ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" квітня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2581/22
Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісполін Плюс»
до Військової частини НОМЕР_1
про стягнення 4565,98 грн.
без повідомлення (виклику) сторін
суть спору:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісполін Плюс» (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про стягнення 4565,98 грн., з яких 1870,46 грн. інфляційні втрати, 202,36 грн. 3% річних, 2493,16 грн. пеня.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 25.10.2021 № 399-21 щодо своєчасного повернення позивачу коштів внесених в якості забезпечення виконання договору про закупівлю.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.01.2023 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк до 10.02.2023 для подачі відзиву на позовну заяву та інші документи, що підтверджують заперечення проти позову. Встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив до 24.02.2023 та встановлено відповідачу строк до 07.03.2023 для подачі заперечення на відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу надати суду у строк встановлений для подання відзиву докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 25.10.2021 № 399-21 щодо своєчасного повернення позивачу коштів внесених в якості забезпечення виконання договору про закупівлю; контррозрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних та пені.
У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву від 27.01.2023 № 14/138-23, в якому він не погоджується з позовними вимогами, з підстав, які зводяться до того, що ним не допущено господарське правопорушення щодо повернення забезпечення та відсутності підстав для нарахування інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.
У встановлений судом строк позивач подав до суду відповідь на відзив (вх. № суду 2666/23 від 10.02.2023), в якій наводить власні спростування на заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, наполягає на задоволенні його позовних вимог.
У встановлений судом строк відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив від 24.02.2023 № 14/321-23, в яких наводить власні спростування на доводи позивача викладені у відповіді на відзив на позовну заяву та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд
встановив:
Військовою частиною НОМЕР_1 оголошено про проведення спрощеної закупівлі за кодом CPV за ДК 021:2015-15530000-2 Вершкове масло (Масло вершкове). Умовами закупівлі передбачено, що учасник-переможець не пізніше дати укладення договору про закупівлю вносить забезпечення виконання договору у розмірі 5% вартості договору. Завірена копія оголошення від 05.10.2021 залучена до матеріалів справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ісполін Плюс» згідно платіжного доручення від 22.10.2021 № 1618 перерахувало на розрахунковий рахунок Військової частини НОМЕР_1 забезпечення виконання договору в розмірі 8046 грн., завірена копія якого залучена до матеріалів справи.
Між сторонами у справі було укладено договір від 25.10.2021 № 399-21 (далі договір), відповідно до умов якого позивач - постачальник зобов`язувався у визначені договором строки передати відповідачу замовнику у власність масло вершкове (код 15530000-2) (далі товар), якість, кількість, асортимент і ціна якого, зазначені у специфікації та технічному завданні, які є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язувався прийняти цей товар та оплатити на умовах цього договору (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 7.7 договору замовник не повертає забезпечення виконання договору в повному обсязі у разі невиконання (неналежного виконання) постачальником умов договору, в разі порушення ним строку поставки товару на 10 днів і більше та/або якості поставленого товару. При порушенні постачальником строку поставки товару до 10 днів та у разі добровільної несплати ним пені передбаченої п. 7.3 договору, замовник має право утримати розмір пені з суми забезпечення виконання договору внесеної постачальником, решта забезпечення повертається постачальнику встановленим порядком.
Згідно із п. 10.11 договору замовник повертає забезпечення виконання договору, внесеного постачальником суми, яка дорівнює 5 відсоткам ціни цього договору, після повного належного виконання всіх його умов у випадках, передбачених статтею 27 ЗУ «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з моменту подання постачальником запиту про повернення забезпечення. У разі добровільної несплати постачальником пені передбаченої п. 7.3 цього договору, замовник утримує розмір пені з суми забезпечення виконання договору внесеної постачальником, та повертає решту забезпечення постачальнику.
Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами. Дата закінчення строку дії договору 31.12.2021 (п. 10.1 договору).
У зв`язку з виконанням у повному обсязі договору про закупівлі, ТОВ «Ісполін Плюс» листом від 11.01.2022 № 2 звернулось до Військової частини НОМЕР_1 про повернення забезпечення виконання договору в розмірі 8046 грн. Вказаний лист 13.01.2022 був надісланий на електронну пошту відповідача, на підтвердження чого позивач додав скріншот сторінки Gmail пошти.
