ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2169/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Крайнюка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Ветропак Гостомельський Склозавод"; (пл. Рекунова, 2, смт. Гостомель, м. Ірпінь, Київська область, 08290)

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Інвестмент Менеджмент" (вул. Грушевського, 39, корпус Е, каб.26, Одеса, Одеська область, 65031)

про стягнення 2443767,25 грн

за участю представників

від позивача - Сівовна Ю.В. (в режимі відеоконференції)

від відповідача - Доброва К.Ю.

До суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Ветропак Гостомельський Склозавод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Інвестмент Менеджмент" про стягнення 2443767,25 грн заборгованості за договором поставки № 18 від 01.04.2019, з яких - 1709435,47 грн основного боргу, 278893,54 грн пені, 139466,77 грн процентів за користування чужими грошовими коштами та 315971,47 грн втрат від інфляції.

Ухвалою від 06.09.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 21.09.2022 об 11 год.

14.11.2022 р. Позивачем подано Заяву про затвердження мирової угоди щодо частини позовних вимог. В судовому засіданні 18.01.2023 р. під час розгляду питання про затвердження Мирової угоди, позивач пояснив, що відпала необхідність в її затвердженні.

Ухвалою від 18.01.23 підготовче засідання призначено на 08.02.23 о 12год 30 хв.

08.02.23 позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, якою позивач зазначає, що ним помилково було нараховано 20000 грн основного боргу, тому просить стягнути з відповідача 2423767,25 грн, з яких - 1689435,47 грн основного боргу, 278893,54 грн пені, 139466,77 грн процентів за користування чужими грошовими коштами та 315971,47 грн втрат від інфляції.

У зв"язку із зменшенням розміру позовних вимог позивач просить повернути йому судовий збір в цій частині.

Відповідно до ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, суд прийняв заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду, через що має місце нова ціна позову 2423767,25 грн, в межах якої рогзлядається спір.

Крім того, позивач подав заяву про закриття провадження за відсутністю предмету спору в частині позовних вимог про стягнення 1689435,47 грн основного боргу та 20000 грн втрат від інфляції, оскільки відповідач сплатив їх після відкриття провадження. Крім того, просить повернути йому судовий збір в цій частині.

Засідання 08.02.23 не відбулось через оголошення в м. Одесі повітряної тривоги в цей час.

З огляду на викладене, суд призначив підготовче засідання на 01.03.2023.

01.03.2023 від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині позовних вимог про стягнення 278893,54 грн пені і просить продовжити розгляд справи в частині позовних вимог про стягнення 139466,77 грн процентів за користування чужими грошовими коштами та 295971,47 грн втрат від інфляції.

Суд ухвалою від 01.03.2023 р. закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 29.03.2023 р.

В засіданні 29.03.2023 судом оголошено перерву.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог з урахуванням заяв про закриття провадження за відсутністю предмету спору в частині позовних вимог про стягнення 1689435,47 грн основного боргу та 20000 грн втрат від інфляції, а також заяви про відмову від позову в частині позовних вимог про стягнення 278893,54 грн пені.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на форс-мажорні обставини, зазначає, що з початку введення воєнного стану господарська діяльність повністю зупинена.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши представників, які прибули в судове засідання, суд

в с т а н о в и в:

1 квітня 2019 року, між ПрАТ «Ветропак Гостомельський Склозавод» (надалі Позивач. постачальник) та ТОВ "Комплекс Інвестмент Менеджмент (надалі Відповідач, покупець) було укладено Договір поставки № 18 (далі договір).

Відповідно до п.1.1 Договору: Позивач зобов`язується виготовити, поставити та передати у власність Відповідача скляні пляшки (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його на умовах цього Договору.

Кількість, асортимент, загальна вартість Товару, визначаються в узгоджених Сторонами річних специфікаціях, що є невід`ємними частинами Договору.

Кількість щомісячної поставки Товару визначається після надходження засобами факсимільного зв`язку та/або електронною поштою та погодження Постачальником письмового замовлення від Покупця.

Додатковою угодою № 1 від 26 березня 2020 року (п.1) Сторони досягли згоди продовжити строк дії цього Договору до 31 березня 2021 року включно, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань.

Додатковою угодою №2 від 31 березня 2021 р. (п.1) Сторони досягли згоди продовжити строк дії цього Договору до 31 березня 2022 року включно, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань.

