РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2023Справа № 910/6720/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготрейдинг», Донецька обл., м. Миколаївка

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія "Нове обладнання паливно-енергетичного комплексу"», м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Концерн Електричні машини», м. Донецьк

про стягнення 8 133 802,17 грн,

Представники сторін:

від позивача: Зорін Д.В., Мернік О.В., Романюха Д.М.;

від відповідача: Ліпінський Є.В.;

від третьої особи: не з`явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерготрейдинг» (далі - ТзОВ «Енерготрейдинг»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія "Нове обладнання паливно-енергетичного комплексу"» (далі - ТзОВ «НВК "НОПЕК"»/відповідач) про стягнення 8 133 802,17 грн заборгованості за договором поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.08.2022 позовну заяву ТзОВ «Енерготрейдинг» залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.

04.08.2022 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 08.08.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 12.09.2022.

12.09.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

12.09.2022 суд відклав підготовче засідання на 10.10.2022.

29.09.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТзОВ «НВК "НОПЕК"» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що 16.07.2021 між позивачем, відповідачем та третьою особою укладено договір про переведення боргу №1607/1, відповідно до якого новим боржником за договором поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020 стало ТзОВ «Концерн Електричні машини», відтак, з моменту укладення договору про переведення боргу №1607/1 від 16.07.2021 ТзОВ «НВК "НОПЕК"» не є боржником перед позивачем за основним договором.

Підготовче засідання 10.10.2022 не відбулося.

Господарський суд міста Києва ухвалами від 17.10.2022 повідомив сторін про призначення підготовчого засідання на 21.11.2022.

31.10.2022 до суду надійшло повідомлення про актуальну адресу для листування із ТзОВ «Енерготрейдинг».

18.11.2022 від позивача надійшло клопотання про участь у підготовчому засіданні 21.11.2022 в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

21.11.2022 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив, а також від відповідача надійшли клопотання про відкладення підготовчого засідання та про залучення до участі у справі третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТзОВ «Концерн Електричні машини».

Господарський суд міста Києва ухвалою від 21.11.2022 залучив до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Концерн Електричні машини» третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (далі - ТзОВ «Концерн Електричні машини»/третя особа) та відклав підготовче засідання на 12.12.2022.

25.11.2022 до канцелярії суду від позивача надійшли докази направлення третій особі позову з додатками.

12.12.2022 до канцелярії суду відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, крім того, від відповідача та третьої особи надійшли клопотання про продовження строку підготовчого провадження та відкладення підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 12.12.2022 позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

12.12.2022 суд ухвалив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 06.02.2023.

14.12.2022 до канцелярії суду від відповідача повторно надійшли заперечення на відповідь на відзив.

16.01.2023 до канцелярії суду від позивача надійшли докази отримання третьою особою копії позовної заяви з додатками.

03.02.2023 та 06.02.2023 позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

06.02.2023 до канцелярії суду відповідач подав клопотання про долучення доказів разом із клопотанням про поновлення строку на їх подання, а також клопотання про витребування у позивача оригіналу договору поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020; від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 06.02.2023 суд поновив строк на подання відповідачем додаткових доказів, крім того, ухвалою суду від 06.02.2023 відклав підготовче засідання на 27.02.2023 та одночасно зобов`язав ТзОВ «Енерготрейдинг» надати на огляд суду оригінал договору поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020.

14.02.2023 до канцелярії суду від ТзОВ «Енерготрейдинг» надійшли зауваження на протокол судового засідання від 06.02.2023.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.02.2023 відхилив зауваження ТзОВ «Енерготрейдинг» на протокол судового засідання від 06.02.2023.

27.02.2023 до канцелярії суду від позивача надійшли: клопотання про продовження процесуального строку, встановленого в ухвалі суду від 06.02.2023; пояснення щодо заперечень на відповідь на відзив; заява про витребування судом доказів, а саме оригіналів документів, наданих ТзОВ «НВК "НОПЕК"»; клопотання про відмову відповідачу в поновленні строку на подачу доказів у справі та долучення їх до матеріалів справи та залишення клопотання відповідача без розгляду в частині долучення доказів до матеріалів справи.

