ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2023 р. Справа№ 920/974/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Сумиобленерго»

на ухвалу Господарського суду Сумської області 18.01.2023 (повний текст складено та підписано 23.01.2023)

у справі № 920/974/22 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Фізичної особи підприємця Ніколенко Віталій Віталійович

до Акціонерного товариства «Сумиобленерго»

про визнання недійсним та скасування рішення комісії по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ

про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

22.11.2022 Фізична особа підприємець - Ніколенко Віталій Віталійович звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства «Сумиобленерго», у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Філії «Сумський РЕМ» АТ «Сумиобленерго» оформлене протоколом №30 від 25.01.2022 на підставі акту про порушення №0033046 від 01.12.2021 щодо нарахування Фізичній особі підприємцю Ніколенко Віталію Віталійовичу обсягу та вартості не облікованої електроенергії на загальну суму 77 851 грн. 58 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача 2 481 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору, а також витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Сумської області 18.01.2023 у справі №920/974/22:

- закрито провадження за цим позовом у зв`язку з відсутнім предметом спору;

- стягнуто з Акціонерного товариства «Сумиобленерго» на користь Фізичної особи підприємця Ніколенко Віталій Віталійович:

- 2481 грн 00 коп витрат по сплаті судового збору;

- 15 000 грн 00коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Суд виходив з того, що за приписами ч. 3 ст 130 ГПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2481 грн 00 коп витрат по сплаті судового збору.

Також суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 15000 грн. 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій останнього та про обставини, які стали підставою для закриття провадження, позивачу стало відомо після пред`явлення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цією ухвалою, Акціонерне товариство «Сумиобленерго» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2481,00 грн витрат на сплату судового збору та 15 000 грн витрати на професійну правничу допомогу.

Підставами для скасування ухвали у справі скаржник зазначає неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає про те, що:

- . 5 . 129 ? , , . 9 . 129 ? . 5 . 130 ;

- суд не врахував, що на момент подачі позову та порушення провадження у справі предмет спору вже не існував. Позов було подано 18.11.2022, а 10.10.2022 було прийнято рішення АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО», що оформлене протоколом від про скасування акту про порушення №003046 від 01.12.2021, тому відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу;

- суд не взяв до уваги, що договір №14/11 про надання правової допомоги, укладений між Фізичною особою підприємцем Ніколенком Віталієм Віталійовичем та адвокатом Петрищевим О.О. укладений 14.11.2022, тобто після скасування спірного рішення комісії, яке було предметом позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві проти апеляційної скарги заперечив та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/974/22. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду Сумської області.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2023 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Закінчено проведення підготовчих дій та повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 29.03.2023. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 22.03.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень, доповнень в письмовій формі до 22.03.2023. Явка учасників справи не визнавалась обов`язковою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2023 задоволено клопотання відповідача - Акціонерного товариства «Сумиобленерго» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у програмі «EasyCon».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 розгляд справи відкладено на 05.04.2023.

Явка представників сторін

В судове засідання від 05.04.2023 представники сторін справи не з`явився. Про час та місце судового засідання сторони належним чином повідомлені у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Ухвали суду неодноразово надсилались судом на адреси учасників справи та їх представників.

27.03.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, яка задоволена судом.

Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання - 05.04.2023 - від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у цьому судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту життя та здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду з урахуванням введенням воєнного стану на території України, з огляду на наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженої ухвали за наявними матеріалами справи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржену ухвалу у даній справі скасувати частково, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

22.11.2022 Фізична особа підприємець - Ніколенко Віталій Віталійович звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства «Сумиобленерго», у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Філії «Сумський РЕМ» АТ «Сумиобленерго» оформлене протоколом №30 від 25.01.2022 на підставі акту про порушення №0033046 від 01.12.2021 щодо нарахування Фізичній особі підприємцю Ніколенко Віталію Віталійовичу обсягу та вартості не облікованої електроенергії на загальну суму 77 851 грн. 58 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача 2 481 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору, а також витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.

