ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023м. ДніпроСправа № 904/1918/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУД ПАРТНЕРС", м. Київ

до Спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕФФЕРТ ГАНЗА ФАБЕРН", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 3 348 533,76 грн.

За зустрічним позовом: Спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕФФЕРТ ГАНЗА ФАБЕРН",м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУД ПАРТНЕРС", м. Київ

про розірвання договору та стягнення пені у розмірі 702 665,70 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Секретар судового засідання Мазнов Д.С.

Представники:

від позивача Демченко М.М. ордер адвокат

від відповідача Сиромятников Е.О. ордер адвокат

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГУД ПАРТНЕРС" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕФФЕРТ ГАНЗА ФАБЕРН" та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 3 006 193,56 грн, з яких: основний борг у розмірі1 989 338,88 грн, штраф в розмірі 885 255,80 грн інфляційні втрати у розмірі 117 046,73 грн, 3% річних в розмірі 14 552,15 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 70 000,00 грн та судовий збір.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.08.2022.

Представник позивача 02.08.2022 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 3 348 533,78 грн, з яких: основний борг у розмірі 1 989 338,88 грн, курсову різницю у розмірі 342 340,22 грн, штраф в розмірі 885 255,80 грн, інфляційні втрати у розмірі 117 046,73 грн, 3% річних в розмірі 14 552,15 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 70 000,00 грн та судовий збір.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2022 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУД ПАРТНЕРС" про збільшення позовних вимог, підготовче засідання відкладено на 29.08.2022.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2022 відкладено підготовче засідання на 05.10.2022.

Спільне підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕФФЕРТ ГАНЗА ФАБЕРН" 14.09.2022 подало до суду зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУД ПАРТНЕРС" та просить суд розірвати договір про постачання обладнання №140122 від 14.02.2022 та стягнути пеню у розмірі 702 665,70 грн.

Представник відповідача 16.09.2022 подав відзив на позов.

Представник позивача 03.10.2022 подав відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2022 оголошено перерву до 26.10.2022.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2022 прийнято зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом.

Представник відповідача (за первісним позовом) подав заперечення на відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2022 оголошено перерву до 17.11.2022.

Представник відповідача (за зустрічним позовом) подав відзив на зустрічний позов.

Представник позивача (за зустрічним позовом) подав відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2022 оголошено перерву до 20.12.2022.

Представник відповідача (за зустрічним позовом) 19.12.2022 подав заперечення на відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2022 оголошено перерву до 17.01.2023.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 07.02.2023.

У судовому засіданні 07.02.2023 розпочато розгляд справи суті.

Протокольною ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 оголошено перерву до 01.03.2023.

01.03.2023 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Золотарьової Я.С. на лікарняному з 27.02.2023 по 03.03.2023.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2023 призначено судове засідання на 28.03.2023.

У судовому засіданні 28.03.2023 продовжено розгляд справи по суті: заслухано виступи сторін, встановлено обставини справи та досліджено докази, наявні у матеріалах справи. Під час судових дебатів позивач (за первісним позовом) просив первісний позов задовольнити повністю, з підстав, викладених у заявах по суті, а зустрічний позов просив залишити без задоволення. Позивач (за зустрічним позовом) просив зустрічний позов задовольнити повністю, з підстав, викладених у заявах по суті, а первісний позов просив залишити без задоволення.

У судовому засіданні 28.03.2023 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача (за первісним позовом), викладена у позові

Позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання обладнання № 140122 від 14.01.2022. Позивачем поставлено відповідачу товар на суму 1 989 338,88 грн, який останній не оплатив.

Позивачем за неналежне виконання умов договору нараховано відповідачу курсову різницю у розмірі 342 340,22 грн, штраф в розмірі 885 255,80 грн, інфляційні втрати у розмірі 117 046,73 грн, 3% річних в розмірі 14 552,15 грн.

Позиція відповідача (за первісним позовом), викладена у відзиві на позов

Відповідачем не заперечується, що позивачем 8 лютого 2022 було поставлено частину товару на суму 1 989 338,88 грн

Водночас, пунктом 3.1 договору передбачено, що сторони домовились про поставку обладнання в такі строки:

- до 10.02.2022 10 комплектів;

- до 10.03.2022 7 комплектів;

- до 10.04.2022 10 комплектів;

- до 15.05.2022 3 комплекти.

