ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2023 р. Справа №907/568/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

І.Б. Малех,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області за №7167/5/07-16-13-03-05 від 23.12.2022 року (вх. № 01-05/3173/22 від 26.12.2022 року)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 14.12.2022 року (суддя Л.В. Андрейчук; повний текст рішення складено 14.12.2022 року)

у справі № 907/568/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю УЖБУД (надалі ТзОВ УЖБУД)

до відповідача: Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області

про припинення податкової застави,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): Олійник Р.Б. адвокат (ордер серії АО №1067277 від 16.08.2022 року);

від відповідача (в режимі відеоконференції): Буря О.О. (самопредставництво юридичної особи),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і відзиву на позовну заяву

17.08.2022 року ТзОВ УЖБУД звернулось до господарського суду Закарпатської області з позовом до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області про припинення податкової застави нерухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 46889524 від 25.06.2020 року) щодо належного Товариству на підставі Акта про проведенні електронні торги від 18.01.2022 року нерухомого майна, а саме: будівлі під літ. «У, У-1» (корпус № 12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м, що знаходиться за адресою: 88000, 3акарпатська обл., м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що перебування спірного майна в податковій заставі порушує право власності позивача на це майно. Позивач вважає, що відповідач не врахував вимог пункту 93.4 статті 93 Податкового кодексу України, згідно якого у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів).

У відзиві на позовну заяву (вх. № 02.3.1-02/4747/22) відповідач заперечив проти задоволення позову. Стверджує, що обтяження у вигляді податкової застави на спірне нерухоме майно накладено правомірно та відсутні правові підстави для припинення такого.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 14.12.2022 року у справі №907/568/22 повністю задоволено позов ТзОВ УЖБУД. Припинено податкову заставу нерухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстр речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 46889524 від 25.06.2020 року) щодо належного ТзОВ "УЖБУД" на підставі Акта про проведені електронні торги від "18" січня 2022 року нерухомого майна, а саме: будівлі під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м, що знаходиться за адресою: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Мартина Сергія, 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100). Стягнуто з Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь ТзОВ "УЖБУД" 2481,00 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач є добросовісним набувачем спірного майна, право на яке набуто ним за результатами електронних торгів в рамках виконавчого провадження. Власник має право за своєю волею визначати фактичну та юридичну долю речі. Ураховуючи, що позивач є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі з відміткою заборони його відчуження і такі обставини мають триваючий характер, вони перешкоджають позивачу на свій розсуд розпоряджатися власним майном. Реалізоване нерухоме майно на електронних торгах знаходиться у податковій заставі у зв`язку із наявністю податкового боргу у ПАТ Машинобудівний завод Тиса (), якому майно належало до торгів. Матеріали справи не містять доказів про оскарження будь-яких дії позивача, пов`язаних із набуттям права власності на майно, придбане на прилюдних торгах з будь-яких міркувань, в тому числі щодо обмеження права користування або розпорядження власним майном. Особа, що придбала майно на електронних торгах, стає його власником, а це майно звільняється від арештів та заборон (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову). Позивач є власником майна - будівель під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м, за адресою м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4, та за умови зареєстрованої 25.06.2020 податкової застави (запис про обтяження номер 46889524, що перенесений із запису: 37042135) відносно особи, яка є боржником зі сплати податків та не є власником цього майна, позбавлений права вільно на власний розсуд розпоряджатись своїм майном. Враховуючи викладене, суд визнав правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню позовну вимогу про припинення податкової застави нерухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 46889524 від 25.06.2020 р.) щодо належного ТзОВ "УЖБУД" на підставі Акта про проведені електронні торги від 18 січня 2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним та необґрунтованим, прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Покликається на те, що за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС по відкритих ІКП ПАТ «Машинобудівний завод Тиса» наявний податковий борг, відповідно відсутні правові підстави для припинення податкової застави в порядку, передбаченому ст. 93 Податкового кодексу України. Зазначає, що твердження позивача про неможливість належним чином реалізовувати права власника та розпоряджатись спірним майном, не підтверджені жодними доказами. Також скаржник вважає, що дана справа не відноситься до юрисдикції господарських судів, оскільки така повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 14.12.2022 року у справі №907/568/22, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає аргументи скаржника безпідставними. Звертає увагу на те, що предметом податкової застави є виключно майно боржника платника податків. Оскільки позивач не є боржником, та враховуючи те, що звернення стягнення на податкову заставу можливе лише на майно платника-боржника (у даному випадку це ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса»), до правовідносин, що склалися між сторонами, не можуть застосовуватись норми Податкового кодексу України, в частині питання податкової застави. Покликається на те, що даний спір є спором про його право (право власності на майно, придбане на електронних торгах) і наслідки вирішення такого спору безпосередньо впливають на зміст та стан речового права на спірне майно. Враховуючи зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин, обставини справи, цей спір не є публічно-правовим, і відповідно до ст. 20 ГПК України має вирішуватись господарським судом саме за правилами господарського судочинства. Просить залишити без змін рішення господарського суду Закарпатської області від 14.12.2022 року у справі №907/568/22, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області без задоволення.

