ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.03.2023 Справа№ 914/1007/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Коссака С.М., при секретарі судового засідання Полюхович Х.М., розглянувши матеріали скарги за вх. №960/23: Державної установи Софіївська виправна колонія (№45), с. Макорти, Софіївський р-н, Дніпропетровська обл.

на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю КАСТУМ, м. Львів

у справі: №914/1007/21

за позовом: Державної установи Софіївська виправна колонія (№45), с. Макорти, Софіївський р-н, Дніпропетровська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю КАСТУМ, м. Львів

про стягнення майнової шкоди у розмірі 8844,79грн., неустойки у розмірі 41209,09грн. та моральної шкоди у розмірі 100 000,00грн.

Представники: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

09.03.2023 року на поштову адресу суду позивачем - Державною установою Софіївська виправна колонія (№45) подано скаргу за вх.№960/23 на дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу, в якій просить визнати дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федун Н.М. щодо повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП№69276014 неправомірними, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.12.2022 року та зобовязати головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федун Н.М. відновити виконавче провадження ВП№69276014 з примусового виконання рішення судового наказу, виданого 29.11.2021 року Господарським судом Львівської області у справі №904/1007/21.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 10.03.2023р. скаргу Державної установи Софіївська виправна колонія (№45)за вх.№960/23 від 09.03.2023р. прийнято до розгляду; викликано в судове засідання державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федун Н.М. з розгляду виконавчого провадження ВП№69276014 та заінтересовану особу: ТзОВ КАСТУМ та витребувано у Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) по розгляду виконавчого провадження ВП№69276014 матеріали для огляду в судовому засіданні, а належним чином завірені копії - для долучення до матеріалів справи.

16.03.2023 року на поштову адресу суду від начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшов супровідний лист за вх.6616/23, яким скеровано на адресу суду оригінал матеріалів виконавчого провадження №69276014; належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №69276014; заперечення на скаргу заявника та клопотання про розгляд справи без участі учасника процесу.

У судове засідання 31.03.2023 року учасники справи явку не забезпечили.

Аргументи скаржника.

21.06.2022р. державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федун Н.М.керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69276014.

26.12.2022 державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Заявник вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів, передбачених чинним законодавством про виконавче провадження, а відтак просить визнати дії головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федун Н.М. щодо повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП№69276014 неправомірними, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.12.2022 року та зобовязати головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Федун Н.М. відновити виконавче провадження ВП№69276014 з примусового виконання рішення судового наказу, виданого 29.11.2021 року Господарським судом Львівської області у справі №904/1007/21. Просить скаргу задоволити.

Аргументи ДВС

21.06.22 у Галицький відділ державної виконавчої служби у м.Львові надійшла заява стягувача про відкриття виконавчого провадження із доданим оригіналом наказу № 914/1007/21 від 28.10.2021р., виданого Господарським судом Львівської області про стягнення з ТзОВ Кастум на користь ДУ Софіївська виправна колонія №45 64593,88 грн.

Пред 'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби це реалізація стягувачем права на звернення задля фактичного виконання рішення суду. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок виконання виконавчого документа.

У зв`язку з відсутністю майна, коштів на рахунках у банківських установах, постановою 26.12.22 року виконавчий документ у справі №914/1007/21 про стягнення коштів повернуто стягувачу. Отже, державним виконавцем вжито всіх заходів з примусового виконання рішення суду, а тому у задоволені скарги просить відмовити.

Заінтересована особа позицію не висловила.

Розглянувши скаргу суду зазначає таке.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02810.2021 у справі №914/1007/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю КАСТУМ на користь Державної установи Софіївська виправна колонія (№45) 8844,79 грн збитків, 41209,09грн пені, 10 000 грн. моральної шкоди та 4540,00 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 06 квітня 2022 року рішення Господарського суду Львівської області від 28 жовтня 2021 року у справі №914/1007/21 залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ «Кастум» без задоволення.

На виконання судових рішень видано наказ господарського суду Львівської області.

Відповідно до ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст.341 ГПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У поданій скарзі скаржник просить поновити пропущений строк на подання скарги, враховуючи ту обставину, що постанова про повернення виконавчого документа від 26.12.22 несвоєчасно була відправлена стягувачу, отримана останнім 01.03.23 року, порушення його прав на обов`язкове виконання рішення суду. Суд доходить висновку про можливість поновлення строку на подання скарги.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.18 ГПК України Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, унормовано Законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частин першої та другої статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Суд зазначає, що законодавцем передбачений чіткий порядок вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні. Державний виконавець наділений відповідними повноваженнями, він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому вчинення державним виконавцем дій, які визначені законом для виконання судового рішення, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження ВП №6926014 судом встановлено таке.

21.06.2022р. державним виконавцем керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження винесено постанову про відкриття виконавчого провадження га скеровано сторонами виконавчого провадження до відома та виконання..

21.06.2022р. державним виконавцем керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

21.06.2022р. державним виконавцем керуючись статтями 3, 27. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Для забезпечення виконання виконавчого документа 21.06.2022р. державним виконавцем керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження- арешт на нерухоме майно боржника накладено. Відповідно до реєстру обтяжень рухомого майна - обтяження зареєстровано.