Проте, позивач не здійснив жодну з трьох інших передбачених договором поставок, як в строки передбачені договором, так і на теперішній час. Друга поставка товару мала би відбутися в строк до 10 березня 2022 року. На момент того, як сплив вказаний строк для поставки товару позивачем, у відповідача, ще не настав строк виконання його зобов`язань за договором (оплати за договором), а тому саме позивач є особою, яка порушила умови договору. Покупець розраховував на повну поставку товару зі сторони постачальника, проте постачальник здійснив поставку лише третини від всієї кількості товару.

Відповідач заперечує проти нарахування штрафу, інфляційних втрат та курсової різниці, з огляд на таке.

Пункт 2.1 так і пункт 2.4. Договору передбачає наявність еквіваленту в іноземній валюті та певного порядку визначення вартості обладнання у випадку зміни курсу більше ніж на 5%, а тому інфляційні вимоги підлягають відхиленню в повному обсязі.

Також, позивачем не наведено розрахунок розміру штрафу, а наведено розрахунок пені, який до того здійснено не вірно, оскільки він враховує календарні, а не банківські дні, як визначено договором. При цьому в позовній заяві позивач просить стягнути саме штраф.

Відповідач вказує, що кредитор так і не виставив рахунок, який скоригував би вартість з урахуванням курсової різниці. Тому в даному випадку фактично відбулося прострочення кредитора, оскільки договір не покладає на боржника обов`язок самостійно здійснювати будь-які коригування ціни згідно до зміни курсу.

Позиція позивача (за первісним позовом), викладена у відповіді на відзив

Позивач зазначає, що відповідно до п. 3.2 Договору поставка Обладнання здійснюється на умовах поставки FCA склад постачальника в м. Вишневе Київської області, вул. Київська, 4 (ІНКОТЕРМС 2010).

Відповідно до ст. А4 умов поставки FCA (Франко-перевізник) Інкотермс-2010, продавець зобов`язаний поставити товар перевізнику або іншій особі, які призначені покупцем, в узгодженому пункті, якщо такий є, в названому місці в узгоджену дату або в межах узгодженого періоду.

Пункт (а) ст. А4 умов поставки FCA передбачає, що поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем, якщо названим місцем є площі продавця.

Зазначена норма кореспондується зі змістом укладеного сторонами договору.

Відтак, виконання позивачем свого зобов`язання поставити товар шляхом його передачі перевізнику обумовлено вчиненням з боку відповідача дій щодо призначення такого перевізника та фактичного надання відповідного транспортного засобу до завантаження В той же час, в розділі В умов поставки ЕСА визначені обов`язки покупця за договором, серед яких, зокрема, зобов`язання покупця за власний рахунок укласти контракт (поговір) перевезення товару з названого місця поставки (ст. В3).

Зазначені умови передбачають здійснення вказаного повідомлення зі сторони відповідача протягом достатнього часу для надання продавцю можливості поставити товар, тобто виконання відповідного обов`язку відповідача має передувати в часі стосовно подальших дій позивача по передачі товару перевізнику.

В будь-якому випадку, виконання продавцем свого зобов`язання поставити товар шляхом його передачі перевізнику неможливе до призначення покупцем відповідної особи (перевізника) шляхом укладення з ним договору перевезення та повідомлення продавця про найменування такого перевізника відповідно до ст.ст. В3, В7 умов поставки FCA згідно з Інкотермс-2010

Позиція відповідача (за первісним позовом), викладена у запереченнях на відповідь на відзив

Відповідач зазначає, що позивач не надав жодних доказів виконання зі своєї сторони вимог частини 3 статті 664 Цивільного кодексу України та доказів взагалі наявності готового до відвантаження на той час товару, а також його належного упакування та маркування, як і функціонування складу з якого було можливо зробити вивантаження товару.

Позиція позивача (за зустрічним позовом), викладена у позові

Позивач (за зустрічним позовом) вказує на неналежне виконання відповідачем (за зустрічним позовом) умов договору постачання обладнання № 140122 від 14.01.2022 в частині постачання товару у кількості, яка визначена договором.