Розгляд клопотання

Скаржник подав клопотання (вх. № 01-05/593/23) про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватного нотаріуса Венжегу Мар`яну Дмитрівну.

Колегія суддів дослідила зміст клопотання і прийшла до висновку про відсутність підстав для залучення до участі у справі третьої особи, беручи до уваги наступне.

Відповідно до частини 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі (ч. 3 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України).

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

У вирішенні цього питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Скаржник у своєму клопотанні не обґрунтував, яким чином рішення з даного господарського спору може вплинути на права та обов`язки приватного нотаріуса Венжеги Мар`яни Дмитрівни по відношенню до сторін в даному спорі. Відтак, з огляду на приписи статті 50 Господарського процесуального кодексу України суд ухвалив: відмовити у задоволенні клопотання скаржника про залучення приватного нотаріуса Венжеги М.Д. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній підстав.

Представник позивача просив залишити без змін оскаржене рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Обставини справи

Як видно з наявних у судовій справі копій документів, у межах зведеного виконавчого провадження № 43447465 Державним підприємством «Сетам» проведено електронні торги щодо реалізації нерухомого майна: будівлі під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4, що належало боржнику ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса». Електроні торги відбулися, результати оформлені протоколом проведення електронних торгів від 28.12.2021 № 564538. Переможцем визначено ТзОВ «УЖБУД», яке визнано покупцем спірного рухомого майна, що підлягало реалізації. Стартова ціна: 987303,00 грн. Ціна продажу: 987303,00 грн. (а.с.15-16).

18.01.2022 року заступник начальника Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Венжега М.Р. на підставі протоколу проведення електронних торгів від 28.12.2021 року № 564538 видав акт про проведені електронні торги ВП 43447465 щодо реалізації нерухомого майна боржника ПАТ «Машинобудівний завод «Тиса», а саме: будівлі під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4 (а.с.17).

Даним актом підтверджено, що ТзОВ «УЖБУД», як покупець спірного нерухомого майна, сплатило 49365,15 грн. на рахунок організатора торгів та 937937,85 грн. на рахунок відділу державної виконавчої служби (12.01.2022 року).

10 травня 2022 року приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Венжега М.Д., відповідно до статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" та на підставі Акта про проведені електронні торги, виданого відділом державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) від 18.01.2022 року, видав ТзОВ «УЖБУД» свідоцтво про право власності на майно будівлю літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4 (а.с.18).

Того ж дня, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Венжега М.Д. проведено державну реєстраціюя права власності ТзОВ «УЖБУД» на будівлю під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №301266789 від 10.05.2022 року (а.с.19).

Водночас, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 301267168 від 10.05.2022 року, будівля під літ. У, У-1 (корпус №12, цех №6), загальною площею 3370,6 кв.м., що знаходиться за адресою: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Мартина Сергія, 4, перебуває у податковій заставі на підставі акта опису майна №1/50 від 24.06.2020, складеного Головним управлінням ДПС України у Закарпатській області у зв`язку із наявністю податкового боргу у попереднього власника майна ПАТ Машинобудівний завод Тиса (а.с.20-21).

Позивач звернувся до Головного управління Державної податкової служби України у Закарпатській області з листом від 06.06.2022 року щодо припинення податкової застави нерухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 46889524 від 25.06.2020) (а.с.22-25).

У листі-відповіді №7659/6/07-16-13-02-12 від 12.07.2022 відповідач повідомив про відсутність підстав для припинення податкової застави у порядку, передбаченому статтею 93 Податкового кодексу України, оскільки за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС по відкритих ІКП - у ПАТ Машинобудівний завод Тиса станом на 11.07.2022 наявний податковий борг (а.с.26-27).

