ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
07.04.2023 Справа № 905/294/23
Господарський суд Донецької області у складі судді Кучерявої О.О.,
розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м.Дніпро
до Фізичної особи-підприємця Кубарева Ігоря Валерійовича, м.Костянтинівка
про видачу судового наказу
Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» звернулось до Господарського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кубарева Ігоря Валерійовича суму боргу за спожитий природний газ за лютий-березень 2022 року в загальному розмірі 11 576,88 гривень.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за договором про постачання природного газу №623Г від 27.10.2020 в частині своєчасної оплати за спожитий природний газ.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 905/294/23 та визначено до розгляду судді Кучеряву О.О.
Частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Судовий наказ відповідно до положень статті 232 Господарського процесуального кодексу України є судовим рішенням.
Згідно ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відтак, грошовим зобов`язанням, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).
Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.
За приписами ст.147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.
Згідно з п.16 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.
Згідно з п.4 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у ч.1 ст.175 цього Кодексу.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
З наданої до суду заяви вбачається, що заявником вказано статус Кубарева Ігоря Валерійовича як фізичної особи - підприємця та його РНОКПП - НОМЕР_1 .
У відповідності до ч.1 ст.58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.
Частиною 1 ст.128 Господарського кодексу України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.
У п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.
Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. (абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).
При цьому, судом встановлено, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про припинення суб`єкта господарювання - Фізичної особи-підприємця Кубарева Ігоря Валерійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ), дата запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця - 23.04.2021, підстава: припинення ФОП за її рішенням.
Приписами ч.9 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Виходячи з вищенаведеного, фізична особа-підприємець Кубарева Ігор Валерійович втратив статус підприємця з 23.04.2021. Водночас, із заявою про видачу судового наказу заявник звернувся до Господарського суду Донецької області 23.03.2023, тобто після припинення підприємницької діяльності боржника.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п.1 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.
Разом із тим, наказне провадження має чіткі, формальні межі, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України), а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця тощо.
Отже фізична особа, яка мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання заяви про видачу судового наказу втратила такий статус, не може бути боржником в наказному провадженні. Припинення статусу фізичної особи підприємця боржника унеможливлює застосування процедури наказного провадження.
Оскільки станом на час звернення ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кубарева Ігоря Валерійовича суму боргу за спожитий природний газ за лютий-березень 2022 року в загальному розмірі 11 576,88 гривень припинено підприємницьку діяльність особи, що вказана боржником, як фізичної особи підприємця, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України.
У випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (див. пункт 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №910/8729/18).
При цьому, якщо спірні правовідносини виникли щодо виконання фізичною особою-підприємцем умов господарського договору, зобов`язання за яким у особи з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися, то спір відноситься до юрисдикції господарського суду.
Відповідно до частини другої статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частина 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись ст. 257 Цивільного кодексу України, ст.ст.12, 20, 150, 151, 152, 153, 154, 155, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-
УХВАЛИВ
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кубарева Ігоря Валерійовича суму боргу за спожитий природний газ за лютий-березень 2022 року в загальному розмірі 11 576,88 гривень та судового збору у сумі 214,72 гривень.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Кучерява