УХВАЛА

м. Київ

05.04.2023Справа № 916/975/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Рента лізинг»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Ростдорстрой»

акціонерного товариства «Банк Січ»

про визнання припиненими зобов`язань за договором застави, усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Рента лізинг» до товариства з обмеженою відповідальністю «Ростдорстрой» (відповідача-1) та акціонерного товариства «Банк Січ» (відповідача-2) в якому просить:

- визнати припиненими зобов`язання, які виникли у товариства з обмеженою відповідальністю «Рента лізинг» як майнового поручителя та заставодавця перед товариством з обмеженою відповідальністю «Ростдорстрой», як позичальником за договором застави обладнання від 20.12.2021, укладеним між акціонерним товариством «Банк січ» та товариством з обмеженою відповідальністю «Рента лізинг», посвідченим Сімоновою О.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 3943;

- визнати припиненими зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «Рента лізинг» за договором застави обладнання від 20.12.2021, укладеним між акціонерним товариством «Банк січ» та товариством з обмеженою відповідальністю «Рента лізинг», посвідченим Сімоновою О.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 3943;

- усунути товариству з обмеженою відповідальністю «Рента лізинг» перешкоди у користуванні власністю.

Одночасно з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони акціонерному товариству «Банк Січ» та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії, направлені на примусове відчуження належного товариству з обмеженою відповідальністю «Рента лізинг» майна, а саме: асфальтового заводу, в тому числі, але не виключно: проведення опису, оцінки майна, підписання договору (ів) купівлі-продажу або інших договорів відчуження майна, та акт (ів) приймання-передачі майна, а також передавати майно у заставу та або користування іншим особам за цивільно-правовими угодами.

За твердженням позивача, зобов`язання, яке було забезпечене заставою, наразі припинене. Однак позивач отримав від банку повідомлення про намір звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності та укладення від імені заставодавця договору купівлі-продажу.

З огляду на викладене існує загроза відчуження належно позивачеві майна.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 N 5-рп/2011 у справі N 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд не знаходить переконливими доводи заявника щодо наявності обставин для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на це, оцінюючи наведені заявником доводи на відповідність критерію ймовірного утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд зазначає, що заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено в порядку приписів статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову).

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Рента лізинг» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набрала законної сили 05.04.2023.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С. А. Ковтун