28.11.2022, ухвалою суду було відкрито провадження у справі.

23.12.2022 від відповідача до суду надійшла заява №60-21/3314 від 26.12.2022 (вх. №3261) про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предметом спору, оскільки 10.10.2022 відбулось засідання комісії філії «Сумський РЕМ» АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» з повторного розгляду акту про порушення №003046 від 01.12.2021 та прийнято рішення, що оформлене протоколом від 10.10.2022 про скасування акту про порушення № 003046 від 01.12.2021 та нарахування вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 77851,58 грн, що були здійснені на підставі попереднього рішення комісії, яке було оформлене протоколом № 30 від 25.01.2022.

25.11.2022 відповідач надіслав позивачу рекомендованим листом повідомлення про скасування акту, який є предметом спору.

29.11.2022 позивач отримав це повідомлення про скасування нарахувань за актом, що підтверджується витягом з офіційного сайту АТ «Укрпошта» за трек-номером 63 (а.с. 110-111).

03.01.2023 позивач звернувся до суду із заявою про відшкодування відповідачем судових витрат у розмірі 2481,00 грн судового збору та 15 000 витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не подавав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Щодо судового збору

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції закрив провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України (відсутній предмет спору).

Одночасно, поклав сплату судового збору у повному обсязі на відповідача на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати (судовий збір та витрати на правничу допомогу) повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору,.

Закриття провадження у справі є формою закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті, у зв`язку з чим і результат вирішення спору відсутній (див. пункт 10.1 постанови Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №904/9628/17).

Причиною подання апеляційної скарги стала незгода Акціонерного товариства «Сумиобленерго» з ухвалою суду в частині розподілу судового збору, зокрема покладення на відповідача суми судового збору (2481,00 грн), сплаченого позивачем під час подання позовної заяви.

Відповідач посилається на те, що суд першої інстанції при розподілі судових витрат безпідставно застосував положення ч. 9 статті 129 ГПК України, та не врахував положення частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Переглянувши оскаржуване судове рішення у апеляційному порядку в частині розподілу судових витрат на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, колегія суддів виходить із такого.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 903/181/19 викладено таку правову позицію: "лише висновок суду першої інстанції про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково свідчить про вирішення спору по суті розглянутих вимог. Натомість, у тому випадку, коли в резолютивній частині судового рішення зазначається про закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору, спір по суті у відповідній частині не вирішується, навіть якщо розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду, без постановлення відповідної ухвали, як окремого процесуального документа.

Відповідно, у такому разі (закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у резолютивній частині рішення) норма частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, не застосовуються і не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у повному обсязі, в тому числі і щодо частини із заявлених вимог, за якою провадження було закрито.

Верховний Суд підкреслює, що у зазначеній нормі ГПК йдеться про здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі у разі вирішення спору по суті. Водночас, така норма не застосовується, якщо Закон України "Про судовий збір" у такому випадку передбачає повернення судового збору з Державного бюджету України.

За приписами частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Однак, закриття провадження у справі є формою закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті, у зв`язку з чим і результат вирішення спору відсутній.

Зокрема, у пункті 5 частини першої статті 7 цього Закону прямо встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях".

Подібний за змістом висновок щодо застосування приписів частини 9 статті 129 ГПК України, пункту 5 частини 1 статті 7 Закон України "Про судовий збір" викладений у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19, від 22.05.2019 у справі № 904/9628/17, від 06.09.2021 у справі № 910/8775/20.

У цьому зв`язку також колегія суддів вважає необхідним зазначити і про таке.