Також, 27.02.2023 до канцелярії суду відповідачем подано клопотання про поновлення строку на подачу доказів та долучення до матеріалів справи.

27.02.2023 суд протокольними ухвалами задовольнив клопотання відповідача про долучення додаткових доказів, а також зобов`язав відповідача надати на огляд суду оригінал договору про переведення боргу №1607/1 від 16.07.2021. Крім того, суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, оскільки перелічені у клопотанні документи не стосуються предмета доказування у цій справі.

Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 03.04.2023.

03.04.2023 до канцелярії суду від позивача надійшли: клопотання про витребування судом доказів, а саме оригіналів документів від третьої особи, клопотання про поновлення строку на подачу доказів та долучення їх до матеріалів справи та пояснення в порядку ст. 42 ГПК України щодо повноважень адвоката Ліпінського Є.В., як представника відповідача.

Також, до канцелярії суду відповідачем подано клопотання про поновлення строку на подачу доказів та долучення їх до матеріалів справи.

03.04.2023 у судове засідання з`явилися представники ТзОВ «Енерготрейдинг» та ТзОВ «НВК "НОПЕК"».

Представник ТзОВ «Концерн Електричні машини» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, розглянувши у судовому засіданні подані сторонами 03.04.2023 клопотання, протокольною ухвалою зокрема, поновив строк та відповідно долучив до матеріалів справи докази, подані позивачем, а саме рецензії на висновок експертів №30971/30972/22-32 від 20.12.2022 та копії ухвали Східного апеляційного господарського суду у справі №905/482/22 від 28.03.2023. При цьому, суд відмовив представнику позивача у задоволенні клопотання про витребування у третьої особи оригіналу договору про переведення боргу №1607/1 від 16.07.2021, з огляду на надання оригіналу цього договору відповідачем, та одночасно відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання доказів, з підстав необґрунтованості.

Крім того, розглянувши клопотання позивача про відсутність повноважень у представника ТзОВ «НВК "НОПЕК"» Ліпінського Є.В. з посиланням на те, що Адвокатське об`єднання «Ем Джи Груп» не є адвокатським об`єднанням, оскільки зареєстроване з порушенням законодавства, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що Ліпінський Є.В. є уповноваженою особою, яка може представляти інтереси ТзОВ «НВК "НОПЕК"», оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Адвокатське об`єднання «Ем Джи Груп» значиться в реєстрі, при цьому видом економічної діяльності зазначено: 69.10 Діяльність у сфері права (основний) та станом на день розгляду справи по суті не припинило свою діяльність.

У судовому засіданні представники ТзОВ «Енерготрейдинг» підтримали позовні вимоги у повному обсязі та заявили усне клопотання про призначення у справі експертизи.

Суд відмовив представникам ТзОВ «Енерготрейдинг» у задоволенні усного клопотання про призначення судової експертизи з огляду на відсутність сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 99 ГПК України, а також порушення заявником порядку заявлення клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Представник ТзОВ «НВК "НОПЕК"» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерготрейдинг» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія "Нове обладнання паливно-енергетичного комплексу"» (далі - покупець) укладено договір поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити (передати) у власність покупця вугільну продукцію в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та цінах, погодженими сторонами в цьому договорі та специфікаціях до нього.

В п. 1.3. договору сторони погодили, що загальна кількість вугілля, одиниця виміру вугілля, ціна одиниці виміру вугілля, строки поставки вугілля, станція відправлення, станція вантажоодержувача, умови поставки визначаються специфікаціями за згодою сторін, що оформляються у виді додатків та є невід`ємними частинами договору.

Згідно п. 5.1. договору ціна вугілля за одиницю і по позиціях вказана в специфікаціях. Ціна вугілля визначається на умовах, викладених у специфікаціях.

Відповідно до п. 5.3. договору в редакції додаткової угоди №2, вартість вугілля, поставленого покупцеві (вантажоодержувачу), оплачується постачальнику в національній валюті України, протягом 30 банківських днів з дати відвантаження, якщо інше не вказано у специфікаціях. Оплата вугілля (партії-й вугілля) здійснюється покупцем у безготівковій формі на розрахунковий рахунок постачальника на умовах і в терміни, зазначені в специфікаціях до цього договору. В погашення грошового зобов`язання за цим договором покупець може передати постачальнику простий/переказний вексель.

