ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"27" березня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/3044/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.
секретар судового засідання Христенко А.О.
від позивача: Тараненко Р.Ю.;
від відповідача: не з`явився.
Позиції учасників справи
Відповідач відзив на позов і жодних доказів суду не надав, у судові засідання під час розгляду справи не з`являвся, про розгляд справи був повідомлений належним чином, а отже справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішується судом за наявними матеріалами. При цьому суд зауважує, що відповідачу було надано можливість ознайомитись з матеріалами справи безпосередньо у приміщенні суду (а.с. 186, т.1), в цей же час, відповідач не повідомляв суду про наявність обставин, що перешкоджають йому брати участь у розгляді справи в умовах воєнного стану, запровадженого на території України або з інших підстав.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.11.2022 позовну заяву Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3044/22; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.12.2022 об 11:30.
Під час розгляду справи судом оголошувались перерви у судовому засіданні: 12.12.2022 до 16 січня 2023 року об 11:00; 16.01.2023 до 13 лютого 2023 року об 11:00; 13.02.2023 до 06 березня 2023 року об 11:30; 06.03.2023 до 27 березня 2023 року о 15:00.
У судовому засіданні 27.03.2023 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Обставини справи
Відповідно до Статуту Приватного акціонерного товариства Національна енергетична компанія Укренерго (а.с. 26-29, т.1) позивач є юридичною особою, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго».
Відповідно до п. 1.3., 1.4. договору технічні, економічні та інші вимоги до документації із землеустрою викладені у завданні на виконання робіт, що є невід`ємною частиною договору (додаток 1 до договору). Строки виконання робіт визначаються погодженим сторонами календарним планом виконання робіт (додаток 2 до договору).
Згідно з п. 2.6. договору у разі порушення договірних зобов`язань з вини виконавця, всі авансові платежі, які не підтверджені відповідними актами, підлягають поверненню замовнику протягом 3 (трьох) банківських днів з дня отримання відповідної вимоги замовника з урахуванням індексу інфляції та процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу України, в розмірі облікової ставки НБУ від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня його зарахування на рахунок виконавця незалежно від того, припинені зобов`язання за договором на дату отримання вимоги замовника чи ні.
За змістом п. 3.1., 3.5. договору приймання виконаних робіт за цим договором оформляється актом. Акт повинен мати визначені чинним законодавством реквізити первинного документа. Виконавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, з моменту підписання сторонами акта.
Відповідно до п. 4.1., 4.3. договору початок робіт з дати підписання договору сторонами, закінчення - до 30.07.2021 (включно). У разі виникнення на будь-якій стадії виконання робіт за договором об`єктивних обставин, що унеможливлюють подальше виконання робіт за договором, не з вини виконавця та не з вини замовника, сторона, що виявила такі обставини, повинна в письмовому вигляді протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту виявлення таких обставин повідомити про це іншу сторону. В такому випадку сторони вправі скласти акт про прийняття фактично виконаних робіт, які виконані станом на дату відправлення такого повідомлення.
Згідно з підп. 5.2.2. п. 5.2. договору за порушення строків, визначених календарним планом виконання робіт, виконавець сплачує замовнику пеню згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) вартості робіт, строк виконання яких порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів виконавець повинен додатково сплатити замовнику штраф у розмірі семи відсотків від вказаної вартості.
За змістом п. 5.7., 5.8. договору для вимог про стягнення з виконавця штрафних санкцій застосовується строк позовної давності три роки. За прострочення виконання виконавцем зобов`язань за договором нарахування штрафних санкцій припиняється через рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до підп. 6.1.2. п. 6.1. договору умовами припинення (розірвання) даного договору є направлення замовником виконавцю повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку, зокрема, у разі якщо виконавець зі своєї вини не розпочав виконання робіт та / або допустив відставання темпів їх виконання від передбачених договором, через що стає неможливим закінчення робіт у визначений договором строк. Договір вважається розірваним з дати, зазначеної замовником в направленому виконавцеві повідомленні про рішення замовника щодо розірвання договору, але не раніше дати направлення такого повідомлення.
Згідно з п. 9.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.08.2021 (включно).
Відповідно до п. 11.4., 11.6. договору завдаток на виконання договору повинен бути внесений виконавцем на рахунок замовника не пізніше дати укладення договору. Забезпечення виконання договору (завдаток) не повертається в разі порушення підрядником умов договору.
Додатком № 1 до договору сторони затвердили завдання на виконання робіт (а.с. 35, т.1), яким передбачили, зокрема: термін виконання робіт 30.07.2021 (включно); термін закінчення договору 31.08.2021 (включно). Календарним графіком виконання робіт, який є додатком № 2 до договору (а.с. 36, т.1), сторонами також було погоджено строки виконання робіт до 30.07.2021.
Відповідно до додатку № 3 до договору протоколу погодження договірної ціни на виконання робіт та додатку № 4 до договору кошторису на виконання робіт (а.с. 36-37, т.1) сторонами затверджено загальну вартість робіт по договору без урахування ПДВ у розмірі 187777,00 грн.
30.08.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 договору (а.с. 38, т.1), відповідно до якої сторони погодили внести зміни до договору та додатків до нього, зокрема, продовжити термін виконання робіт до 30.09.2021 (включно) та дію договору до 30.10.2021 (включно).
При цьому судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем та прийняття позивачем робіт за договором, а відповідачем даний факт не оспорюється.
При цьому судом встановлено, що з 27.02.2022 по 11.11.2022 територія Бериславського району, де зареєстроване місцезнаходження відповідача, тимчасово була окупована РФ, тобто станом на час вирішення спору судом відповідач знаходиться на території України, яка не є окупованою державою-агресором.
Законодавство, застосоване судом до спірних відносин
Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За умовами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За змістом ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Пунктом 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Частиною 3 статті 13 ГПК України визначено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 73 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Позиція суду
Отже, оскільки відповідачем не спростовані обставини щодо порушення ним зобов`язання за укладеним між сторонами договором, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача про стягнення з останнього суми попередньої оплати разом з нарахованими відсотками та інфляційними втратами, а також пені та штрафу. Розрахунок спірних сум, який наведений позивачем у позовній заяві, судом перевірено та встановлено його вірність умовам договору та нормам права.
Розподіл судових витрат
У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача, сплачений останнім при поданні позову судовий збір в розмірі 2481,00 грн підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити повністю.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 03 квітня 2023 р.

Суддя Д.О. Бездоля