У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує фату отримання вказаного листа 13.01.2022 та вказує, що він листом від 17.01.2022 № 70/149-22 звернувся до ТОВ «Ісполін Плюс», вказавши, що поставку товару мало було здійснити не пізніше 05.11.2021, але фактично товар було поставлено 08.11.2021, що призвело до порушення строку поставки з боку товариства на 2 дні, а тому ТОВ «Ісполін Плюс» необхідно сплатити передбачену п. 7.3 договору пеню в сумі 32,04 грн. Факт надіслання вказаного листа підтверджується реєстром від 20.01.2022 № 8, з відбитком «Укрпошта» та фіскальним чеком «Укрпошта» від 20.01.2022 № 632. Завірені копії перелічених документів залучені до матеріалів справи.
ТОВ «Ісполін Плюс» звернулося до Військової частини НОМЕР_1 з вимогою від 29.07.2022 № 2907/22 про сплату протягом 7 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги забезпечення виконання договору в розмірі 8046 грн., нарахованих інфляційних втрат, 3% річних та пені. Позивач не надав до матеріалів справи докази надіслання вказаної вимоги та її отримання відповідачем. Проте у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факт отримання ним зазначеної вимоги 01.08.2022.
Згідно з випискою Державної казначейської служби України за 03.08.2022 по рахунку відповідача, позивач 03.08.2022 сплатив відповідачу пеню в розмірі 32,04 грн. за прострочення поставки товару.
Військова частина НОМЕР_1 згідно з платіжної інструкції від 04.08.2022 № 1458, завірена копія якої залучена до матеріалів справи, повернула на розрахунковий рахунок ТОВ «Ісполін Плюс» забезпечення виконання договору в розмірі 8046 грн. Вказана платіжна інструкція від 04.08.2022 № 1458 була проведена Державною казначейською службою України 23.11.2022.
Враховуючи, що відповідач порушив строк повернення позивачу коштів внесених ним в якості забезпечення виконання договору про закупівлю, ТОВ «Ісполін Плюс» звернулося з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати, 3% річних та пеню з простроченої суми грошового зобов`язання за період прострочення.
Відповідач не погоджується з позовними вимогами, з підстав, які зводяться до того, що умовами договору та Законом України «Про публічні закупівлі» передбачено, що повернення внесеного забезпечення виконання договору здійснюється після повного належного виконання договору у випадках передбачених ст. 27 названого Закону, але не пізніше 5 банківських днів з моменту подання постачальником запиту про повернення забезпечення. Після направлення позивачем листа від 11.01.2022 № 2 про повернення забезпечення виконання договору, відповідач, враховуючи, що повернення забезпечення проводиться після повного належного виконання всіх умов договору, листом від 17.01.2021 № 70/149-22, запропонував постачальнику сплатити передбачену п. 7.3 договору пеню, за порушення строку поставки товару. Після сплати позивачем пені 03.08.2022, відповідач, перебуваючи в форс-мажорних обставинах, враховуючи факт оплати позивачем пені, повернув забезпечення виконання договору згідно платіжної інструкції від 04.08.2022 № 1458. Вказані кошти були перераховані до Державної казначейської служби, оскільки відповідач є бюджетною установою. Платіжна інструкція від 04.08.2022 № 1458 була проведена Казначейством 23.11.2022, оскільки Державна казначейська служба України в умовах режиму воєнного стану керується Постановою КМУ від 09.06.2021 № 590 «Про затвердження Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану», якою визначається черговість здійснення повернення (перерахування) коштів, про що було повідомлено позивача. Відповідач зазначає, що ним було вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення та вказує на відсутність вини відповідача у порушенні строків повернення забезпечення виконання договору, тобто ним не допущено господарське правопорушення щодо повернення забезпечення. Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат, 3% річних та пені, то відповідач зазначає, що забезпечення виконання договору обліковувались на субрахунку відповідача 3551 «Інші рахунки розпорядників бюджетних коштів», тобто кошти, які обліковуються на ньому не можуть бути використані відповідачем, а тому відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю: 1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю; 2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; 3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; 4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.
Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З положень п. 7.7, 10.11 договору слідує, що у випадку порушення позивачем строку поставки товару до 10 днів та у разі не сплати ним в добровільному порядку пені на підставі п. 7.3 договору за порушення строку поставки товару, відповідач має право утримати розмір пені з суми забезпечення виконання договору внесеної постачальником, решта забезпечення повертається постачальнику встановленим порядком, тобто після повного належного виконання всіх умов договору у випадках, передбачених статтею 27 ЗУ «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з моменту подання постачальником запиту про повернення забезпечення.