Пунктом 8.4. договору в редакції, наданій позивачем, указано, що жодна із сторін не має права передавати свої права та/або обов`язки (або їх частину) за цим договором будь-якій іншій особі без попередньої письмової згоди другої сторони.

Разом із тим, п. 8.4. договору в редакції, наданій відповідачем, зазначено, що сторони мають право передавати свої права та/або обов`язки (або їх частину) за цим договором будь-якій іншій особі без попередньої письмової згоди другої сторони.

Строк дії договору встановлюється з дати підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання зобов`язань (п. 9.1. договору в редакції додаткової угоди №1 від 30.12.2020).

Крім того, між сторонами підписано специфікації №1 від 02.11.2020, №2 від 30.11.2020, №3 від 17.12.2020, №4 від 19.03.2021 до цього договору, в яких сторони погодили поставку вугілля, зокрема:

за специфікацією № 1 - 8 200,00 тон на загальну суму 12 988 800,00 грн;

за специфікацією № 2 - 2 800,00 тон на загальну суму 4 193 280,00 грн;

за специфікацією № 3 - 3 970,00 тон на загальну суму 5 478 600,00 грн;

за специфікацією № 4 - 3 970,00 тон на загальну суму 5 478 600,00 грн.

Отже, у період з 11.11.2020 по 07.04.2021 на виконання умов договору поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020 та специфікацій до нього, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято вугілля у загальній кількості 6 870,00 тон на суму 10 638 196,95 грн, що підтверджується актами приймання-передачі вугільної продукції №1НП від 11.11.2020, №2НП від 15.11.2020, №3НП від 09.12.2020, № 4НП від 30.01.2021, №5НП від 17.02.2021, №6НП від 07.04.2021 та не заперечується сторонами.

В порушення умов п. 5.3. договору, ТзОВ «НВК "НОПЕК"» за поставлену продукцію не розрахувалося, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 10 638 196,95 грн.

16.07.2021 між ТзОВ «Енерготрейдинг», в особі директора Зоріна Д.В. (далі - кредитор), ТзОВ «НВК "НОПЕК"», в особі генерального директора Шаповалова Є.О. (далі - первісний боржник) та ТзОВ «Концерн Електричні машини», в особі директора Мазуренко О.В. (далі - новий боржник) укладено договір про переведення боргу №1607/1.

Цим договором регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони (первісного боржника) у зобов`язанні, що виникає із договору поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020, укладеного між первісним боржником та кредитором (далі - основний договір), згідно умов якого кредитор відвантажив товар на суму 10 638 196,95 грн на користь первісного боржника (п. 1 договору про переведення боргу).

Згідно п. 2 цього договору, первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобов`язання) у розмірі 10 638 196,95 грн, що виник на підставі основного договору, новий боржник зобов`язаний сплатити зазначену суму кредитору в строк до 31.12.2021.

Пунктом 3 договору про переведення боргу передбачено, що з моменту підписання цього договору, обов`язок сплати заборгованості та виконання інших зобов`язань до кредитора, згідно договору поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020, укладеного між кредитором і первісним боржником в сумі 10 638 196,95 грн виникає виключно у нового боржника, а у первісного боржника вважаються погашеними.

В п. 4 договору про переведення боргу зазначено, що кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в основному договорі і, підписуючи зі своєї сторони цей договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2021 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 8 договору про переведення боргу №1607/1 від 16.07.2021).

Позивач стверджує, що відповідач за поставлене вугілля розрахувався частково в сумі 1 000 000,00 грн, внаслідок чого у ТзОВ «НВК "НОПЕК"» утворилась заборгованість у розмірі 8 133 802,17 грн, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

У відповідності до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Отже, судом вище встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020, відповідно до якого позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 10 638 196,95 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі вугільної продукції.

Проте, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у ТзОВ «НВК "НОПЕК"» виникла заборгованість в цій сумі, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, відповідно до п. 5.3. договору в редакції додаткової угоди №2, вартість вугілля, поставленого покупцеві (вантажоодержувачу), оплачується постачальнику в національній валюті України, протягом 30 банківських днів з дати відвантаження, якщо інше не вказано у специфікаціях. Оплата вугілля (партії-й вугілля) здійснюється покупцем у безготівковій формі на розрахунковий рахунок постачальника на умовах і в терміни, зазначені в специфікаціях до цього договору. В погашення грошового зобов`язання за цим договором покупець може передати постачальнику простий/переказний вексель.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як зазначено судом вище, відповідач за поставлену вугільну продукцію у встановлені п. 5.3. договору строки не розрахувався.