21.06.2022р. державним виконавцем керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано у банківські установи до виконання. Зокрема, згідно переліку адресатів, постанову направлено: АТ «Ощадбанк», АТ «Банк Кредит Дніпро», ПАТ АБ «Південний». АТ «Банк Альянс», ПАТ «Банк» «Український капітал», АТ «РВС Банк».

21.06.22 прийнято постанову про арешт майна боржника.

Згідно відповіді МВС України боржник володіє транспортним засобом.

22.06.2022р. державним виконавцем керуючись частиною третьою статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про розшук транспортного засобу боржника та скеровано у відповідний орган до виконання.

Згідно відомостей з Державних реєстрів прав власності на нерухоме майно, Реєстру речових прав на нерухоме майно боржник нерухомим майном не володіє. У боржника відсутнє майно, на яке може звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України " Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

19.07.22 державним виконавцем складено Акт про вихід за адресою боржника м. Львів, пр. Чорновола. 63 та відсутність керівника боржника.

Постановою 26.12.22 року виконавчий документ у справі №914/1007/21 про стягнення коштів повернуто стягувачу.

За змістом статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша цієї статті). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої цієї статті). Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції та інших осіб; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункти 5, 6, 15, 16 та 22 частини третьої цієї статті).

Частиною другою статті 36 зазначеного Закону визначено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до частини восьмої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

При цьому сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження, не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

В свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 915/1294/13, постанова від 18.03.2019 року Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №№ 21/303-08

Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/25970/14.

Так, 26.12. 22 державним виконавцем сформовано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаавного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті внерухомого майна що суб`єкта боржника за кодом ЄДРПОУ, № інформаційної довідки 318796423, згідно якої відомості у реєстрі прав власності відсутні.

Іншої інформації щодо перевірки наявності майна у боржника відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» матеріали виконавчого провадження не містять.

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.12.22 року міститься констатація факту про відсутність коштів та майна. Однак обгрунтованого висновку вчинення державним виконавцем всіх дій, передбачених законодавством про виконавче провадження ВП №69276014 не містять.

При цьому суд зауважує, що згідно відповіді на запит №140616880 від 21.06.22 року до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки боржника зазначено також фінансову установу АТ «Таксобанк». Однак згідно матеріалі ВП постанову про арешт коштів боржника від 21.06.22 у зазначену фінансову установу не направлено, а відтак відповіді не отримано. Також не отримано відповіді з ПАТ «Банк» «Український капітал».

Згідно матеріалів ВП з наявного Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень від 05.10.22, № 311626165 арешт нерухомого майна було зареєстровано 05.10.22 року на підставі постанови державного виконавця про арешт майна від 21.06.22.

Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 21.07.22, № 79473922 арешт рухомого майна зареєстровано 21.07.22 на підставі постанови про арешт майна боржника від 21.06.22.

Як зазначено вище, 19.07.22 державним виконавцем складено Акт про вихід за адресою боржника м. Львів, пр. Чорновола. 63 та відсутність керівника боржника. Про те, як зазначив сам боржник в апеляційній скарзі на рішення господарського суду Львівської області від 28.10.2021 року у справі №914/1007/21, його, крім юридичної адреси, фактична адреса м. Львів, площа Міцкевича, 8 (5-поверх).

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку про невчинення державним виконавцем повноти всіх дій, передбачених законодавством про виконавче провадження починаючи з дня відкриття виконавчого провадження до повернення виконавчого документа стягувачу. Невиконання судового рішення порушує основні засади виконавчого провадження - обов`язковості виконання рішень, розумності строків виконавчого провадження. Хоча закон і не містить поняття "розумності строків", проте зволікання у вчиненні виконавчих дій не свідчить про дотримання зазначеного вище принципу. Крім того, діяльність державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, це сукупність дій направлена на кінцевий результат - виконання судового рішення. Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду.

Як зазначав суд, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу зазначено констатуючий факт про відсутність нерухомого майна боржника, боржник на виклики не з`являвся, хоча матеріали ВП не містять ніяких викликів боржника, не визначено долю щодо належності транспортного засобу боржнику. Відсутність обгрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

Суд, застосовуючи правову позицію, викладену у постанові Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 листопада 2022 у справі № 910/7310/20 доходить висновку, що в цій ситуації ефективним засобом, здатним відновити право стягувача на примусове виконання остаточного судового рішення, є скасування постанови про повернення виконавчого документа, оскільки після її скасування виконавче провадження № 69276014 в силу частини першої статті 41 Закону «Про виконавче провадження» підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного судового рішення.

Так, відповідно до ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Таким чином, у разі, якщо постанова виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (див. підпункти 6.9, 6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14).

Керуючись ст.118, 233, 234, 235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу задоволити частково.

2. Визнати дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Федун Н.М. неправомірними та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.12.22 ВП №69276014.

3. В задоволені решті скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 254-257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по заяві, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Суддя Коссак С.М.