ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

12.04.2023р. Справа № 905/315/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ" м.Київ (електронна пошта: , )

до відповідача Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ" м.Дружківка Донецької області (електронна пошта: )

про стягнення 16 414,74 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Донецької області від ПАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ" надійшла позовна заява про стягнення з ПАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ" страхового відшкодування в розмірі 16 414,74 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн та судового збору в розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним на виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №28-0199-18-00260 від 30.05.2018 здійснено, страхове відшкодування, внаслідок чого позивач звертається до суду з даним позовом до відповідача, оскільки останній згідно з договором-полісом №АР-002367301 є страховиком особи, яка визнана винною у вказаній ДТП.

Ухвалою суду від 03.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 905/315/23 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.04.2023 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі. Заява мотивована погашенням боргу в обсязі спірної у даному спорі суми. На підтвердження вказаних обставин відповідач надав суду копію платіжної інструкції (платіжне доручення) № 114 від 03.04.2023р. з призначенням платежу: «Відшкодування згідно страхового акту ALD - 000 000 , зг. стр. акту №577/22 ГО від 03.04.2023р.»

11.04.2023 до канцелярії суду надійшла заява позивача, з посиланням на п.2, 4 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі та стягнення з відповідача судових витрат.

Зі змісту заяви вбачається, що позивач відмовляється від позовних вимог, у зв`язку задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, позивач клопоче перед судом про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2648,00 грн, з посиланням на ч.3 ст.130 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Стаття 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав, з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Розглянувши заяву позивача про відмову від позову, суд зазначає, що відмова позивача від позову не суперечить діючому законодавству України та приймається судом, що у відповідності до п. 4 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Частиною ч. 4 ст. 231 ГПК України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно ч.3 ст.130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи те, що згідно штемпеля Господарського суду Донецької області, датою отримання даної позовної заяви є 29.03.2023, а сплата суми боргу відповідачем здійснена відповідно до платіжної інструкції (платіжне доручення) 03.04.2023 №114, тому сплачений позивачем судовий збір на підставі ч.3 ст.130 ГПК України підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з частинами 1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2022 року між позивачем та Адвокатським бюро «Гедз» було укладено Договір про надання правової допомоги

За надану правничу допомогу Позивач сплатив 5000,00 гривень, що підтверджується Актом виконаних робіт від 20.03.2023 та платіжним дорученням № 4785 від 21.03.2023.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Правові висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), у додатковій постанові від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 у справі №753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 у справі № 910/3929/18 та інших.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи викладене вище суд зазначає, що надані відповідачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, судом враховані висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн не є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу.

З урахуванням викладеного суд вважає неспівмірним та явно завищеним розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Стягнення адвокатських витрат у заявленому розмірі не відповідатиме критеріям розумності, необхідності, співмірності, справедливості і становитиме надмірний тягар для відповідача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката має бути зменшено до 2500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ" м.Київ - задовольнити частково.

2. Провадження у справі № 905/315/23 за позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ" м.Київ до відповідача Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ" м.Дружківка Донецької області про стягнення 16414,74 грн - закрити на підставі п.4 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ" (; юридична адреса: 84205, Донецька обл., м.Дружківка, вул.Соборна, б.37) на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ" (; юридична адреса: 03038, м.Київ, вул.І. Федорова, б. 32-А) судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України, до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвала підписана 12.04.2023.

Суддя Е.В. Зекунов