номер провадження справи 34/17/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 Справа № 908/153/23

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Концур Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 908/153/23

за позовом: Комунального підприємства Водоканал, ідентифікаційний код юридичної особи 03327121(вул. Святого Миколая, 61, м. Запоріжжя, 69002)

до відповідача: Комунального підприємства Облводоканал Запорізької обласної ради, ідентифікаційний код юридичної особи 03327115 (вул. Перемоги, буд. 129-А, м. Запоріжжя, 69005)

про стягнення 26 782 231 грн 16 коп

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Гриценко О.І, довіреність № 12 від 30.12.22;

від відповідача: Балховітіна В.Г., довіреність 01 від 30.12.22

вільний слухач: Мірошниченко А.О., паспорт СЮ444308 від 11.02.2017

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява б/н від 28.12.2022 Комунального підприємства Водоканал про стягнення з Комунального підприємства Облводоканал 26 782 231 грн 16 коп., з яких: 24 461 297 грн 69 коп. заборгованості за надання послуг з водопостачання, 274 440 грн 70 коп. пеня, 254 688 грн 53 коп. 3% річних, 1 791 804 грн 24 коп. інфляційні втрати та судового збору в сумі 401 733 грн 47 коп.

Позов поданий на підставі ст.ст. 526, 629 Цивільного України, ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, умов договору № 3633/4 від 01.05.2019, та мотивований невиконанням зобов`язань щодо повного розрахунку за отримані послуги водопостачання.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2023 справу № 908/153/23 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.01.2023 № 908/153/2 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/153/23. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначити на 08.02.2023 о 10 год. 40 хв.

06.02.2023 до суду від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 08.02.2023 представник відповідача ознайомилась з матеріалами справи.

Судом відкладено підготовче засідання на 22.02.2023 об 11 год. 30 хв.

17.03.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечує проти наявності заборгованості в сумі 26 782 231 грн 16 коп., але оспорює нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат, просить розстрочити виконання судового рішення в частині основного боргу на 12 місяців.

Судом відкладено підготовче засідання на 06.03.2023 о 10 год. 20 хв.

28.02.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Враховуючи необхідність надання заперечень на відповідь на відзив, судом відкладено підготовче засідання на 13.03.2023 о 10 год. 30 хв.

Суд прийняв та долучив відзив до справи. Представник відповідача повідомила про направлення електронною поштою заперечення на відповідь на відзив.

Сторони доповіли про надання всіх документів до справи та не заперечували проти призначення справи № 908/153/23 до розгляду по суті.

Суд зазначив, що всі документи та пояснення подані сторонами прийняті до розгляду. Після отримання заперечень на відповідь на відзив позивач може надати пояснення до 31.03.2023.

За наслідками судового засідання, суд, на підставі ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 31.03.2023.

В судовому засіданні 31.03.2023 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, просила її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні визнала наявність основного боргу, просила відмовити в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, надати розстрочку виконання рішення щодо основного боргу на 12 місяців.

В судовому засіданні 31.03.2023 судом прийнято рішення, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

01.05.2019 між Комунальним підприємством Водоканал (Водоканал) та Комунальним підприємством Облводоканал Запорізької обласної ради (Споживач) укладено договір № 3633/4 про надання послуг з водопостачання, предметом якого є забезпечення Водоканалом Споживачу через мережі централізованого водопостачання по магістральному водогону Запоріжжя-Вільнянськ-Новомиколаївка водопостачання га господарсько-питні, побутові і технічні потреби для потреб Споживача та споживачів (населення, бюджетні установи, інші споживачі) Вільнянського, Запорізького та Новомиколаївського районів Запорізької області (далі договір № 3633/4).

Відповідно до п.п 3.2.1, 3.2.2 п. 3.2 договору № 3633/4 споживач зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання; своєчасно надавити Водоканалу покази засобу обліку питної води для проведення розрахунків за водопостачання у терміни, зазначені у п.п. 5.1, 5.1.1.