Відповідно до п.5.1 Договору, оплата Товару здійснюється в національній грошовій валюті Україна - гривні:

За відвантаження Товару в квітні термін відстрочки 60 календарних днів.

За відвантаження Товару в травні - червні термін відстрочки 50 календарних днів.

За відвантаження Товару в липні термін відстрочки 45 календарних днів.

з дати отримання кожної окремої партії Товару повноваженим представником Покупця (надалі відтермінування платежу), шляхом перерахування коштів за відвантажений Товар на рахунок Постачальника.

Відповідно до Специфікації №28 від 1 жовтня 2021 року, Специфікації №29 від 5 жовтня 2021 року, Специфікації №30 від 13 грудня 2021 року, Позивач відвантажив окремі партії Товару різних асортиментів, а саме:

Пляшка скляна Litva 3 1000 ml, BR.

Пляшка скляна Litva 3 1000 ml, WE.

Скляна пляшка Dorato 750 ml, CU.

Скляна пляшка Beer LM 500 ml, BR.

Пляшка скляна Bordolesse 750 ml, CU.

Скляна пляшка Bordo Eco Adria 750ml, CU.

Скляна пляшка Storica 750ml, CU.

Пляшка скляна Bordolesse 750 ml, MF.

Банка скляна IH-63-350 WE.

Скляна пляшка VPG wine 1500ml, CU.

Згідно п.2.1 Договору: «Відвантаження та доставка Товару здійснюється автотранспортом за рахунок Покупця на умовах БСА - Гостомель, (Київська область, смт. Гостомель, пл.Рекунова,2) відповідно до Правил інтерпретації міжнародних торгових термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року.

Згідно п.2.2 Договору, обов`язок Постачальника передати Товар Покупцеві вважається виконаним у момент завантаження Постачальником у транспортній засіб Покупця або перевізника

Покупця Товару на складі Постачальника (дата поставки) та надання перевізнику Покупця або Покупцю документів, передбачених п. 2.4 Договору.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач поставив відповідачу за видатковими накладними товар на загальну суму 1884226,33 грн.:

- № від 08.11.21. 293655,59 грн.;

- № від 27.11.21. 278580,10 грн.;

- № від 10.12.21. 318912,86 грн.;

- № від 14.12.21. -336983,75 грн.;

- № від 28.12.21. 278580,10 грн.;

- № від 16.01.22. 377513,93 грн.

Позивач добросовісно виконав свої зобов`язання за договором поставки, Товар було поставлено відповідно до п.2.1 Договору, а саме: Товар було поставлено на умовах РСА - Гостомель, (Київська область, смт. Гостомель, пл.Рекунова,2) відповідно до Правил інтерпретації міжнародних торгових термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року.

Відвантаження, поставка Товару Позивачем та подальше прийняття його Відповідачем здійснювалось на підставі Замовлень Відповідача (т.1 а.с.15-20):

Замовлення №105 від 08.11.2021;

Замовлення № 111 від 26.11.2021;

Замовлення №119 від 10.12.2021;

Замовлення №121 від 13.12.2021

Замовлення №126 від 28.12.2021;

Замовлення №4 від 14.01.2021;

Відвантаження, поставка Позивачем Товару та подальше прийняття його Відповідачем підтверджується первинними документами, а саме:

Поставка за 08 листопада 2021 року - на суму 293 655, 59 грн. з ПДВ підтверджується такими документами:

Видаткова накладна № від 08.11.2021.

Рахунок-фактура № від 08.11.2021.

Товарно-транспортна накладна № від 08.11.2021.

Акт загрузки №81105549, дата відвантаження 08.11.2021.

Поставка за 27 листопада 2021 року - на суму 278 580,10 грн. з ПДВ підтверджується такими документами:

Видаткова накладна № від 27.11.2021.

Рахунок-фактура № від 27.11.2021.

Товарно-транспортна накладна № від 27.11.2021.

Акт загрузки №81 1 13570, дата відвантаження 27.11.2021.

Поставка за 10 грудня 2021 року - на суму 318 912, 86 грн. з ПДВ підтверджується такими документами:

Видаткова накладна № від 10.12.2021.

Рахунок-фактура № від 10.12.2021 Товарно-транспортна накладна № від 10.12.2021.

Акт загрузки №81118776, дата відвантаження 10.12.2021

Поставка за 14 грудня 2021 року - на суму 336 983,75 грн. з ПДВ підтверджується такими документами:

Видаткова накладна № від 14.12.2021.