Прострочення поставки товару є суттєвим порушенням договору стороною, внаслідок чого позивач (за зустрічним позовом) просить суд розірвати договір про постачання обладнання №140122 від 14.02.2022.

Також позивачем (за зустрічним позовом) за неналежне виконання умов договору нараховано відповідачу (за зустрічним позовом) пеню в розмірі 702 665,70 грн.

Позиція відповідача (за зустрічним позовом), викладена у відзиві на позов

Відповідач вказує, що для встановлення можливості розірвання спірного договору необхідно встановити чи були допущені відповідачем саме істотні порушення умов такого договору, чи наявна шкода і її розмір внаслідок дій відповідача.

Відповідач (за зустрічним позовом) зазначає, що виконання відповідачем (за зустрічним позовом) свого зобов`язання поставити товар шляхом його передачі перевізнику, обумовлено вчиненням з боку позивача дій щодо призначення такого перевізника та фактичного надання відповідного транспортного засобу до завантаження. В той же час, в розділі В умов поставки ЕСА визначені обов`язки покупця за договором, серед яких, зокрема, зобов`язання покупця за власний рахунок укласти контракт (договір) перевезення товару з названого місця поставки (ст. В3).

Посилання позивача (за зустрічним позовом) на невиконання відповідачем (за зустрічним позовом) свого зобов`язання щодо поставки наступних партій товару є необґрунтованим, оскільки можливість виконання відповідачем своїх зобов`язань по передачі товару на вказаних умовах поставки є можливим лише при попередньому виконанні позивачем своїх зобов`язань щодо визначення перевізника, укладення з ним договору, узгодження графіка відвантаження товару в межах узгодженого періоду та попереднього повідомлення відповідача про вказані обставини протягом достатнього часу відповідно до ст. В7 умов поставки FCA (Франко-перевізник).

Позиція позивача (за зустрічним позовом), викладена у відповіді на відзив

Позивач зазначає, що відповідач не надав жодних доказів виконання зі своєї сторони вимог частини 3 статті 664 Цивільного кодексу України та доказів взагалі наявності готового до відвантаження на той час товару, а також його належного упакування та маркування, як і функціонування складу з якого було можливо зробити вивантаження товару.

Позиція відповідача (за зустрічним позовом), викладена у запереченнях на відповідь на відзив

Відповідач зазначає, що повідомлення про наявність товару на складі постачальника та готовність його відвантажити уповноважені особі покупця було доведено покупцю усно телефоном 23.02.2022 та 10.03.2022. У такий же спосіб відбувалося повідомлення щодо готовності першої партії товару. Проте подальших дій, спрямованих на отримання товару, покупцем вчинено не було. Товар на сьогодні перебуває на складі постачальника і готовий до відвантаження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГУД ПАРТНЕРС" (постачальник) та Спільним підприємством з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕФФЕРТ ГАНЗА ФАБЕРН" (покупець) було укладено договір постачання обладнання № 140122 від 14.01.2022 (арк.с.9).

Відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити (передати) в обумовлені терміни колірувальне обладнання з комплектом товаросупровідних документів на це обладнання.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що асортимент та кількість обладнання по цьому договору складають:

1. Автоматичний дозатор A 1 (12x1,35L+4x2,3 L ), РОМ, 2Y pump 30 одиниць

2. Гіроміксер з автоматичним затиском тари G5 30 одиниць.

Згідно пункту 1.3 договору, покупець зобов`язується прийняти обладнання та оплатити його відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 договору, ціна на обладнання зафіксована в євро та визначається в гривневому еквіваленті за курсом продажу гривня/євро на момент закриття торгів на дату, що передує даті складання цього договору. Станом на 13 січня 2022 року курс продажу становив 31,978 грн/євро. Ціна на обладнання на 14 січня 2022 є така:

1. Автоматичний дозатор A 1 (12x1,35L+4x2,3 L ), РОМ, 2Y pump 3 069,00 євро/81 783,74 грн за 1 одиницю, всього 2 453 512,20 грн.

2. Гіроміксер з автоматичним затиском тари G5 3 152,00 євро/83 995,55 грн за 1 одиницю, всього 2 519 866,50 грн.

Разом з ПДВ 5 968 054,44 грн.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що сторони домовились про поставку обладнання в такі строки:

- до 10.02.2022 10 комплектів;

- до 10.03.2022 7 комплектів;

- до 10.04.2022 10 комплектів;

- до 15.05.2022 3 комплекти.

Поставка Обладнання здійснюється на умовах поставки FCA склад постачальника в м. Вишневе Київської області, вул. Київська, 4 (ІНКОТЕРМС 2010). За домовленістю Сторін можлива зміна умов поставки Обладнання на інші, про що Сторони складають додаткову угоду до Договору № 140122 від 14.01.2022 (пункт 3.2 договору).

На виконання умов договору, позивач (за первісним позовом) поставив відповідачу (за первісним позовом) товар на загальну суму 1 989 338,88 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами видатковою накладною № 67 від 08.02.2022 (арк.с.14).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що оплата покупцем рахунку-фактури на поставлене обладнання здійснюється протягом 60-ти календарних днів, починаючи з дати поставки обладнання. Сторони дійшли згоди, що датою поставки вважається дата видаткової накладної.

На час прийняття рішення, доказів оплати заборгованості у повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини поставки товару.

Щодо суми основного боргу (за первісним позовом)

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Умовами договору передбачено строки, розмір та порядок оплати поставленого товару. Відповідно до пункту 2.3 договору, строк оплати поставленого товару є таким, що настав 09.04.2022.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Перевіривши розрахунок наданий позивачем (за первісним позовом), господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача (за первісним позовом) щодо стягнення з відповідача (за первісним позовом) заборгованості за поставлений товар у розмірі 1 989 338,88 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо курсової різниці (за первісним позовом)

Позивач здійснив розрахунок курсової різниці на підставі п. 2.4 договору станом на 01.08.2022 та заявив до стягнення курсову різницю у розмірі 342 340,20 грн.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що при передачі обладнання у власність покупця (продажу) рахунок-фактура виставляється за курсом продажу валюти гривня/євро, який визначається на момент закриття торгів на дату, що передує даті виставлення рахунку-фактури. Сторони погодились, що загальна сума за поставлене обладнання по цьому договору може бути зменшена або збільшена в разі суттєвої зміни курсу валют гривня/євро на момент оплати обладнання. В такому випадку, сума рахунку-фактури виставляється за курсом продажу валюти гривня/євро, який визначається на момент закриття торгів на дату, що передує даті оплати.

Статтею 533 Цивільного кодексу України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується із приписами статті 524 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відтак, положення чинного законодавства, хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті. Відтак коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара США), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України (правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020 у справі №910/10191/17).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.10.2014 у справі №910/763/13 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №916/706/17.

Враховуючи умови договору, перевіривши розрахунок позивача, суд доходить висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача курсової різниці у розмірі 342 340,20 грн.

Щодо суми штрафу (за первісним позовом)

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем (за первісним позовом) своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, позивачем (за первісним позовом) останньому нараховано штраф у розмірі 885 255,80 грн за період з 10.04.2022 по 07.07.2022. Штраф нараховано на підставі пункту 6.3 договору.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що за порушення строків оплати з покупця стягується штраф в розмірі 0,5% від вартості обладнання, по якому допущено прострочення виконання за кожний банківський день прострочення.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Хоча сторони у договорі і визначили вказану штрафну санкцію як «штраф», однак за своєю правовою природою вона є пенею, оскільки, як передбачено договором, вираховується "від вартості обладнання, по якому допущено прострочення виконання за кожний банківський день прострочення", що є ознаками пені.

Відтак, штрафна санкція, що передбачена у пункті 6.3 договору за своєю правовою природою є пенею.

Але, суд зазначає, що сторонами у договорі змінено порядок нарахування пені, який не може бути застосовано, так як він не відповідає вимогам статті 549 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, тоді як пунктом 6.3 договору передбачено нарахування за кожен банківський день.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що пункт 6.3 договору не відповідає статті 549 Цивільного кодексу України, а тому не може бути застосований судом. Тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача (за первісним позовом) в цій частині.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат (за первісним позовом)

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач (за первісним позовом) заявив вимогу про стягнення з відповідача (за первісним позовом) 3% річних у розмірі 14 552,15 грн за період з 10.04.2022 по 07.07.2022 та інфляційні втрати у розмірі 117 046,73 грн за період квітень травень 2022.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Інфляційні нарахування на суму боргу (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступає способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів.

За змістом статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Відтак, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

З огляду на викладене норми частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

У разі порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені у гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Такий правовий висновок Верховного Суду щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладений у постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18, правовідносини в якій є подібними правовідносинам у цій справі, оскільки також виникли з договору поставки товару, стосуються стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, нарахованих окремо на заборгованість з оплати товару, що була попередньо визначена сторонами у договорі поставки, та на заборгованість за коригуючими рахунками.

Дослідивши умови укладеного між сторонами у цій справі договору, суд встановив, що у договорі ціна товару зафіксована сторонами у євро та визначається у гривневому еквіваленті за курсом продажу.

Умови укладеного між сторонами договору передбачають можливість зміни ціни договору, що є правом сторін та узгоджується з принципом свободи договору та положеннями статті 632 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, грошове зобов`язання покупця пов`язане з еквівалентом в іноземній валюті.

Відтак, враховуючи те, що вартість товару перераховується (коригується) на момент розрахунків за поставлений товар, з урахуванням курсу євро до гривні, втрати позивача від знецінення національної валюти внаслідок інфляції, зокрема і у разі порушення відповідачем грошового зобов`язання зі сплати вартості товару, відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

У такому разі стягнення інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості, суперечить частині 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

У разі, якщо матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів покриваються за рахунок донарахування вартості товару з урахуванням курсової різниці, стягнення інфляційних втрат є недопустимим та призведе до подвійного стягнення.

Подібний правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 29.01.2019 року у справі № 910/11249/17, від 29.047.2021 у справі №910/11077/20.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача (за первісним позовом) в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 117 046,73 грн не підлягають задоволенню.

Суд, перевіривши наданий позивачем (за первісним позовом) розрахунок 3% річних, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача (за первісним позовом) щодо стягнення з відповідача (за первісним позовом) 3% річних у розмірі 14 552,15 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог за зустрічним позовом (розірвання договору)

Статтею 188 Господарського кодексу України, статтями 651, 652 Цивільного кодексу України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що сторони домовились про поставку обладнання в такі строки:

- до 10.02.2022 10 комплектів;

- до 10.03.2022 7 комплектів;

- до 10.04.2022 10 комплектів;

- до 15.05.2022 3 комплекти.

Відповідно до пункту 3.2 договору поставка обладнання здійснюється на умовах поставки FCA склад постачальника в м. Вишневе Київської області, вул. Київська, 4 (ІНКОТЕРМС 2010).

Покупець зобов`язується отримати у власність все поставлене обладнання по договору протягом 10 (десяти) календарних днів з дати прибуття обладнання на склад постачальника (п. 3.2) та оплатити його в строки згідно п. 2.3 договору.

Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відтак, стаття 664 Цивільного кодексу України зобов`язує продавця поінформувати покупця про готовність до передання товару у належному місці.

Відповідач (за зустрічним позовом) 08 лютого 2022 року здійснив поставку частини товару, поставка якої була передбачена в строк до 10 лютого 2022 року.

Але, відповідач (за зустрічним позовом) не здійснив жодну з трьох інших передбачених договором поставок у строки передбачені договором.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували готовність відповідача (за зустрічним позовом) поставити позивачу (за зустрічним позовом) 20 комплектів обладнання з 10.03.2022 по теперішній час. Так, зокрема немає доказів повідомлення покупця про те, що товар (обладнання) прибув на склад постачальника.

Тому доводи відповідача (за зустрічним позовом) матеріалами справи не підтверджуються.

При цьому договір не містить положень, які б зобов`язували покупця призначати особу перевізника до моменту повідомлення йому про те, що товар знаходиться у продавця на складі. Не містить таких вимог й Правила ІНКОТЕРМС 2010.

Відтак, має місце прострочення поставки товару зі сторони постачальника.

У цьому випадку порушення умов договору щодо своєчасної поставки товару є істотним порушенням, за яким позивач (за зустрічним позовом) позбавлений можливості отримати те, на що він розраховував під час укладання договору.

