РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.04.2023Справа № 910/18689/21
За позовом Державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів"

до Державного підприємства "Спортивний комплекс "Атлет"

про стягнення 47584275,01 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Єременок О.В.

Представники учасників справи

від позивача: Погас О.А.

від відповідача: Насадчук П.А.

У судовому засіданні 06.04.2023, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Державне підприємство "Фінансування інфраструктурних проектів" з позовом до Державного підприємства "Спортивний комплекс "Атлет" про стягнення 47584275,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за угодою від 02.03.2017 про заміну сторони у договорі безпроцентної фінансової позики № 37 від 14.02.2011.

Ухвалою суду від 22.11.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

30.11.2021 від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про усунення недоліків на виконання ухвали від 22.11.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2021 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27.01.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2022 повідомлено сторін про призначення підготовчого засідання на 24.02.2022.

28.03.2022 до суду надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вступу у законну силу рішення у справі №910/1065/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2022 повідомлено сторін про призначення підготовчого засідання на 25.08.2022.

23.08.2022 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому підтримано раніше подане клопотання про зупинення провадження у даній справі, проти розгляду якого без його участі відповідач не заперечував.

У підготовчому засіданні 25.08.2022 оголошено перерву до 12.09.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 зупинено провадження у справі № 910/18689/21 за позовом Державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів" до Державного підприємства "Спортивний комплекс "Атлет" про стягнення 47584275,01 грн. до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/1065/22 за позовом Державного підприємства "Спортивний комплекс "Атлет" до Державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів" про визнання недійсною угоду від 02.03.2017 про заміну сторони у договорі безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011 та про визнання недійсною та виключення з Акта (проміжний № 2) приймання - передачі кредиторсько-дебіторської заборгованості від 06.03.2017 суми кредиторської заборгованості за довгостроковим договором позики у розмірі 43825556,16 грн.

24.11.2022 та 29.11.2022 від сторін надійшли клопотання про поновлення провадження у справі, до яких долучено копію постанови апеляційної інстанції у справі № 910/1065/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2022 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 19.12.2022.

14.12.2022 від відповідача надійшли заява про застосування строків позовної давності та додаткові пояснення у справі, в яких він наголошує на встановлені судом у справі № 910/1065/22 обставин недійсності угоди від 02.03.2017.

У підготовчому засіданні 19.12.2022 оголошено перерву до 19.01.2023.

17.01.2023 від позивача надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності.

19.01.2023 знято з розгляду справу №910/18689/21, у зв`язку із відсутністю електропостачання в Господарському суді міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 сторін повідомлено про призначення підготовчого засідання на 02.02.2023.

У зв`язку з перебуванням судді Усатенко І.В. у відпустці підготовче засідання призначене на 02.02.2023 не відбулося.

Ухвалою суду від 27.02.2023 сторін повідомлено про призначення підготовчого засідання на 09.03.2023.

Ухвалою суду від 09.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.03.2023.

В судовому засіданні 23.03.2023 оголошено перерву до 06.04.2023.

Представник позивача в судовому засіданні 06.04.2023 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у заявах по суті спору, та просив застосувати строк позовної давності.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача просив у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством "Фінансування інфраструктурних проектів" (позикодавець) та Державним підприємством "Національний спортивний комплекс "Олімпійський" (позичальник) укладено договір безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011.

Згідно п. 1.1. договору позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується надати позичальнику безпроцентну цільову позику, а останній зобов`язується прийняти позику, використати її за цільовим призначенням, відповідно до мети позики та повернути вказану позику позикодавцеві у визначений цим договором строк.

Відповідно до п. 4.1. договору позика надається позикодавцем у безготівковому порядку шляхом переказу коштів на рахунок позичальника, відкритий в органах Державного казначейства України відповідно до Порядку (далі - рахунок позичальника) за графіком плану фінансування завдань і заходів Програми відповідно до п. 6 Порядку.

Згідно п. 2.1 договору розмір позики за цим договором становить 46000000,00 грн. Розмір позики може бути змінений за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткових угод до договору.

До матеріалів справи долучено платіжні доручення в підтвердження перерахування коштів за договором № 37 від 14.02.2011: № 73 від 01.04.2011 на суму 17000000,00 грн, № 68 від 17.03.2011 на суму 9000000,00 грн, № 51 від 18.02.2011 на суму 10000000,00 грн, № 46 від 14.02.2011 на суму 10000000,00 грн. Загальна сума коштів, перерахована згідно зазначених платіжних доручень складає 46000000,00 грн.

В подальшому сторонами було укладено ряд додаткових угод щодо зменшення розміру позики. Додатковою угодою № 5 від 02.07.2012 п. 2.1 договору викладено у наступній редакції: "розмір позики за цим договором становить 43825556,16 грн. Розмір позики може бути змінений за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди до договору".