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Предметом спору у цій справі є припинення податкової застави щодо майна, придбаного на електронних торгах.

Відповідно до пункту 14.1.155 статті 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави

В статті 93 Податкового кодексу України визначено підстави звільнення майна з податкової застави.

Згідно з пунктом 93.4 статті 93 Податкового кодексу України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 цього Кодексу таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу.

З аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їхнього проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, тобто є правочином.

Враховуючи той факт, що на час прийняття судового рішення у цій справі судом першої інстанції майно реалізовано і право власності на це майно набуло ТзОВ "УЖБУД" на підставі правочину (придбане на електронних торгах), то має місце спір про право з цією особою, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме цієї особи.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частин 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу положень статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до пунктів 7, 8 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5, не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/надсилання акта про проведений електронний аукціон переможцю всі арешти та заборони, накладені органами державної виконавчої служби (приватними виконавцями), з такого майна знімаються виконавцем (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову). Копії постанови виконавця про зняття арешту з реалізованого майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення переможцю та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Акт про проведений електронний аукціон є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронного аукціону, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведений електронний аукціон.

Як встановлено судом, ТзОВ "УЖБУД" є добросовісним набувачем спірного майна, право на яке набуто ним за результатами електронних торгів в рамках виконавчого провадження. При цьому процедура торгів ніким не оспорена, а отже є дійсною.

Згідно з статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Отже, підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Позивач є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі з відміткою заборони його відчуження. Такі обставини мають триваючий характер, вони перешкоджають позивачу на свій розсуд розпоряджатися власним майном.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому як ефективний спосіб слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд першої інстанції, врахувавши наведені положення законодавства та правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 19.09.2019 у справі №906/1063/18, дослідивши обставини та зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку, що обраний ТзОВ "УЖБУД" спосіб захисту є належним та власник майна має право вимагати усунення перешкод права розпорядження своїм майном.

Реалізоване нерухоме майно на електронних торгах знаходиться у податковій заставі у зв`язку із наявністю податкового боргу у ПАТ Машинобудівний завод Тиса, якому майно належало до торгів.

На момент розгляду цієї справи ТзОВ "УЖБУД" є власником майна, придбаного на електронних торгах, і право власності на це майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Матеріали справи не містять доказів і судом не встановлено, що були оскаржені будь-які дії позивача, пов`язані із набуттям права власності ТзОВ "УЖБУД" на майно, придбане на прилюдних торгах.

Виходячи із системного аналізу норм Цивільного кодексу України, Закону України "Про виконавче провадження", особа, що придбала майно на електронних торгах, стає його власником, а це майно звільняється від арештів та заборон (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що податкова застава на майно, яке придбано на електронних торгах, порушує права власника на розпорядження цим майном та правомірно задоволив позов, припинивши податкову заставу спірного нерухомого майна.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, враховуючи таке.

Спірні правовідносини у даній справі не мають ознак публічно-правового спору, оскільки їх характер фактично стосується права власності позивача на нерухоме майно, щодо якого застосовано податкову заставу. Позивач, оспорюючи правомірність податкової застави, покликається на те, що у нього виникло право власності на спірне нерухоме майно на підставі виданого нотаріусом свідоцтва від 10.05.2022 року у зв`язку з придбанням нерухомого майна на електронних торгах.

Враховуючи зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин та обставини справи, цей спір не є публічно-правовим, і відповідно до ст. 20 ГПК України має вирішуватись господарським судом за правилами господарського судочинства.

Щодо посилання скаржника на статтю 93 Податкового кодексу України, відповідно до якої у контролюючого органу відсутні правові підстави для припинення податкової застави нерухомого майна, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 93 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для припинення податкової застави майна боржника.

Майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу. Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті (пункти 93.1, 93.2 ст. 93 Податкового кодексу України).

Між тим, дані положення Податкового кодексу України встановлюють підстави лише для звільнення з податкової застави майна боржника, яким позивач не є, тобто дані положення статті 93 Податкового кодексу України на спірні правовідносини не розповсюджуються та застосуванню не підлягають.

Таким чином, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Закарпатської області від 14.12.2022 року у справі №907/568/22.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області за №7167/5/07-16-13-03-05 від 23.12.2022 року (вх. № 01-05/3173/22 від 26.12.2022 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Закарпатської області від 14.12.2022 року у справі №907/568/22 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя І.Б. Малех