Оскільки відповідач (за зустрічним позовом) неналежним чином виконував свої договірні зобов`язання в частині своєчасної поставки товару, чим істотно порушив умови укладеного договору, суд дійшов висновку, що вимога позивача (за зустрічним договором) щодо розірвання договору, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо суми пені (за зустрічним позовом)

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем (за зустрічним позовом) своїх зобов`язань щодо своєчасної поставки товару, позивачем (за зустрічним позовом) останньому нараховано пеню у розмірі 702 665,70 грн за період з 11.03.2022 по 14.09.2022.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що за порушення строків поставки з постачальника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості обладнання, по якій допущено прострочення виконання за кожний банківський день прострочення.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд зазначає, що сторонами у договорі змінено порядок нарахування пені, який не може бути застосовано, так як він не відповідає вимогам статті 549 Цивільного кодексу України, в якій зазначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, тоді як пункт 6.2 передбачає нарахування пені за кожен банківський день.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстави для задоволення вимог позивача (за зустрічним позовом) в цій частині.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо суми правничої допомоги (за первісним позовом)

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Між Адвокатським об`єднанням ЮО Феміда (адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГУД ПАРТНЕРС" (клієнт) було укладено договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № ЮО-16/06/2022 від 16.06.2022 (арк.с.18).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надати клієнтові юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно пункту 5.1 договору, приймання-передача наданих послуг здійснюється сторонами згідно акту приймання-передачі наданих послуг, що підписується уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до пункту 9.1 договору, юридичну допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок адвокатського об`єднання зазначений в реквізитах до цього договору. Вартість послуг складає 100 000,00 грн, з яких 70 000,00 грн сплачується до звернення до суду з відповідним позовом, 30 000,00 грн після зарахування заборгованості на розрахунковий рахунок клієнта.

Клієнтом сплачено адвокатському об`єднанню грошові кошти у розмірі 70 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 4898 від 08.07.2022 (арк.с.31).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що позивачем (за первісним позовом) не надано до матеріалів справи доказів виконання адвокатським об`єднанням договору, а саме не надано акт приймання-передачі наданих послуг, детального розрахунку тощо.

До того ж, позивачем (за первісним позовом) до закінчення судових дебатів у справі не подано заяву про намір подання таких доказів після ухвалення рішення суду.

Враховуючи викладене, суд залишає без розгляду вимогу позивача (за первісним позовом) про стягнення з відповідача (за первісним позовом) витрат на правничу допомогу у розмірі 70 000,00 грн.

Щодо суми судового збору

Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання первісного позову було сплачено судовий збір 50 228,02 грн. За подання зустрічного позову було сплачено 13 020,99 грн.

Тому судовий збір за первісним позовом у розмірі 35 193,47 грн слід покласти на відповідача (за первісним позовом). Судовий збір за зустрічним позовом у розмірі 2 481,00 грн слід покласти на відповідача (за зустрічним позовом).

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕФФЕРТ ГАНЗА ФАБЕРН" (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 7-б; ідентифікаційний код 31158382) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУД ПАРТНЕРС" (04071, м. Київ, вул. Дегтярна, б. 31, оф. 25; ідентифікаційний код 36538352) основний борг у розмірі 1 989 338,88 грн, курсову різницю у розмірі 342 340,22 грн, 3% річних у розмірі 14 552,15 грн та судовий збір у розмірі 35 193,47 грн.

В іншій частині первісного позову відмовити.

Витрати на правничу допомогу у розмірі 70 000,00 грн залишити за позивачем за первісним позовом.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Розірвати договір про постачання обладнання №140122 від 14.02.2022, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГУД ПАРТНЕРС" та Спільним підприємством з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕФФЕРТ ГАНЗА ФАБЕРН".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУД ПАРТНЕРС" (04071, м. Київ, вул. Дегтярна, б. 31, оф. 25; ідентифікаційний код 36538352) на користь Спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕФФЕРТ ГАНЗА ФАБЕРН" (49051, м. Дніпро, вул. Курсантська, 7-б; ідентифікаційний код 31158382) судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат позивача за зустрічним позовом на професійну правничу допомогу на 18.04.2023 о 14:00 год, яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання (кабінеті) № 1-304 за адресою: 49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, строк для подання доказів відповідачем (за первісним позовом) щодо розміру, понесених ним судових витрат - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.04.2023

Суддя Я.С. Золотарьова