Водночас, судом встановлено, що 16.07.2021 між позивачем, відповідачем та третьою особою укладено договір про переведення боргу №1607/1, яким регулюються відносини, пов`язані із заміною зобов`язаної сторони (первісного боржника/відповідача) у зобов`язанні, що виникає із договору поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020, укладеного між позивачем та відповідачем, згідно умов якого позивач відвантажив товар на суму 10 638 196,95 грн на користь відповідача.

Так, статтею 520 ЦК України встановлено, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Зокрема, в п. 3 договору про переведення боргу сторони погодили, що з моменту підписання цього договору, обов`язок сплати заборгованості та виконання інших зобов`язань до кредитора, згідно договору поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020, укладеного між позивачем та відповідачем в сумі 10 638 196,95 грн виникає виключно у третьої особи, а у відповідача вважаються погашеними.

Отже, з наведеного вбачається, що з моменту укладення договору про переведення боргу №1607/1, тобто з 16.07.2021, належним боржником за основним зобов`язанням - договором поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Концерн Електричні машини», відтак, вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки вугільної продукції мають бути пред`явлені позивачем до третьої особи.

При цьому, доводи позивача щодо неукладення ним договору про переведення боргу №1607/1 від 16.07.2021, зокрема, та наявності сумнівів у справжності підпису директора Зоріна Д.В. та печатки ТзОВ «Енерготрейдинг», суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою ТзОВ «НВК "НОПЕК"» надано висновок комісії експертів № 30971/30972/22-3 від 20.12.2022, в якому зазначено, що підпис в графі директор ТзОВ «Енерготрейдинг» у договорі про переведення боргу №1607/1 від 16.07.2021 виконано Зоріним Д.В.

Вказаний висновок експертів № 30971/30972/22-3 від 20.12.2022 спростовує доводи ТзОВ «Енерготрейдинг» щодо непідписання його директором договору про переведення боргу №1607/1 від 16.07.2021.

Позивачем у свою чергу надано суду рецензію к.ю.н. Бондар М.Є. на комісійний висновок КНІСЕ № 30971/30972/22-3 від 20.12.2022, в якій стверджується, що експертами порушено вимоги методичних положень у галузі почеркознавчої експертизи, а тому висновок експертів викликає сумніви в об`єктивності.

Разом із тим, суд зазначає, що станом на день розгляду справи по суті договір про переведення боргу №1607/1 від 16.07.2021 не визнаний в судовому порядку недійсним.

Зокрема, стаття 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює презумпцією правомірності правочину, а саме, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

По-перше, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). По-друге, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

Отже, презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Також, судом не приймаються до уваги доводи позивача з посиланням на п. 8.4. договору поставки вугільної продукції, яким передбачено, що жодна із сторін не має права передавати свої права та/або обов`язки (або їх частину) за цим договором будь-якій іншій особі без попередньої письмової згоди другої сторони, з огляду на те, що договір про переведення боргу №1607/1 від 16.07.2021 є трьохстороннім, відповідно ТзОВ «Енерготрейдинг» підписанням цього договору висловило свою згоду із переведенням боргу відповідача за договором поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020 на третю особу.

Так, в п. 4 договору про переведення боргу зазначено, що кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в основному договорі і, підписуючи зі своєї сторони цей договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором, що також підтверджує, що позивач, як кредитор за договором поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020 не заперечував проти переведення боргу на третю особу.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що належним боржником за договором поставки вугільної продукції №02/11-1-НОПЕК від 02.11.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Концерн Електричні машини», відповідно позовні вимоги ТзОВ «Енерготрейдинг» про стягнення заборгованості в сумі 8 133 802,17 грн за цим договором з ТзОВ «НВК "НОПЕК"» є необґрунтованими та як наслідок, задоволенню не підлягають.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготрейдинг» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 10.04.2023.

Суддя В.В. Бондарчук