Згідно п. 5.2.2 договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Цей договір підписується сторонами, та вважається укладеним з моменту надання позики позичальнику і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 7.1 договору)

02.03.2017 між Державним підприємством "Палац Спорту" (первісний боржник), Державним підприємством "Спортивний комплекс "Атлет" (новий боржник) та Державним підприємством "Фінансування інфраструктурних проектів" (кредитор) укладено угоду про заміну сторони у договорі безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011.

Відповідно до п. 1.1 угоди, в порядку та на умовах, визначених цією угодою, сторони домовились про те, що первісний боржник у зобов`язанні, яке виникло на підставі договору безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011 укладеного між первісним боржником та кредитором (основний договір) замінюється новим боржником, який приймає на себе всі права та обов`язки за названим у цьому пункті основним договором.

Беручи до уваги наявність боргу первісного боржника перед кредитором, первісний боржник також переводить, а новий боржник бере на себе борг у вигляді грошового зобов`язання у сумі 43825556,16 грн, що виник на підставі основного договору (п. 1.2 угоди).

Відповідно до п. 1.3, 1.4 угоди, кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в основному договорі і дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених угодою. Переведення боргу за цією угодою не тягне за собою жодних інших змін умов основного договору, укладеного між первісним боржником і кредитором, окрім тих, що пов`язані із зміною первісного боржника новим боржником.

З моменту укладення угоди новий боржник бере на себе всі обов`язки первісного боржника і стає боржником за основним договором. Новий боржник зобов`язаний виконати на користь кредитора грошове зобов`язання в сумі 43825556,16 грн за умовами основного договору, а також нести інші обов`язки, передбачені основним договором та додатковими угодами до нього, зокрема зі сплати платежів за користування позикою. Обов`язок зі сплати платежів за користування позикою, передбачений основним договором та додатковими угодами до нього, виникає у нового боржника лише щодо оплати нових платежів, нарахованих після укладення цієї угоди ( п. 2.1, 2.2 угоди).

Відповідно до п. 5.1, 5.2 угоди, ця угода вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами та її скріплення печатками сторін. Строк цієї угоди починає свій перебіг у момент, встановлений у п. 5.1 цієї угоди та визначається часом достатнім для реального та належного виконання цієї угоди сторонами.

Додатковою угодою № 13 від 21.01.2020 до договору безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011, яка була укладена Державним підприємством "Фінансування інфраструктурних проектів" (позикодавець) та Державним підприємством "Спортивний комплекс "Атлет" (позичальник) сторони визначили строк повернення позичальником позики - 18.01.2021.

Позивач звернувся до відповідача з претензією про повернення коштів та сплату грошової суми відповідно до ст. 625 ЦК України (лист від 30.08.2021 №1184/08-21) на суму 46764584,63 грн. Докази направлення до матеріалів справи не додані.

Відповідач відповіді на претензію позивача не надав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

В той же час приписами ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, Інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

З умов договору вбачається, що грошові кошти у сумі 43825556,16 грн мали бути повернуті відповідачем позивачу до 18.01.2021 (включно).

Відповідачем не було надано доказів оплати суми заборгованості позивачу і не було зазначено в пояснення про здійснення будь-яких оплат, в погашення боргу.

З огляду на зазначене, позовна вимога про стягнення суми основного боргу у розмірі 43825556,16 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем нараховано на суму основного боргу у розмірі 43825556,16 грн та заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 2692497,10 грн та 3% річних у розмірі 1066221,75 грн.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив розрахунок втрат від інфляції за період з лютого 2021 по вересень 2021 та вважає його обгрунтованим та арифметично вірним, а суму втрат від інфляції у розмірі 2692497,10 грн такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо розрахунку 3% річних, позивачем було допущено помилку у визначенні періоду нарахування. Оскільки, договором визначено строк повернення позики - 18.01.2021, період прострочення розпочинається з 19.01.2021. А тому позивач помилково починає розрахунок з 18.01.2021.

Суд здійснив перерахунок 3% річних за період з 19.01.2021 по 09.11.2021. Згідно розрахунку суду, з відповідача підлягають стягненню 3 % річних у розмірі 1059017,55 грн, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо заперечень позивача про недійсність угоди про заміну сторони від 02.03.2017 у договорі безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2022 № 910/1065/22, яке набрало законної сили, встановлено, що укладена 02.03.2017 Угода про заміну сторони у договорі безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011 прямо суперечить вимогам приписів ст. 238 ЦК України, оскільки вчинена представником від імені особи, який був одночасно представником іншої особи в інтересах якої вчинявся правочин. Враховуючи, що укладена між сторонами Угода № 37 від 14.02.2011 не відповідає приписам ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання в порядку ст. 215 ЦК України її недійсною.

Однак, судом було відмовлено у задоволенні позову, в зв`язку з пропуском позивачем (ДП "Спортивний комплекс "Атлет") строку позовної давності.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом, при розгляді справи № 910/1065/22 було встановлено, що угода від 02.03.2017 не є нікчемним, а є оспорюваним правочином. Отже такий правочин є недійсним лише у разі визнання його таким судом.

Оскільки, рішенням у справі № 910/1065/22 було відмовлено у задоволенні позову про визнання угоди від 02.03.2017 недійсною, такий правочин не є недійсним, оскільки, він не визнаний таким в судовому порядку, як то передбачено ст. 215 ЦК України.

Будь-яких інших рішень суду, якими б було визнано угоду від 02.03.2017 про заміну сторони у договорі безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011 суду надано не було.

З вищезазначеного вбачається, що угода від 02.03.2017 є дійсною і підлягає виконанню сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зокрема, в постанові Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 № 910/1065/22, яка набрала законної сили, встановлено наступні обставини: що зобов`язання, що виникли на підставі Угоди від 02.03.2017 у ДП "СК "АТЛЕТ" перед Державним підприємством "Фінансування інфраструктурних проектів" були включені до передавального балансу, який складався в процесі реорганізації - приєднання позивача та ДП "Палац Спорту", що підтверджується Актом (проміжний № 2) приймання-передачі кредиторсько-дебіторської заборгованості. Крім того, з моменту підписання оспорюваної угоди, між позивачем та відповідачем були укладені, зокрема, додаткові угоди № 11 від 24.01.2018, № 12 від 23.01.2019 до Договору безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011 щодо продовження строків повернення позики за вказаним правочином, що також підтверджує, що в період з 2017 позивач був обізнаний про заміну боржника у договорі безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011. Водночас, так як позовні вимоги про визнання недійсною та виключення з Акта (проміжний № 2) приймання-передачі кредиторсько-дебіторської заборгованості від 06.03.2017 суми кредиторської заборгованості за довгостроковим договором позики у розмірі 43825556,16 грн. не сформульовані як самостійні, не містять окремого обґрунтування і доказів, а є правовим наслідком визнання недійсною Угоди, то, за відсутності підстав для такого, також не можуть бути задоволені.

Отже, суд відзначає, що додаткові угоди до договору безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011, якими було продовжено строк повернення позики, укладались від імені відповідача іншими особами, ніж та, що підписала угоду про заміну сторони у договорі безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011. Зокрема додаткова угода № 11 від 24.01.2018 укладена з боку відповідача в.о. директора Пожарським С.П., додаткова угода № 12 від 23.01.2019 укладена від імені відповідача т.в.о. директора Лук`яненко О.І., додаткова угода № 13 від 21.01.2020 укладена з боку відповідача т.в.о директора Хатіною Н.В.

Крім того, заборгованість за договором безпроцентної позики № 37 від 14.02.2011 була передана на баланс відповідача на підставі відповідного акту, в процесі реорганізації - приєднання ДП "Палац Спорту" та відповідача.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, мотивованої тим, що спірна угода є недійсною з моменту укладення і відповідно з неї виникли правовідносини лише пов`язані з поверненням у первісний стан правовідносин, тобто реституцією, що зумовлює початок перебігу позовної давності з моменту укладення угоди - 02.03.2017.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з умов договору, строк повернення позики - 18.01.2021. Тобто перебіг трирічнорго строку позовної давності розпочався з 19.01.2021 і станом на 16.11.2021 (дату звернення позивача з позовом) не сплинув.

Даний спір не стосується недійсності правочину та наслідків, пов`язаних з його недійсністю, а тому доводи відповідача є безпідставними. Крім того, як уже було зазначено вище, угода від 02.03.2017 не була визнана судом недійсною.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 ГПК України).

За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги наведені положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та підлягають частковому задоволенню.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 233, 237-240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Спортивний комплекс "Атлет" (01133, м. Київ, провулок Лабораторний, будинок 7А, ) на користь Державного підприємства "Фінансування інфраструктурних проектів" (03118, м. Київ, вулиця Хотівська, будинок 4 літера "А", ) суму основного боргу у розмірі 43825556 (сорок три мільйони вісімсот двадцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість) грн 16 коп., 3% річних у розмірі 1059017 (один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч сімнадцять) грн 55 коп., втрати від інфляції у розмірі 2692497 (два мільйони шістсот дев`яносто дві тисячі чотириста дев`яносто сім) грн 10 коп., судовий збір у розмірі 713656 (сімсот тринадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн 07 коп.

3. В частині позовних вимог про стягнення 3 % річних у розмірі 7204,20 грн - відмовити.

4.Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 12.04.2023

Суддя І.В.Усатенко