Відповідач вважаючи допущення позивачем порушення строків поставки товару на 2 дні, за що п. 7.3 договору передбачена відповідальність постачальника у вигляді сплати пені, у відповідності до положень п. 7.7, 10.11 договору, мав право утримати розмір пені з суми забезпечення виконання договору внесеної постачальником. В той же час, решту суми забезпечення виконання договору, тобто за мінусом нарахованої суми пені, враховуючи повне виконання договору та поставку товару позивачем в повному обсязі, відповідач повинен був повернути постачальнику не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з моменту подання постачальником запиту про повернення забезпечення, який (запит) відповідач отримав в січні 2022 року, отримання якого ним не заперечується.
Умовами договору не передбачено право відповідача на утримання всієї суми винесеної позивачем в якості забезпечення виконання договору у випадку не сплати позивачем в добровільному порядку пені на підставі п. 7.3 договору за порушення строку поставки товару на 2 дні, за умови якщо сума пені дорівнює або її розмір вище ніж розміру забезпечення виконання договору.
З огляду на викладене, відповідач повинен був повернути забезпечення виконання договору в сумі 8013,96 грн. (8046 грн. винесена позивачем сума забезпечення виконання договору 32,04 грн. нарахована відповідачем сума пені = 8013,96 грн.) протягом п`яти банківських днів з моменту подання позивачем в січні 2022 року запиту про повернення забезпечення.
Разом з тим, відповідач в порушення умов договору, не повернув забезпечення виконання договору в сумі 8013,96 грн. протягом п`яти банківських днів з моменту подання позивачем запиту про повернення забезпечення, чим допустив прострочення виконання своїх зобов`язань. Доказів протилежного відповідач суду не надав.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з простроченої суми 8046 грн. за період прострочення з 21.01.2022 по 22.11.2022 складають 1870,46 грн.; 3% річних з простроченої суми 8046 грн. за період прострочення з 21.01.2022 по 22.11.2022 складають 202,36 грн.
Суд здійснив перевірку розрахунку інфляційних втрат та 3% річних здійснений позивачем та зазначає таке.
Позивач листом від 11.01.2022 № 2 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 про повернення забезпечення виконання договору в розмірі 8046 грн. Вказаний лист 13.01.2022 був надісланий на електронну пошту відповідача та ним отриманий. Отримання вказаного листа 13.01.2022 відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує.
Виходячи з умов наведених вище положень договору, останнім днем повернення забезпечення виконання договору в сумі 8013,96 грн. є 20.01.2022 включно (судом у строк повернення коштів не включені вихідні дні, які не є банківськими днями). Решта суми забезпечення виконання договору в розмірі 32,04 грн. як встановлено судом вище могла бути утримана відповідачем у зв`язку допущення позивачем порушення строків поставки товару, за що п. 7.3 договору передбачена відповідальність постачальника у вигляді сплати пені. Доказів поставки товару у строк визначений договором позивач суду на надав.
Військова частина НОМЕР_1 згідно з платіжної інструкції від 04.08.2022 № 1458 повернула на розрахунковий рахунок ТОВ «Ісполін Плюс» забезпечення виконання договору в розмірі 8046 грн.
Листом УДКСУ у Рокитнянському районі Київської області від 12.09.2022 № 02-10-08/218 адресованого позивачу, останнього повідомлено, що з 24.02.2022 на всій території України діє правовий режим воєнного стану. Постановою КМУ від 09.06.2021 № 590 затверджено Порядок виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, який визначає механізм виконання в особливому режимі повноважень Казначейством та органами Казначейства, пов`язаних із здійсненням казначейського обслуговування бюджетних коштів та коштів інших клієнтів в умовах воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. Пунктом 19 Порядку № 590 регламентовано черговість здійснення платежів за дорученнями клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка Казначейством та Органами Казначейства. Наказом Державної казначейської служби України від 08.07.2016 № 191 (зі змінами) затверджено Порядок організації роботи Державної казначейської служби України у процесі управління коштами єдиного казначейського рахунку, який регламентує механізм здійснення операцій з коштами ЄКР, що обліковуються на рахунках Казначейства, з метою ефективного управління такими коштами та забезпечення здійснення видатків/витрат державного та місцевих бюджетів, операцій за надходженнями, платежів за державним боргом, а також інших операцій, передбачених законодавством. На підставі викладено, платіжне доручення Військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2022 № 1458, внесене до програмного забезпечення АС «Є-Казна-Видатки» та знаходяться на виконанні та буде виконано у разі настання черговості та з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка.
З наведеного слідує, що в особливому режимі в умовах воєнного стану платежі за дорученнями клієнтів здійснюються органами Казначейства в порядку черговості з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка Казначейством та Органами Казначейства. Платіжна інструкція від 04.08.2022 № 1458 була проведена Державною казначейською службою України 23.11.2022.
