" було подано клопотання в додатках до якого долучено документи, які просив витребувати представник ТОВ "АПОГЕЙ".

Ухвалою суду від 07.03.2023 року розгляд справи відкладено та надано можливість сторонам ознайомитися із клопотаннями про витребування доказів та клопотання про надання таких доказів.

Разом з тим, представник ТОВ "Апогей" не надав жодних пояснень, щодо поданих позивачем документів.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що ТОВ "Монатле" подано документи, які просило витребувати ТОВ "Апогей", у зв`язку із чим суд відмовляє в задоволенні останнього, оскільки клопотання про витребування уже виконано, документи до матеріалів справи долучені.

Також, судом враховано, що в процесі розгляду справи, представник ТОВ "АПОГЕЙ" Щербак Є.М., був змінений, офіційним представником ТОВ "АПОГЕЙ" став арбітражний керуючий Григор`єв В.В., згідно ухвали суду від 07 березня 2023 року в межах справи про банкрутство ТОВ "АПОГЕЙ".

У судовому засіданні арбітражний керуючий зазначив, що не підтримує подане клопотання про витребування доказів.

Крім того, вбачається що Щербак Є.М., став офіційним представником ТОВ "ФК "Артфінброк".

Разом з тим, останній, ні будучи представником ТОВ "Апогей", ні будучи представником ТОВ "ФК "Артфінброк", не надав суду будь яких клопотань та пояснень, щодо необхідності витребування документів, а також не надав оцінку щодо поданих документів ТОВ "ФК "Монтале", хоча вказане клопотання про витребування документів перебуває на розгляді суду вже місяць.

Відповідно, такі дії представника Щербак Є.М. розцінюються судом, як такі, які спрямовані на затягування судового процесу.

Також, суд зазначає, відповідно до ст. 3 Кодексу суддівської етики суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Статтею 8 Кодексу суддівської етики на суддю покладено обов`язок здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Згідно зі ст. 10 вказаного Кодексу суддя повинен виконувати свої обов`язки безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності професійних суддів, народних засідателів та присяжних при здійсненні правосуддя.

Разом з тим, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді зрезюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Отже, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від даної справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Тобто, підстави для задоволення заяви про відвід судді у кожній конкретній справі з огляду на його неупередженість або необ`єктивність, мають бути встановлені саме щодо конкретної справи або щодо учасників такої справи.

Разом з тим, в даному випадку будь-яких доказів того, що суддя, що розглядає дану справу, виявляє будь-які прояви неупередженості або необ`єктивності у справі, що наразі розглядається, або до учасників такої справи, заявником суду не надано.

Відтак, вказані твердження ТОВ "ФК "Артфінброк" про не розгляд клопотання про витребування доказів, також прийняття ухвали без видалення до нарадчої кімнати ніяким чином не підтверджує неупередженості судді, є безпідставними, надуманими та такими які не відповідають дійсності.

За таких обставин мотиви, за яких відповідачем заявлено відвід судді в межах справи №910/18376/20(918/641/22) не мають об`єктивного підґрунтя та не свідчать про неможливість подальшого розгляду справи в такому складі суду, а обставин будь-якого приватного інтересу чи упередженості судді Торчнюка В.Г., судом не встановлено, у зв`язку з чим мотиви відводу, викладені заявником, не є обґрунтованими і не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

При цьому суд зазначає, що оскільки заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Артфінброк" про відвід судді від 30.03.2023 є необґрунтованою, справа №910/18376/20(918/641/22) в порядку ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України підлягає передачі для вирішення питання про відвід судді Торчинюка В.Г. іншим суддею Господарського суду Рівненської області, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу.

Керуючись статтями 35, 39, 234 та 235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати заяву б/н від 30.03.2023 року представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артфінброк" про відвід судді Торчинюка В.Г. необґрунтованою.

2. Матеріали справи №910/18376/20(918/641/22) та заяву від 30.03.2023 року представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артфінброк" про відвід судді Торчинюка В.Г. передати уповноваженій особі для вирішення питання щодо визначення складу суду для розгляду вказаної заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання - 31.03.2023 та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Вадим Торчинюк