Розділом 5 договору № 3633/4 визначено порядок розрахунків. Так, відповідно до п. 5.1 договору № 3633/4 основним документом на оплату є Акт-рахунок. Споживач в останній день кожного місяця надає Водоканалу Звіт про показники приладу обліку питної води та об`єми водопостачання за визначеною формою. На підставі даних Звіту або акту, зазначеному у п. 3.1.2 даного договору, Водоканал визначає обсяги наданих Споживачу послуг і розмір оплати та протягом 2-ох робочих днів виписує Акт-рахунок у 2-х примірниках, підписаних представником Водоканалу. Споживач зобов`язаний протягом 5-ти банківських днів, з дня надання звіту, самостійно отримати у Водоканалі та підписати всі примірники Акту-рахунку. Оплата Споживачем на розрахунковий рахунок Водоканалу суми, вказаної в Акті-рахунку здійснюється до 12-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Якщо споживач відмовляється підписати Акти-рахунки, представником Водоканалу в Акті-рахунку робиться відповідний запис про таку відмову. Документи пересилаються Споживачу поштою. Оформлений таким чином Акт-рахунок є обов`язковим для сплати у вказані в ньому терміни, а також підставою для розрахунків за водопостачання. Відсутність заперечень до актів-рахунків у термін трьох банківських днів з моменту отримання, підтверджує визнання Споживачем обсягу, якості наданих послуг, розміру плати за них та прийняття їх в повному обсязі. Водоканал розглядає зауваження/заперечення Споживача у термін не більше ніж 2 (два) дні з дня отримання письмового зауваження/заперечення Споживача. У разі визнання Водоканалом зауважень/заперечень споживача обґрунтованими, Водоканал вживає заходів щодо усунення таких недоліків, при цьому Акт-рахунок є обов`язковим для прийняття виконання у вказані строки в частині наданих послуг, які визнаються сторонами без заперечень. У разі, якщо заперечення Споживача визнані Водоканалом необґрунтованими, акт-рахунок є обов`язковим для прийняття та виконання у встановлені строки, а також є підставою для розрахунків за водопостачання, при цьому споживач має право в порядку, передбаченому чинним законодавством, в процесі судового розгляду обґрунтовувати і доводити свої зауваження/заперечення, вказані ним в акті-рахунку.

Договір діє з 01 травня 2019 року по 31 грудня 2019 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення його терміну, про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін. Відносини сторін до укладення нового договору регулюються даним договором (розділ 2 договору № 3633/4).

Стягнення з КП Облводоканал на користь КП Водоканал 26 782 231 грн 16 коп., з яких: 24 461 297 грн 69 коп. заборгованості за надання послуг з водопостачання, 274 440 грн 70 коп. пеня, 254 688 грн 53 коп. 3% річних, 1 791 804 грн 24 коп. інфляційні втрати та судового збору в сумі 401 733 грн 47 коп. було предметом позовних вимог у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договором про надання послуг з водопостачання.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором № 3633/4 в період з лютого 2022року по листопад 2022року відповідачу було надано послуги з водопостачання та виставлено Акти-рахунки на загальну суму 24 741 003, 30 грн., які додані до матеріалів справи.

Відповідач оплату в повному обсязі за надані послуги не здійснив. Часткове погашення заборгованості в сумі 279 705,61 грн. здійснено відповідно до узгодження №2 про проведення зарахувань взаємних вимог від 22.06.2022 на суму 140 617, 85 грн, і узгодження № 5 від 14.09.2022 на суму 139087,76 грн.

Таким чином, заборгованість КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради урахуванням часткового погашення складає 24 461 297, 69 грн, ним визнається та підлягає стягненню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 274 440 грн 70 коп. пені за загальний період з 14.03.2022 по 12.12.2022.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

В пункті 6.2 договору № 3633/4 передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення оплати за надані Водоканалом послуги Споживач зобов`язаний сплатити Водоканалу пеню в розмірі 0,01 % від суми боргу за кожен день прострочення оплати, але загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми борну згідно Закону Про житлово-комунальні послуги.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено, що правильною сумою до стягнення 273750,85 грн. з урахування правильності дат початку нарахування такої пені.

Щодо заперечень відповідача з приводу правомірності нарахування пені в силу законодавчих обмежень суд зазначає таке.

Дійсно в спірних правовідносинах наявна юридична колізія.

17.03.2020 прийнятий Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 530-ІХ (який набрав чинності 17.03.2020) (далі Закон - № 530-ІХ).

Відповідно до п.п. 4 п. 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 530-ІХ на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

17.03.2020 прийнятий Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 533-ІХ, який набрав чинності 18.03.2020 (Закон № 533-ІХ). Спрогнозувати дату закінчення дії карантину було вкрай складно на момент його прийняття.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 533-ІХ встановлено до 1 липня 2020 року зупинити дію пункту 10 частини другої та пункту 2 частини четвертої статті 7 та частини першої статті 26 Закону України "Про житлово комунальні послуги".