Суд враховує, що одним із основних принципів господарського судочинства є диспозитивність, який зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу відповідача такою, що підлягає частковому задоволенню, а оскаржена ухвала підлягає скасуванню в частині стягнення судового збору. У задоволенні заяви Фізичної особи підприємця Ніколенка Віталія Віталійовича про відшкодування судових витрат в частині стягнення з Акціонерного товариства «Сумиобленерго» витрат по сплаті судового збору у сумі 2481,00 грн слід відмовити.

Позивачу слід роз`яснити його право подати клопотання про повернення судового збору у порядку, визначеному у пункті 5 частини першої статті 7 цього Закону.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

За результатами розгляду справи, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами частин 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, понесених у зв`язку із наданням такої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Положеннями ст. 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Згідно з частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2022 між Фізичною особою підприємцем Ніколенком Віталієм Віталійовичем (клієнт) та адвокатом Петрищевим Олександром Олександровичем (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю СМ №000492 від 25.09.2017) (адвокат) укладено Договір №14/11 про надання правової допомоги (а.с.112).

Судом встановлено, що представництво інтересів Фізичної особи підприємця Ніколенка Віталія Віталійовича в суді першої інстанції в межах справи №920/974/22 здійснював адвокат Петрищев Олександр Олександрович (ордер на надання павичої (правової) допомоги сері ВМ №1031242 від 17.11.2022) на підставі договору про надання правової допомоги №14/11 від 14.11.2022.

Пунктами 2, 3 договору сторони визначили, що адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень надає Клієнту юридичні послуги у вигляді: надання юридичних консультацій з приводу правомірності рішення комісії Філії «Сумський РЕМ» АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» викладеного у вигляді протоколу №30 засідання комісії по розгляду Акту про порушення №003046 від 01.12.2021 року; підготовки та подання до господарського суду позовної заяви про визнання недійсним та скасування рішення комісії Філії «Сумський РЕМ» АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» викладеного у вигляді протоколу №30 засідання комісії по розгляду Акту про порушення №003046 від 01.12.2021 року; представництво інтересів клієнта в суді І інстанції та II інстанції у справі за позовом про визнання недійсним та скасування рішення комісії по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, оформленого протоколом. Послуги надаються адвокатом з моменту укладання цього договору до моменту припинення дії цього Договору.

За домовленістю сторін, розмір гонорару адвоката за послуги передбачені п. 2 договору складає 15 000 грн 00 коп. та не залежить від кількості судових засідань, кількості процесуальних документів, складених адвокатом та строку розгляду справи в суді (п. 6 договору).

Гонорар сплачується клієнтом протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку на оплату (п. 7 договору).

Сторони передбачили, що надання правової допомоги за даним договором оформляється двостороннім актом приймання-передачі адвокатських послуг.

З опису робіт виконаних адвокатом по договору про надання правової допомоги №14/11 від 14.11.2022 року вбачається, що на виконання умов договору про надання правової допомоги №14/11 від 14.11.2022 адвокатом - Петрищевим О.О. за період з 14.11.2021 року по 02.01.2023 року виконано ряд робіт, пов`язаних з поданням позовної заяви про визнання недійсним та скасування рішення комісії Філії «Сумський РЕМ» АТ «СУМИОБЛЕНЕРЕО» викладеного у вигляді протоколу №30 засідання комісії по розгляду Акту про порушення №003046 від 01.12.2021 року. (а.с. 115).

Відповідно до акту приймання-передачі адвокатських послуг від 02.01.2023 року, адвокатом надано послуги, загальна вартість яких складає 15 000,00 грн.

Факт оплати підтверджує додана до матеріалів справи копія платіжного доручення №192 від 23.11.2022. (а.с. 114).

Дослідивши та проаналізувавши зазначені умови укладеного між Фізичною особою підприємцем Ніколенком Віталієм Віталійовичем (Клієнт) та адвокатом Петрищевим Олександром Олександровичем договору та акту приймання-передачі адвокатських послуг до договору, суд апеляційної інстанції встановив, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у вигляді фіксованої суми за комплексну послугу з правової допомоги в суді першої інстанції.

