ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

12.04.2023 м. Дніпро Справа № 904/9261/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Мороза В.Ф.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Панна С.П.) від 06.12.2022р. у справі № 904/9261/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕМІКС", 39701, Полтавська область, Кременчуцький район, село Піщане, вул.Польовий стан, буд.1,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН", 51100, Дніпропетровська область, смт. Магдалинівка, вул. Радянська, буд.2,

про стягнення заборгованості у розмірі 6 890 230,94грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН", 51100, Дніпропетровська область, смт.Магдалинівка, вул.Радянська, буд.2, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕМІКС", 39701, Полтавська область, Кременчуцький район, село Піщане, вул. Польовий стан, буд.1,

про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 7 196 720,22грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2022р. у справі № 904/9261/21:

- позовні вимоги (за первісним позовом) Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕМІКС" задоволено частково;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН", 51100, Дніпропетровська область, смт. Магдалинівка, вул.Радянська, буд.2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕМІКС", 39701, Полтавська область, Кременчуцький район, село Піщане, вул.Польовий стан, буд.1, заборгованість в сумі 5 527 708,85 грн., пеню в сумі 433 332,81 грн., 3 % в сумі 242 382,04 грн., інфляційні втрати в розмірі 631 754,08 грн. та судовий збір у розмірі 102 527,66 грн.;

- в іншій частині заявлених позовних вимог - відмовлено;

- у задоволенні позовних вимог (за зустрічним позовом) Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2022р. у справі № 904/9261/21 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕМІКС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" відмовити, зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2022р. у справі № 904/9261/21, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 28.03.23р. о 10:30 год.

В судовому засіданні 28.03.2023р. по справі оголошено перерву до 16.05.2023р. о 11:45 год.

Представником позивача подано до апеляційного суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить вжити заходів по забезпеченню позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН", 51100, Дніпропетровська область, смт. Магдалинівка, вул. Радянська, буд.2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕМІКС", 39701, Полтавська область, Кременчуцький район, село Піщане, вул.Польовий стан, буд.1, на суму 6 937 705 грн.

В якості підстав для накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, заявник зазначає:

- по-перше, незважаючи на наявність судового рішення, яким встановлено факт невиконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем на значну суму, заборгованість відповідачем не погашена, проте останнім здійснюється господарська діяльність, яка направлена на отримання прибутку;

- по-друге, відносно відповідача ініційовано цілий ряд судових процесів про стягнення коштів, тобто відповідач систематично не виконує свої зобовязання перед контрагентами, що змушує останніх звертатись до суду, і задоволення цих позовів може призвести до істотного ускладення виконання судового рішення в цій справі, що викликає у позивача занепокоєння щодо спроможності відповідача виконати рішення суду без вжиття заходів до забезпечення позову.

.Таким чином, враховуючи невжиття відповідачем жодних заходів для часткового виконання своїх зобов`язань з повернення заборгованості, позивач вважає, що є доцільним вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ОВЕН", що належать останньому. Вказані заходи, на думку заявника, є адекватними та забезпечать можливість фактичного виконання рішення суду, адже необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана саме наявністю обгрунтованого припущення невиконання рішення у даній справі.

Відповідач подав до суду заперечення на заяву про забезпечення позову, згідно з якими вважає заяву позивача необґрунтованою та безпідставною, у зв`язку з чим просить апеляційний суд відмовити в її задоволенні в повному обсязі, враховуючи таке.

Зокрема, відповідач звертає увагу суду на те, що доводи заяви позивача зведені до переліку судових справ, провадження по яким триває, рішення по яким не набрали чинності так само як і рішення у цій справі, яке наразі переглядається.

З цього вбачається, що позивач сам підтверджує, що ТОВ «Агро-Овен» є великим сільгосппідприємством, з численними виробничими потужностями, яке здійснює ефективну господарську діяльність; для забезпечення балансу дебіторської заборгованості виробничим процесам підприємством ведеться в тому числі судова робота, забезпечується участь в судових справах що тривають. Наявність судової роботи відповідача не є, та не може бути доказом його неплатоспроможності, або наміру ухилення від виконання рішень суду, які наберуть чинності у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, стверджує відповідач, вся доказова база поданої заяви зведена до міркувань та припущень позивача. Заявником не надано до суду підтверджень щодо відкритих виконавчих проваджень за чинними рішеннями судів, як завершальної стадії виконання судових рішень, а отже перелік судових проваджень ТОВ «Агро-Овен» (серед яких є також успішні стягнення на користь останнього) не є достатнім підтвердженням наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

При розгляді поданої заяви про забезпечення позову апеляційний господарський суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 9, 10 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

За приписами ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивач або заявник до подачі позову повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання спірних зобов`язань після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо), а наведені позивачем в заяві обставини, не являються безумовними підставами для накладення арешту на грошові кошти, оскільки за відсутності відповідних доказів, посилання заявника на важкий фінансовий стан відповідача та неможливість погашення заборгованості останнім з огляду на наявність судових проваджень відносно нього, враховуючи здійснення ним господарської діяльності, яка направлена на отримання прибутку, є припущеннями позивача.

Таким чином, заявником не доведено наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, та не надано переконливих доказів, які б свідчили про істотне ускладнення чи неможливість виконання судового рішення, отже необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти заявником не обґрунтована.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки позивачем не зазначено, яким чином невжиття таких заходів може утруднути чи зробити неможливим ефективний захист або поновлення його прав або інтересів та не надано належних доказів на підтвердження викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138 - 140, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О. Кузнецов