Рахунок-фактура № від 14.12.2021.

Товарно-транспортна накладна № від 14.12.2021.

Акт загрузки №81119641, дата відвантаження 14.12.2021.

Поставка за 28 грудня 2021 року - на суму 278 580,10 грн. з ПДВ підтверджується такими документами:

Видаткова накладна № від 28.12.2021.

Рахунок-фактура № від 28.12.2021.

Товарно-транспортна накладна № від 28.12.2021.

Акт загрузки №81 123365, дата відвантаження 28.12.2021.

Поставка за 16 січня 2022 року - на суму 377 513,93 грн. з ПДВ підтверджується такими документами:

Видаткова накладна № від 16.01.2021.

Рахунок-фактура № від 16.01.2021.

Товарно-транспортна накладна № від 16.01.2021.

Акт загрузки №81 127705, дата відвантаження 16.01.2021.

Позивачем у позовній заяві також зазначено про загальну суму поставленого Відповідачу Товару на суму 1 884226,33 грн. (т.1 а.с.4)

Відповідно до п.2.6 Договору - право власності на товар переходить до Відповідача у дату приймання Товару на складі Постачальника (Позивача).

Таким чином, право власності на Товар перейшло Відповідачу в момент завантаження транспортного засобу Відповідача, або призначеного ним перевізника (експедитора), передача Товару була здійснена належним чином, що підтверджується вищезазначеними документами.

Відповідач вказаний Товар прийняв та жодних претензій по кількості та якості Товару відповідно до розділу 3 Договору «Якість Товару» не заявляв.

Проте, оплата Товару здійснена Відповідачем не в повному обсязі, заборгованість станом на день складання розрахунку суми заборгованості, зурахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог становила 1689435,47 грн

Відповідач після здійснення позивачем вищезазначених нарахувань, здійснив оплату позивачу на загальну суму 1709435,37 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- №639 від 19.08.22. -10 000,00 грн.;

- №658 від 26.08.22. 10 000,00 грн.;

- №680 від 02.09.22. 10 000,00 грн.;

- №708 від 09.09.22. 10 000,00 грн.;

- №733 від 16.09.22. 30 000,00 грн.;

- №762 від 23.09.22. 30 000,00 грн.;

- №792 від 30.09.22. 9 000,00 грн.;

- №810 від 07.10.22. 30 000,00 грн.;

- №832 від 14.10.22. 30 000,00 грн.;

- №864 від 21.10.22. 500 000,00 грн.;

- №945 від 15.11.22. 500 000,00 грн.;

- №1030 від 14.12.22. 150 000,00 грн.;

- №10 від 05.01.23. 170 000,00 грн.;

- №37 від 17.01.23. 220 435,37 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 у справі №638/3792/20.

У постанові від 12.07.2022 у справі № 909/1036/21 Верховний суд у складі Касаційного господарського суду зазначив, що пункт 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України текстуально відповідає пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України. Тому відповідні норми процесуального права мають застосовуватися судом однаково.

З огляду на викладене, суд закриває провадження провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Інвестмент Менеджмент" основного боргу в сумі 1689435,47 грн та 20000 грн втрат від інфляції за відсутністю предмету спору.

З огляду на викладене, позивачу підлягає поверненню 25641,53 грн судового збору відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у зв"язку закриттям провадження у справі за відсутністю предмету спору в частині вимог.

01.03.23 р. позивач подав заяву про відмову від позову в частині стягнення 278893,54грн. пені та повернення судового збору (т.2 а.с.90-92), в якій з посиланням на приписи ст.ст.191, 231 просить прийняти відмову від позовних вимог в частині стягнення 278893,54 грн. пені; провадження в частині стягнення пені закрити; продовжувати судовий розгляд у справі та стягнути з відповідача 139466,77 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 295971,47 грн. інфляційних втрат та повернути судовий збір в сумі 4183,40 грн.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивач відмовився від позову, то суд задовольняє його клопотання про повернення 50% судового збору, що становить 2091,70 грн.

Також позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 300 грн у зв"язку із зменшенням розміру позовних вимог відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ч.1 ст.692 ЦК України, Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог 295971,47 грн. інфляційних за період за період з 10 грудня 2021 року по 11 серпня 2022 року.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зокрема Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо розмір не встановлений договором або законом.