Частиною 1 статті 26 вказаного Закону передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Позивачем нарахована пеня відповідно до умов п. 6.2 договору № 3633/4 та приписів ч. 1 ст. 26 Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Приписи, вказані в Законі № 530-ІХ щодо заборони нарахування пені встановлюють заборону на вчинення певних дій.

Спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини, є ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що встановлює розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасну оплату отриманих житлово-комунальних послуг. Дана норма і була зупинена з 18.03.2020 (дата набранні чинності Законом № 533-ІХ) до 01.07.2020.

За загальним правилом та з метою реалізації принципу правової визначеності закон може змінюватись саме шляхом внесення змін до цього ж закону. Зупинення дії нормативно-правового акту чи тимчасова заборона застосування його норм фактично є внесенням змін до цього нормативно-правового акту. З цієї точки зору законодавцем і був реалізований даний принцип шляхом внесення змін шляхом зупинення дії правової норми до 01.07.2020.

Крім того, Закону № 533-ІХ набрав чинності пізніше за Закон № 530-ІХ.

Таким чином, норми Закону № 533-ІХ є спеціальними відносно Закону № 530-ІХ, та підлягають застосуванню судом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачеві 254688 грн 53 коп 3% річних за період з 22.06.22 по 12.12.22 та 1791804 грн 24 коп. інфляційних втрат за лютий 2022 - листопад 2022.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум, суд визнав такими, що заявлені обґрунтовано вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1791804 грн 24 коп. інфляційних втрат та 254121,84 грн з урахування правильності дат початку нарахування 3% річних.

Суд відхиляє доводи відповідача з приводу звільнення від господарської відповідальності через форс-мажорні обставини.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за це, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України, встановлено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Ознаками форс-мажору є: не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Судова практика Верхового Суду вказує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх недзвичайність та невідворотність.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 по справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Договором визначений порядок повідомлення стороною про форс-мажорні обставини.

Відповідач посилається на свій лист від 18.03.22 № 12/0557 в якості повідомлення про настання форс-мажорних обставин.

Розділом 8 Договору № 3633/4 від 01.05.19 передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання будь-якого з положень цього договору, якщо це невиконання стало наслідком непереборної сили.

Зі змісту листа КП «Облводоканал» від 18.03.2022 № 12/0557 вбачається намір та можливість, на його думку, не виконувати умови договору на час воєнних дій. Проте, жодних намірів щодо припинення надання послуг з водопостачання відповідач в листі чи в подальшому листуванні не висловлює. В разі дійсної неможливості невиконання умов договору відповідач мав можливість ініціювати розірвання договору, зупинення чи припинення отримання послуг.

Відповідачем не надано доказів належного письмового повідомлення відповідачем позивача про форс-мажорні обставини, з доказами засвідчення Торгово-промисловою палатою України для КП "Облводоканал» за його зверненням введення воєнного стану як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання підприємством зобов`язань саме за договором № 3633/4 шляхом видачі відповідного сертифіката.

Разом з тим, відповідач посилаючись на скрутне матеріальне становище, зумовлене агресією російської федерації, окупацією значної території Запорізької області, просить розстрочити виконання рішення суду у даній справі на 12 місяців.

Стаття 129 Конституції України та ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду - виконання ухваленого судом рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених відповідною статтею ГПК України не вимагається. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, питання щодо надання відстрочки (розстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватись господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. (ч. 3 ст. 331 ГПК України).

З системного аналізу вказаної норми вбачається, що підставою для розстрочки, відстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Питання про задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника і для стягувача.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

На підтвердження своїх доводів, відповідач надав Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0002489 від 28.12.2022 стосовно правової кваліфікації правопорушення за ч. 1 ст. 438 КК України, з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. В період часу з 24.02.2022 по теперішній час невстановлені особи з числа військовослужбовців збройних сил російської федерації в порушення законів та звичаїв війни, діючи умисно захопили будівлі та частково знищили майно об`єкту критичної інфраструктури КП «Облводоканал» ЗОР (), а саме: Експлуатаційний цех по водопостачанню Західного групового водоводу (смт. Якимівка Мелітопольського райну Запорізької області), Василівський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення (м Василівка, Василівського району Запорізької області), Таврійський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення (м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області), Великобілозерський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення (с. Велика Білозерка Василівського району Запорізької області), Куйбишевський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення (смт. Більмак Пологівського району Запорізької області), Розівський експлуатаційний цех водопостачання та водовідведення (с. Розівка, Пологівського району Запорізької області), крім того артилерійськими та ракетними обстрілами пошкодили споруди і майно Степногірського експлуатаційного цеху водопостачання та водовідведення (смт. Степногірськ, Запорізької області) та Вільнянського експлуатаційного цеху водопостачання та водовідведення, тим самим завдали майнову шкоду, сума якої встановлюється.