Суд враховує, що відповідач є бюджетною установою та повернення ним забезпечення виконання договору здійснювалося через орган Казначейства, в той же час в особливому режимі в умовах воєнного стану органи Казначейства керуються обов`язковими для них положеннями, порядками, інструкціями тощо, які в даному випадку є пріоритетними.
Відповідач, сформувавши 04.08.2022 платіжну інструкцію від 04.08.2022 № 1458 про повернення на розрахунковий рахунок ТОВ «Ісполін Плюс» забезпечення виконання договору в розмірі 8046 грн., яка як зазначає Казначейство була внесена до програмного забезпечення АС «Є-Казна-Видатки», не може вважатися таким, що прострочив виконання свого зобов`язання за період з 04.08.2022 по 23.11.2022 (дату проведення органом Казначейства платіжної інструкції), позаяк не міг впливати на черговість та ресурсну забезпеченість єдиного казначейського рахунка Казначейством та Органами Казначейства.
Таким чином, вірним періодом прострочення відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення забезпечення виконання договору в сумі 8013,96 грн. є період з 21.01.2022 по 03.08.2022.
Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який зроблений судом, з врахуванням заявленого позивачем періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних, виходячи з встановленої судом простроченої суми 8013,96 грн. та встановленого судом вірного періоду прострочення відповідачем своїх зобов`язань з 21.01.2022 по 03.08.2022, стягненню підлягають інфляційні втрати в розмірі 1339,55 грн. та 3% річних в розмірі 128,44 грн. В решті заявлених до стягнення сум інфляційних втрат у розмірі 530,91 грн., 3% річних в розмірі 73,92 грн. суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.
Позивач посилаючись на положення ч. 3 ст. 611, ч. 1 ст. 546, 549 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України просить суд за несвоєчасне повернення забезпечення виконання договору, стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неповернутого забезпечення виконання договору за кожний день прострочення, розмір якої за розрахунком позивача за загальний період прострочення з 21.01.2022 по 22.11.2022 становить 2493,16 грн.
Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Судом досліджено положення договору, укладеного між сторонами, та встановлено, що його положення такий вид забезпечення виконання грошового зобов`язання, як сплата неустойки у вигляді пені за час прострочення повернення забезпечення виконання договору, сторони договору при його укладанні не встановили і як наслідок положення даного договору його не містять.
Оскільки сторонами договору не встановлений такий вид забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення забезпечення виконання договору як пеня, то позовні вимоги про стягнення з відповідача за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо повернення забезпечення виконання договору 2493,16 грн. пені є безпідставні, а тому задоволенню не підлягають.
Заперечення відповідача проти позовних вимог з підстав того, що ним не допущено господарське правопорушення щодо повернення забезпечення договору не приймаються судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляються з огляду на вищевстановлені судом обставини та їх не спростування належними та допустимими доказами сторонами у справі, в т.ч. відповідачем.
Посилання відповідача те, що забезпечення виконання договору внесене позивачем обліковувалось на субрахунку відповідача 3551 «Інші рахунки розпорядників бюджетних коштів», тобто кошти, які обліковуються на ньому не можуть бути використані відповідачем, а тому відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України не приймаються судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляються з огляду на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
Посилання відповідача на лист ТПП України від 28.02.2022 та наявність форс-мажорних обставин через військову агресію російської федерації проти України не приймаються судом до уваги при вирішені даного спору та відхиляється з огляду на таке.
Матеріали справи не містять відповідного сертифіката Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором від 25.10.2021 № 399-21, який б підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань з повернення забезпечення виконання договору, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідні посилання відповідача є недоведеними.
Існування листа ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором від 25.10.2021 № 399-21 щодо неможливості виконання відповідачем зобов`язань з повернення забезпечення виконання договору, а відтак вказаний лист не звільняє відповідача від виконання зобов`язань за договором.
Саме по собі посилання відповідача військову агресію російської федерації проти України та наявність листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, як на наявність обставин непереборної сили без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем у встановлений договором строк.
Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що строк повернення забезпечення виконання договору настав до початку військової агресії російської федерації проти України.
З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання зобов`язання щодо повернення позивачу коштів внесених в якості забезпечення виконання договору про закупівлю, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1339,55 грн. інфляційних втрат та 128,44 грн. 3% річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачами не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті заявлених до стягнення сум інфляційних втрат у розмірі 530,91 грн., 3% річних в розмірі 73,92 грн., пені в розмірі 2493,16 грн. суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.
В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн.
Згідно положень ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Між позивачем (далі клієнт) та адвокатом Мондріч Аліною Євгенівною (далі адвокат) укладено договір про надання правової допомоги від 01.07.2022 № 0107.399-21НК/22 (далі договір про надання правової допомоги), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати йому правову допомогу на умовах, передбачених п. 2.1 цього договору під час розгляду справи про стягнення штрафних санкцій, через підстави несвоєчасного повернення грошового забезпечення у розмірі 8046 грн., сплачених за умовами укладеного договору № 399-21 від 25.10.2021, як підстава забезпечення виконання договору на рахунок Військової частини НОМЕР_1 , у відношенні клієнта (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 4.1 договору про надання правової допомоги за правову допомогу, надану адвокатом, клієнт сплачує гонорар, розмір та порядок сплати якого зазначається в додатковій угоді, яка є частиною цього договору.
Згідно з п. 4.2 договору про надання правової допомоги після виконаних наданих юридичних послуг адвокатом, та за відсутності з боку клієнта обґрунтованих претензій, між клієнтом та адвокатом укладається акт виконаних наданих юридичних послуг, який клієнт зобов`язаний прийняти та затвердити підписом протягом 2 робочих днів з дня отримання.
Між позивачем та адвокатом Мондріч Аліною Євгенівною укладено додаткову угоду від 01.07.2022 № 1 до договору, в якій сторони погодили вартість послуг, зокрема, визначили, що вартість складання та подання позову за 1 годину вартості роботи становить 2000 грн.
На виконання умов договору про надання правової допомоги адвокат надав позивачу передбачені договором послуги на загальну суму 8000 грн., що підтверджується наступними актами надання юридичних послуг від 02.12.2022 № 1/НК/22 на суму 6000 грн., від 06.02.2023 № 1/НК/32 на суму 2000 грн., які підписані в двосторонньому порядку повноваженими представником позивача та адвокатом.
На підставі платіжного доручення: від 02.12.2022 № 906 на суму 6000 грн., від 07.02.2023 № 1265 на суму 2000 грн., позивач сплатив на користь адвоката вартість наданих послуг в загальному розмірі 8000 грн.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідач у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив зазначає, що витрати на правову допомогу адвоката нараховані позивачем з недотриманням вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката неспівмірний зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт і ціною позову. Категорія таких справ не відноситься до складних, а розмір витрат на правничу допомогу перевищує майже у двічі ціну позову, яка складає 4565,98 грн.
В той же час, доказів звернення відповідача до суду з відповідним клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з наданням розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до даної справи, відповідач суду не надав.
Суд зазначає, що однією з гарантій забезпечення права особи на правову допомогу є повна і справедлива компенсація всіх понесених витрат на правову допомогу.
Сторона, яка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, перебуває у становищі, коли її права та/або інтереси порушуються (не визнаються, оспорюються) іншою стороною спору, у зв`язку з чим позивачу необхідний судовий захист.
Для такого захисту, зумовленого протиправною поведінкою іншої сторони (відповідача), позивачу необхідно витрачати свій час та кошти, докладати зусиль для захисту своїх порушених прав/інтересів.
Тому цілком розумно та справедливо, коли особа, на користь якої вирішено спір, у повній мірі отримує від винної сторони (сторони, яка порушує права та призвела до виникнення спору) компенсацію своїх витрат, понесених для того, щоб захистити свої права/інтереси, які, відповідно, порушуються/не визнаються, оспорюються саме відповідачем.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України відшкодування витрат на професійну правничу допомогу покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відшкодування витрат по сплаті судового збору у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 126, 129, 232-233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісполін Плюс» до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 4565,98 грн., з яких 1870,46 грн. інфляційні втрати, 202,36 грн. 3% річних, 2493,16 грн. пеня задовольнити частково.
2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісполін Плюс» (вул. Артільна, 2, м. Дніпро, 49000, ідентифікаційний код 33667686) 1339 (одну тисячу триста тридцять дев`ять) грн. 55 коп. інфляційних втрат, 128 (сто двадцять вісім) грн. 44 коп. 3% річних, 2572 (дві тисячі п`ятсот сімдесят дві) грн. 05 коп. витрат на професійну правничу допомогу, 797 (сімсот дев`яносто сім) грн. 66 коп. витрат по сплаті судового збору.
3. В решті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісполін Плюс» до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 530,91 грн. інфляційних втрат, 73,92 грн. 3% річних, 2493,16 грн. пені відмовити.
Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.
Дата складання та підписання повного тексту рішення 12.04.2023.

Суддя Ю.В. Подоляк