Суд за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «Ліга» (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного суду України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ») перевірив розрахунки інфляційних та дійшов висновку, що позовні вимоги щодо їх стягнення підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 139466,77 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно п.7.7 Договору: якщо Покупець (Відповідач) прострочив оплату Товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 ЦК України, від дня, коли Товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. У відповідності до ч.3 ст.692 ЦК України, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Розмір процентів визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Згідно приписів ст..536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати процента, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.694 ЦК України, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Проценти за користування чужими грошовими коштами нараховані у розмірі облікової ставки НБУ за період з 10 грудня 2021 року по 11 серпня 2022 року.

За таких обставин, у зв`язку із неналежним виконанням Відповідачем обов`язку щодо оплати Товару, Відповідач зобов`язаний сплатити на користь Постачальника 139 466,77 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами. Позовні вимоги щодо їх стягнення є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Відповідач у відзиві посилається на те, що він не сплачував заборгованість за договором через форс-мажорні обставини, а саме воєнний стан, що підтверджується листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022. №2024/02.0-7.1

Суд відхиляє зазначені посилання, оскільки відповідно до п.10.1. договору жодна зі сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких зобовязань, передбачених цим договором, якщо таке невиконання буде наслідком дії непереборної сили (форс-мажорних обставин), серед яких: пожежі, повені, землетрус, революції, блокади, страйк, політичні заворушення, війни, пандемії інфекційних хвороб та інших можливих випадків непереборної сили, які раніше виникали і можуть знову виникнути, які можливо будуть мати місце під час реалізації цього договору і безпосередньо вплинули на виконання стороною, що посилається на ці обставини, своїх обовязків за договором.

Згідно п. 10.2. договору у разі часткового або повного невиконання зобовязання за цим договором внаслідок виникнення форс-мажорних обставин, Сторона зобовязана повідомити про виникнення останніх контрагенту протягом 3 діб з часу їх настання. Якщо Сторона не зробить цього, то вона втрачає право посилатися на дію форс-мажорних обставин. За умовами п.10.3. договору документом, що підтверджує наявність форс-мажорних обставин, є висновок, виданий Торгово-промисловою палатою України або її регіональними представництвами.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач направив позивачу Лист-повідомлення про настання форс-мажорних обставин 14.03.2022 р. (т.1 а.с.174), тобто з порушенням строку, передбаченого умовами договору.

Наявність форс-мажору може бути підставою для звільнення від відповідальності, а не звільняє від виконання зобов`язань. Продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань внаслідок форс-мажору чи інших обставин є можливим лише якщо сторони це прямо вказали в умовах договору, або уклали додаткову угоду про це за взаємною згодою сторін вже після виникнення таких обставин (постанова Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина перша статті 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом частини другої статті 218 ГК України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, норма частини другої статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

В статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5) (нова редакція), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи на підставі доказів у порядку статті 86 ГПК України. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Отже, саме лише посилання відповідача на воєнний стан як форс-мажор, який унеможливлює виконання ним зобов`язання, не звільняє автоматично від відповідальності за невиконання зобов`язання, а відповідач повинен довести, як саме проявився форс-мажор під час виконання такого зобов`язання (постанова Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 922/854/21).

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України", № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково.

При розподілі судових витрат суд виходить з приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається сторони пропорційно розміру позовних вимог, через що звідповідача підлягає стягненню 6531,57 грн судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 5, 129, п. 2, 4 ч. 1 ст. 231, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Інвестмент Менеджмент" основного боргу в сумі 1689435,47 грн та 20000 грн втрат від інфляції за відсутністю предмету спору.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Інвестмент Менеджмент" пені в сумі 278893,54 грн. у звязку з відмовою позивача від позову.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Інвестмент Менеджмент" (код 35696771, м. Одеса вул. Грушевського 39, корп. Е, каб. 26) на користь Приватного акціонерного товариства "Ветропак Гостомельський Склозавод" (код 00333888, Київська область м. Ірпінь смт. Гостомель пл. Рекунова 2) 139466,77грн. за користування чужими грошовими коштами, 295971,47 грн. інфляційних та 6531,57 грн. судового збору.

5. Повернути Приватному акціонерному товариству "Ветропак Гостомельський Склозавод" (код 00333888, Київська область м. Ірпінь смт. Гостомель пл. Рекунова 2) з державного бюджету України 28033,23 грн судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 5289 від 26.08.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2023 р.

Суддя В.В. Литвинова