Також відповідачем надано довідку про стан дебіторської заборгованості за період з 01.01.2022 по 01.02.2023, довідку про стан розрахунків за надані послуги з водопостачання та водовідведення та абонентське обслуговування КП «Облводоканал» ЗОР станом на 01.02.2023, інформацію про залишки грошових коштів на розрахункових рахунках станом на 13.02.2023, звіт про фінансові результати за 2022 рік, баланс на 31.12.2022.

КП Водоканал в обґрунтування свого фінансового стану також надано звіт про фінансові результати за 2022 рік, баланс на 31.12.2022.

Щодо підтвердження спроможності відповідача виконувати свої зобов`язання за розстроченням відповідач посилається на ті обставини, що в провадженні Господарського суду Запорізької області перебувають справи № 908/2770/22 про стягнення з ЖЕКП «Степок» заборгованості в розмірі 1284697,67 грн, № 908/2817/22 про стягнення з Комунального підприємства Павлівський сількомунгосп 1261470,20 грн, № 908/168/23 про стягнення з КП «Новоолександрівський сількомунгосп» заборгованості в розмірі 657 838,89 грн. Отримання даних коштів надасть відповідачу можливість своєчасно здійснювати оплати за заборгованістю у даній справі з розстрочкою.

Розглянувши заяву щодо розстрочення виконання рішення у даній справі, а саме сплати 24461297,69 грн строком на 12 місяців, проаналізувавши надані сторонами докази та письмові пояснення в їх сукупності, беручи до уваги матеріальний стан сторін, згідно з доданими документами, а також воєнний стан в Україні та ситуацію у Запорізькій області протягом 2022 року та на даний час, відповідний рівень розрахунків населення за отримані послуги водопостачання та водовідведення, у зв`язку з цим, суд дійшов до висновку про можливість розстрочення виконання рішення на 12 місяців.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 238, 240, 241, 331 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради, ідентифікаційний код юридичної особи 03327115 (вул. Перемоги, буд. 129-А, м. Запоріжжя, 69005) на користь Комунального підприємства «Водоканал», ідентифікаційний код юридичної особи 03327121(вул. Святого Миколая, 61, м. Запоріжжя, 69002) 24 461 297 (двадцять чотири мільйони чотириста шістдесят одна тисяча двісті дев`яносто сім) грн 69 коп. заборгованості за надання послуг з водопостачання, розстрочивши виконання судового рішення строком на 12 (дванадцять) місяців, зі сплатою щомісячно рівними частинами по 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 47 коп., а в останній місяць 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 52 коп., до останнього числа кожного місця, а саме: до 30.04.2023 - 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 47 коп., до 31.05.2023 - 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 47 коп., до 30.06.2023 - 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 47 коп., до 31.07.2023 - 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 47 коп., до 31.08.2023 - 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 47 коп., до 30.09.2023 - 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 47 коп., до 31.10.2023 - 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 47 коп., до 30.11.2023 - 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 47 коп., до 31.12.2023 - 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 47 коп., до 31.01.2024 - 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 47 коп., до 29.02.2024 - 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 47 коп., до 31.03.2024 - 2 038 441 (два мільйони тридцять вісім тисяч чотириста сорок одна) грн 52 коп. Видати наказ.

2. Стягнути Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради, ідентифікаційний код юридичної особи 03327115 (вул. Перемоги, буд. 129-А, м. Запоріжжя, 69005) на користь Комунального підприємства «Водоканал», ідентифікаційний код юридичної особи 03327121(вул. Святого Миколая, 61, м. Запоріжжя, 69002) 273 750 (двісті сімдесят три тисячі сімсот п`ятдесят) грн 85 коп. пені, 254 121 (двісті п`ятдесят чотири тисячі сто двадцять одна) грн 84 коп. 3% річних, 1 791 804 (один мільйон сімсот дев`яносто одна тисяча вісімсот чотири) грн 24 коп. інфляційних втрат та 401 714 (чотириста одна тисяча сімсот чотирнадцять) грн 62 коп. судового збору.

3. В іншій частині у позові відмовити.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 04.04.2023.

Суддя А.О. Науменко