В контексті встановленого апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що у разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту (подібні висновки Верховного Суду містяться і у постанові від 19 листопада 2021 року у справі № 910/4317/21).

Отже, фіксований розмір гонорару, погоджений між Фізичною особою підприємцем Ніколенком Віталієм Віталійовичем (Клієнт) та адвокатом Петрищевим Олександром Олександровичем, означає те, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання умов договору та призвели до настання цих умов не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у цих конкретних правовідносинах, як і не має значення витрачений адвокатом відповідача час на надання послуг правничої допомоги та зазначення кількості витрат такого часу в детальному описі чи акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). У такому разі, за клопотанням сторони, підлягає з`ясуванню неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Колегія суддів, дослідивши подані докази позивачем та аргументи відповідача, зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати. (Наведена правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №916/1830/19).

Крім того, суд враховує, що наданий акт приймання-передачі адвокатських послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Беручи до уваги те, що сторонами договору про надання правової допомоги узгоджено сплату гонорару у фіксованому розмірі, колегія суддів, на підставі оцінки складу дій адвоката, що були вчинені на виконання умов правочинів та призвели до настання відповідного результату, доходить висновку про підтвердження належними засобами доказування обставин виникнення у позивача заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що надані позивачем докази, підтверджується понесенням витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 15000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу відповідають критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру заявлених витрат на правову допомогу.

Аргументи відповідача про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на те, що на момент подання позову предмет спору вже не існував, колегія відхиляє виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, про факт прийняття рішення від 10.10.2022 (оформлене протоколом від 10.10.2022 про скасування акту про порушення №003046 від 01.12.2021) відповідач повідомив позивача листом від 25.11.2022 за №60-21/3076 (а.с. 111).

Даний лист позивач отримав 29.11.2022. (а.с. 109-110).

Таким чином, станом на подачу позовної заяви - 22.11.2022, позивач не був повідомлений про скасування спірного рішення комісії. Наведене також стало підставою для укладення договору з адвокатом та надання професійної правничої допомоги.

В контексті зазначеного, доводи скаржника про те, що договір №14/11 про надання правової допомоги, укладений між Фізичною особою підприємцем Ніколенком Віталієм Віталійовичем та адвокатом Петрищевим О.О. укладений 14.11.2022, тобто після скасування спірного рішення комісії, колегія визнає такими, що не впливають на право позивача вимагати покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України. Матеріали справи свідчать про те, спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, який скасувавши своє рішення оформлене протоколом №30 від 25.01.2022 щодо нарахування позивачу обсягу та вартості не облікованої електроенергії на загальну суму 77 851 грн. 58 коп. несвоєчасно повідомив про це позивача, унаслідок чого позивач був вимушений вчиняти дії щодо захисту своїх прав та отримав професійну правничу допомогу.

Наведені в апеляційній скарзі відповідача доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного суду також зазначає, що апелянт не довів наявності підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про зупинення провадження у справі передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить до висновку, що оскаржувана ухвала Господарського суду Сумської області від 18.01.2023 у справі №920/974/22 є такою, що постановлена з неповним дотриманням норм процесуального права, а відтак, підлягає скасуванню з направленням даної справи на розгляд до суду першої інстанції.

Судові витрати

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Сумської області від 18.01.2023 у справі №920/974/22 скасувати в частині стягнення з Акціонерного товариства «Сумиобленерго» на користь Фізичної особи підприємця Ніколенка Віталія Віталійовича витрат по сплаті судового збору у сумі 2481,00 грн.

У задоволенні заяви Фізичної особи підприємця Ніколенка Віталія Віталійовича про відшкодування судових витрат в частині стягнення з Акціонерного товариства «Сумиобленерго» витрат по сплаті судового збору у сумі 2481,00 грн - відмовити.

В іншій частині ухвалу Господарського суду Сумської області від 18.01.2023 у справі №920/974/22 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 13.04.2023.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков