ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/645/22

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши справу у відкритому судовому засіданні,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ - 40121452,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз збут", Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Погорєлова, буд. 2, код ЄДРПОУ - 39582749,

про стягнення коштів,

секретар судового засідання Сінкіна Е.В.

за участі представників сторін:

від позивача - Орел Сергій Сергійович, Піун Світлана Петрівна, в режимі ВКЗ

від відповідача - Горбатова Альона Анатоліївна, адвокат, представник,

в с т а н о в и в:

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулось до суду з позовом до ТОВ "Закарпатгаз збут" про стягнення основного боргу, 3 % річних, пені, інфляційних та штрафу у розмірі 1 004 968 130.93 грн., у тому числі: основний борг у сумі 695 865 925,57 грн.; пеня у сумі 8 747 521,92 грн.; три проценти річних у сумі 6 655 025,14 грн.; інфляційні втрати у сумі 31 962 482,65 грн., штраф у сумі 211 737 175,65 грн. та судовий збір в сумі 868 350,00 грн.

Описова частина рішення.

Ухвалою суду від 13.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 13.11.2022 і встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

03.10.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача (а. с. 106 - 250, том 1; а. с. 1 - 31, том 2).

03.10.2022 суд постановив ухвалу, якою постановлено виправити описку в ухвалі 13.11.2022, а саме призначено на 15.11.2022, в якому оголошено перерву до 01.12.2022 року.

18.10.2022 на адресу суду надійшли письмові пояснення від позивача (а. с. 41 - 56, том 2).

14.11.2022 на адресу суду надійшли письмові пояснення від відповідача (а. с. 58 - 63, том 2).

Також від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (а. с. 68 - 88, том 2). 29.11.2022 на адресу суду від позивача надійшли заперечення на зазначене вище клопотання (а. с. 90 - 96, том 2). Дане клопотання було залишено судом без задоволення.

Ухвалою суду від 01.12.2022 розгляд справи відкладено; призначено підготовче засідання на 13.12.2022 року.

13.12.2022 на адресу суду також надійшло клопотання про зупинення провадження у справі від відповідача (а. с. 108 - 129, том 2), яке було залишено судом без задоволення.

Ухвалою суду від 13.12.2022 підготовче засідання відкладено на 24.01.2023, в якому оголошено перерву до 09.02.2023 року.

Ухвалою суду від 09.02.2023 закрито підготовче провадження і призначено судовий розгляд справи по суті на 09.03.2023 року.

17.02.2023 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява від відповідача.

Ухвалою суду від 22.02.2023 відмовлено відповідачу у поновленні процесуального строку на прийняття та повернуто зустрічну позовну заяву від 17.02.2023 року.

09.03.2023 суд своєю ухвалою відклав розгляд справи по суті на 23.03.2023 року.

23.03.2023 на адресу суду надійшли зокрема: клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження; клопотання про закриття провадження у справі; клопотання про витребування доказів; клопотання про залучення третіх осіб і клопотання про призначення судової експертизи, які залишені судом без задоволення.

23.03.2023 суд розглянув справу по суті і вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

24.03.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення.

І. Суть спору за позицією Позивача.

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2021 між сторонами було укладено рамковий договір купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ЗПГЗ.

Відповідно до п. 1.1. рамкового договору цей договір (включаючи усі зміни та доповнення) регулює відносини сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу за угодою, що надалі іменується - "Індивідуальний договір".

За умовами п. 1.4. рамкового договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ, в обсягах та у строки, що погоджені сторонами у відповідному індивідуальному договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені відповідним індивідуальним договором та цим рамковим договором.

Продаж природного газу здійснюється за договірною ціною, що встановлюється між продавцем та покупцем на умовах індивідуального договору (п. 4.2. рамкового договору).

Покупець має здійснити оплату за природний газ на умовах, передбачених Індивідуальним договором.

Пунктом 6.3. рамкового договору за порушення покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених договором та/або індивідуальним договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 відсотків річних за весь час прострочення, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а у випадку порушення покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5 робочих днів, покупець має сплатити на користь продавця додатково штраф, розмір якого становить 10% від суми простроченого платежу.

30.09.2021 між сторонами було укладено індивідуальний договір №БГр-21/22-ЗПЗГ до рамкового договору купівлі-продажу природного газу від 30.09.2021 року.

Загальний період поставки з 01.10.2021 по 30.04.2022 (включно).

Плановий договірний обсяг природного газу за період поставки складає 296 800,000 куб. м.

Позивач вказує, що сторони за змістом п. 8 індивідуального договору погодили, що договірна вартість газу за період поставки розраховується як добуток договірного обсягу відповідно до укладеної сторонами додаткової угоди та наданої покупцем заявки та договірної ціни, визначеної у п. 10 індивідуального договору.

Відповідно до п. 12 індивідуального договору, оплата договірної вартості за відповідний період поставки здійснюється покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця протягом 45 календарних днів починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного періоду поставки.

Додатковою угодою до індивідуального договору (в редакції додаткової угоди №1 від 29.10.2021) сторони домовились, що обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки "жовтень 2021" складає 26 958,100 тис. куб. м., а договірна вартість за період поставки "жовтень 2021" складає 166 690 918.33 грн. без ПДВ, крім того ПДВ - 33 338 183.67 грн. - разом 200 029 102.00 грн.

На виконання умов договору, позивачем був підготовлений комерційний акт приймання-передачі природного газу за жовтень 2021 року. Такий акт підписаний відповідачем та скріплений печаткою.

Позивач вказує, що шляхом підписання наступних додаткових угод до договору, сторони погоджували обсяг природного газу та договірну вартість за такий період, як: листопад 2021 - квітень 2022 року. Позивач стверджує, що на виконання умов договору ним було підготовлено комерційні акти приймання-передачі природного газу за періоди поставки, які підписані та пропечатані відповідачем. Відтак, на думку позивача, відповідач погодився з обсягами і з вартістю поставленого природного газу.

Позивач зазначає, що оплату за переданий газ відповідач своєчасно не здійснив та не виконав зобов`язання у визначений строк, чим порушив умови такого господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 4.4. рамкового договору та п. 12 індивідуального договору.

Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за рамковим договором складає 695 865 925.57 грн.

За підрахунками позивача, з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за рамковим договором, розмір нарахованої позивачем пені за неналежне виконання відповідачем умов рамкового договору складає 58 747 521.92 грн., а розмір штрафу складає 211 737 175.65 грн.

Загальний розмір нарахованих 3% річних від основного боргу складає 6 655 025.14 грн., а сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 31 962 482.65 грн.

Отже, за твердженням та підрахунками позивача, загальна сума боргу, що підлягає стягненню згідно цього позову складає 1 004 968 130.93 грн.

18.10.2022 на адресу суду надійшли письмові пояснення від позивача, в яких він не погоджується з обґрунтуваннями відповідача, висловленими ним у відзиві на позовну заяву.

Так, позивач вказує, що для процедури врегулювання заборгованості шляхом компенсації з державного бюджету, необхідною умовою є обсяг різниці (сума), яка підлягає компенсації, що підтверджується регулятором щомісяця за даними звітності постачальників природного газу. Станом на сьогодні, різниця, як й право на її отримання, відповідачем не доведено, доказів в матеріалах справи відсутні, а тому є передчасним посилання на ч. 3 ст. 2 Закону. Також позивач на доводи відповідача стосовно форс-мажорних обставин зазначає, що засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини. Так, позивач вказує, що лист на який посилається відповідач у своєму відзиві не відповідає і не може вважатись сертифікатом про форс-мажорні обставини, виданим ТПП України позивачу, і, як наслідком, доказом дії обставин непереборної сили. Позивач також звертає увагу, що на виконання п. 14 індивідуального договору, укладеного між сторонами, було визначено один із видів забезпечення, а саме - договір про договірне списання. Так, за твердженням позивача, відповідач мав можливість впливати на стан розрахунків за індивідуальним договором і не був обмежений здійснювати розрахунки за отриманий природний газ поза межами механізму автоматичного списання коштів, а відтак міг впливати на порядок і строк здійснення розрахунків. Стосовно якості природного газу, то зобов`язання позивача з передачі природного газу відповідачу є виконаними з моменту передачі права власності на природний газ у віртуальній торговій точці, тобто у точці в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням. Особою, яка несе відповідальність за якість газу при передачі з точки виходу з ГТС до точки входу до суміжної системи оператора ГРМ є ТОВ "Оператор газотранспортної системи України".

Позивач на спростування доводів відповідача щодо передачі газу в кількості меншій, ніж вказано в комерційних актах приймання-передачі природного газу вказує, що продаж природного газу та перехід права власності на природний газ відбувається у візуальній точці. Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. Передача природного газу на ВТТ, що вже поданий до ГТС відбувається як такою, що вже приведений до стандартних умов та відповідає ФХП. Відповідач наголошує, що жодних претензій щодо кількості або якості переданого позивачем природного газу з боку відповідача не заявлялось та не пред`являлось.

Відтак, на підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути суми боргу у загальному розмірі 1 004 968 130.93 грн., а саме основного боргу у розмірі 695 865 925.57 грн.; пеню у сумі 58 747 521.92 грн.; 3% річних у сумі 6 655 025.14 грн. і інфляційні втрати у сумі 31 962 482.65 грн., а також штраф у сумі 221 737 175.65 грн.

ІІ. Позиція відповідача у справі.

03.10.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовну заяву вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Так, відповідач вказує, що пред`явлена позивачем до стягнення сума основного боргу виникла під час воєнного стану і підлягає врегулюванню відповідно до Закону №2497-ІX. Зокрема, відповідач вказує, що 27.07.2022 набув чинності ЗУ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

Статтею 1 Закону встановлено мораторій на підвищення цін (тарифів) на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану в Україні та 6 місяців після місяця, в якому воєнний стан було припинено або скасовано.

Відповідач вказує, що військова агресія рф проти України призвела до того, що жителі позбавлені можливості виконувати зобов`язання споживачів природного газу зі сплати за отримані послуги.

Враховуючи зазначені обставини, відповідач вказує, що буде звертатись до НКРЕКП з заявою про затвердження обсягу різниці між вартістю послуг з постачання природного газу побутовим споживачам з урахуванням втрат, понесених внаслідок воєнних дій та з метою запобігання настанню гуманітарних кризових ситуацій, за період з 01.03.2022 по останнє число шостого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано.

Також, за твердженням відповідача, позивач звернувся з даним позовом передчасно. Зокрема, ТПП України своїм листом від 28.02.2022 засвідчила форс-мажорні обставини, які стали наслідком військової агресії рф проти України, для СПД та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим у встановлений термін з 24.02.2022 року.

Таким чином, відповідача посилається на п. 7.3. рамкового договору, згідно якого сторона, яка опинилась під впливом дії обставин непереборної сили зобов`язана негайно як тільки стане відомо про можливість їх настання чи припинення повідомити про це іншу сторону будь-якими припустимими засобами з наступним протягом 3 робочих днів письмовим повідомленням.

Відповідно до п. 7.5. рамкового договору, строк виконання зобов`язань автоматично відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини. Відповідач вказує, що про настання форс-мажорних обставин повідомляло позивача своїм листом від 25.02.2022 року.

Також згідно тверджень відповідача, розрахунки за поставлений газ здійснюються через механізм договірного списання. Так, ГК "Нафтогаз Трейдинг" на адресу АТ "Ощадбанк" направлялось повідомлення щодо договірного списання, згідно з якими банком здійснювалось договірне списання коштів з рахунку відповідача, на який автоматично надходять кошти за спожитий природний газ від побутових споживачів. Так, відповідач вказує, що у нього відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за отриманий природний газ, постачальник отримує грошовий ресурс для розрахунку з продавцем природного газу лише після здійснення споживачами природного газу (населенням) повних розрахунків за весь обсяг спожитого газу.

Також, за думкою відповідача, позивачем не дотримано параметрів якості природного газу з жовтня 2021 по квітень 2022 року. Так, відповідач вказує, що почало отримувати від своїх споживачів ряд претензій щодо невідповідності якості газу, переданого їм за договорам, вимогам ФХП, визначених Кодексом ГТС. Так, переданий газ не відповідає показникам якості частині температури точки роси по волозі, які перевищують мінус 8. Відповідач вважає, що позивач має безоплатно усунути недоліки переданого товару (газу), шляхом здійснення перерахунку обсягів природного газу, переданого відповідачу за рамковим та індивідуальним договорами у зв`язку з недотриманням параметрів якості за вказаний вище період.

Також, за твердженням відповідача, висловленим у відзиві, природний газ був йому переданий без приведення його до стандартних умов, в результаті чого відповідач фактично отримав меншу кількість природного газу, ніж зазначено в комерційних актах приймання-передачі.

В письмових поясненнях, які надійшли від відповідача до суду 14.11.2022 у відповідь на письмові пояснення позивача, він вказує, що ним погашено заборгованість за отриманий природний газ в жовтні 2021 - січні 2022 року. Основний борг пред`явлений позивачем до стягнення складається з вартості природного газу, отриманого відповідачем частково в лютому, березні - квітні 2022, тобто в період дії воєнного стану в Україні. Все це, на думку відповідача, зайвий раз доводить передчасність звернення з даним позовом. Відповідач додатково наголошує, що самостійно не має можливості вплинути на проведення розрахунків за спожитий природний газ населенням, оскільки всі кошти, які потрапляли на його рахунок, уповноваженим банком самостійно розподілялися згідно договору про договірне списання та перераховувалися на рахунок позивача. Щодо дії обставин непереборної сили, позивач стверджує, що достатнім доказом їхньої дії, згідно п. 7.4. рамкового договору, є документ, виданий ТПП або іншим органом, уповноваженим чинним законодавством України на засвідчення обставин непереборної сили. Строк виконання зобов`язань автоматично відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини. В даних письмових поясненнях відповідач додатково вказує, що на нього покладається несправедливий обов`язок щодо оплати позивачу за не отримані обсяги природного газу, які неправильно визначені (завищені) у Актах приймання-передачі природного газу до індивідуального договору. Побутові споживачі фактично отримали менший об`єм газу, тому оплачувати різницю між відкоригованим АТ "Закарпатгаз" і тим, що був виставлений у період з жовтня 2021 по квітень 2022, відповідачу не зобов`язані.

На підставі вищевикладеного, відповідач просить відмовити в задоволенню позову повністю.

ІІІ. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи та давши їм правову оцінку, судом встановлено таке:

3.1. 30.09.2021 між сторонами був укладений рамковий договір купівлі-продажу природного газу №2рд_БГр-ЗПГЗ (а. с. 26 - 36, том 1) (далі - рамковий договір).

Згідно п. 1.1. рамкового договору він регулює відносини щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу за угодою, що надалі іменується "Індивідуальний договір".

Пунктом 1.3. рамкового договору передбачено, що умовами індивідуального договору визначається договірна ціна, договірна вартість, договірний обсяг, періоди поставки, порядок оплати, пункт поставки та інші умови, визначені згідно з договором. У разі якщо інше не передбачено умовами індивідуального договору, то застосовуються положення рамкового договору.

Відповідно до п. 1.4. договору, продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ в обсягах і строки, що погоджені сторонами у відповідному індивідуальному договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки і порядку, що визначені відповідним індивідуальним договором та цим рамковим договором.

Загальна кількість природного газу, що передається продавцем покупцю на виконання договору, дорівнює обсягу природного газу, що передається відповідно до індивідуального договору за цим договором, та визначається на підставі комерційних актів.

Згідно п. 3.3. рамкового договору, передача та приймання природного газу здійснюється на ВТТ шляхом надання сторонами оператору ГТС торгових сповіщень на відчуження/набуття природного газу в інформаційній платформі Оператора ГТС, відповідно до вимог Кодексу ГТС.

Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у ВТТ.

Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов`язану із правом власності на природний газ.

Пунктом 3.8. рамкового договору передбачено, що фактичний обсяг переданого продавцем та прийнятого покупцем газу на ВТТ за період поставки згідно з індивідуальним договором дорівнює сумі усіх обсягів, зазначених у торгових сповіщеннях сторін, на підставі яких оператором ГТС погоджено передачу природного газу протягом такого періоду поставки.

Згідно п. 3.9. рамкового договору, після закінчення періоду поставки, у якому була здійснена передача газу, але не пізніше 8-го числа місяця, наступного за періодом поставки, якщо інше не передбачено індивідуальним договором, продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою комерційний акт та направляє на підпис покупцю його скановану копію на електронну адресу покупця. Комерційний акт вважається отриманим покупцем в день направлення його продавцем на електронну адресу покупця, також продавець надсилає на підпис покупцю оригінали комерційного акту у 2 примірниках підписані та скріплені печаткою продавця на поштову адресу покупця.

Сторони погодили, що скан-копії підписаних сторонами комерційних актів, що надіслані електронною поштою, мають повну юридичну силу нарівні з оригіналами до моменту фактичного обміну оригіналами.

Відповідно до п. 4.1. договору, його загальна вартість не може перевищувати 2 202 256 000,00 грн.

Продаж природного газу здійснюється за договірною ціною, що встановлюється між продавцем та покупцем на умовах індивідуального договору (п. 4.2).

Договірна вартість розраховується і підлягає сплаті в українських гривнях у безготівковій формі на рахунок продавця. Договірна вартість кожного договірного обсягу газу визначається на умовах індивідуального договору (п. 4.3.).

Покупець має здійснити оплату за природний газ на умовах, передбачених індивідуальним договором (п. 4.4.).

Згідно п. 5.1.1. покупець має право на отримання газу в обсягах, визначених індивідуальним договором

Покупець зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату газу (п. 5.2.2.), а продавець має право отримувати від покупця своєчасну оплату за природний газ відповідно до умов договору та індивідуального договору (п. 5.3.1.).

Відповідно до п. 6.3. рамкового договору, за порушення покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених договором та/або індивідуальним договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 відсотків річних за весь час прострочення, покупець зобов`язаний сплати на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а у випадку порушення покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5 робочих днів, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця додатково штраф, розмір якого становить 10% від суми простроченого платежу.

Пунктом 6.5. також передбачено, що продавець (позивач) не відповідає за будь-які перебої у транспортуванні або зберіганні газу, які стосуються функціонування, обслуговування та/або розвитку ГТС, а також за будь-яке погіршення якості газу, що сталося з вини оператора ГТС.

Сторона не несе відповідальності за невиконання зобов`язань за цим договором/індивідуальним договором у частині передачі/приймання газу, що сталося через введення оператором ГТС будь-яких заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу (п. 6.6.).

Нарахування та стягнення штрафних санкцій та збитків є правом, а не обов`язком сторін.

Розділом 7 рамкового договору, сторони передбачили умови настання форс-мажорних обставин.

Зокрема, п. 7.1. рамкового договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під обставинами непереборної сили сторони розуміють обставини, що мають надзвичайний та невідворотний характер, які виникли після укладення договору та виключають або частково унеможливлюють належне виконання договору.

Пунктом 7.2. договору зокрема передбачено, що до обставин непереборної сили сторони відносять зокрема суспільні явища, зокрема війну або військові дії.

Сторона, яка опиналась під впливом дії обставин непереборної сили зобов`язана негайно повідомити про це іншу сторону будь-якими припустимими засобами з наступним протягом 3 робочих днів письмовим повідомленням (п. 7.3.).

Достатнім доказом дії обставин непереборної сили є документ, виданий ТПП або іншим органом, уповноваженим чинним законодавство України на засвідчення обставин непереборної сили. Надання вказаного доказу іншій стороні повинно бути здійснено в розумні строки, що необхідні для його отримання від уповноваженого органу, але не пізніше 14 днів з дати виникнення таких обставин (п. 7.4.).

Строк виконання зобов`язань автоматично відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини.

Пунктом 9.1. рамкового договору сторони визначили термін його дії, а саме з дати підписання його уповноваженими представниками сторін та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до їх повного та належного здійснення, а в частині передачі газу покупцю по 30.04.2022 року.

Додатком до рамкового договору долучено індивідуальний договір.

30.09.2021 сторонами був укладений індивідуальний договір №БГр-21/22-ЗПГЗ (а. с. 37 - 38, том 1) (далі - індивідуальний договір).

Згідно п. 1 індивідуального договору, загальний період поставки з 01.10.2021 по 30.04.2022 (включно).

Пунктом 2 індивідуального договору передбачено, що сторони узгодили, що договірний обсяг природного газу за загальний період поставки, що передається на умовах індивідуального договору, складається з суми усіх договірних обсягів за кожний період поставки, які формуються на підставі додаткових угод, укладених відповідно до п. 7 індивідуального договору та заявок покупця на обсяг природного газу.

Відповідно до п. 3 індивідуального договору, плановий договірний обсяг природного газу за загальний період поставки складає 296 800,000 тис. куб. м.

Згідно п. 8 індивідуального договору, договірна вартість газу за період поставки розраховується як добуток договірного обсягу відповідно до укладеної сторонами додаткової угоди та наданої покупцем заявки та договірної ціни, визначеної в п. 10 такого індивідуального договору.

Пунктом 10 індивідуального договору передбачено, що договірна ціна природного газу, який буде придбаний покупцем на умовах цього індивідуального договору, за загальний період поставки буде становити 7420 грн. з ПДВ за 1000 м. куб.

Відповідно до п. 12 індивідуального договору, оплата договірної вартості за відповідний період поставки здійснюється покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця протягом 45 календарних днів починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного періоду поставки.

Пунктом 14 індивідуального договору сторони передбачили, що покупець зобов`язується надати продавцю не пізніше ніж за 2 банківських днів до початку періоду поставки, один з наступних видів забезпечення виконання своїх платіжних зобов`язань за індивідуальним договором зокрема: укласти договір або додаткову угоду до договору банківського рахунку щодо здійснення договірного списання з рахунку покупця, на який надходять кошти від побутових споживачів.

Пунктом 19 індивідуального договору - пункт поставки - віртуальна торгова точка (ВТГ).

Основними умовами договору про договірне списання (а. с. 41, том 1) передбачено, що у 4 чергу списуються грошові кошти за розрахунковими документами Покупця, що передбачають виконання його договірних зобов`язань перед Оператором ГТС.

3.2. 30.09.2021 сторонами була укладена додаткова угода №1 до індивідуального договору (а. с. 42, том 1). Умовами угоди, сторони погодили обсяг природного газу, який буде прийнятий у періоді поставки "жовтень 2021" - 30 000 000.00 куб. м. Договірна вартість за період поставки "жовтень 2021" складає 222 600 000.00 грн.

29.10.2021 сторонами була підписана додаткова угода №1 (а. с. 43, том 1) в новій редакції, згідно умов якої сторони погодили обсяг природного газу, який буде прийнятий у періоді поставки "жовтень 2021" - 29 958,100 тис. куб. м. Договірна вартість за період поставки "жовтень 2021" складає 200 029 102.00 грн.

30.11.2021 сторонами була підписана додаткова угода №1 (а. с. 45, том 1) в новій редакції, згідно умов якої сторони погодили обсяг природного газу, який буде прийнятий у періоді поставки "листопад 2021" - 40 490.000 тис. куб. м. Договірна вартість за період поставки "листопад 2021" складає 300 435 800.00 грн.

31.12.2021 сторонами була підписана додаткова угода №1 (а. с. 47, том 1) в новій редакції, згідно умов якої сторони погодили обсяг природного газу, який буде прийнятий у періоді поставки "грудень 2021" - 59 170.000 тис. куб. м. Договірна вартість за період поставки "грудень 2021" складає 439 041 400.00 грн.

31.01.2022 сторонами була підписана додаткова угода №1 (а. с. 49, том 1) в новій редакції, згідно умов якої сторони погодили обсяг природного газу, який буде прийнятий у періоді поставки "січень 2022" - 58 970.000 тис. куб. м. Договірна вартість за період поставки "грудень 2021" складає 437 557 400.00 грн.

28.02.2022 сторонами була підписана додаткова угода №1 (а. с. 51, том 1) в новій редакції, згідно умов якої сторони погодили обсяг природного газу, який буде прийнятий у періоді поставки "лютий 2022" - 43 680.000 тис. куб. м. Договірна вартість за період поставки "лютий 2022" складає 324 105 600.00 грн.

31.03.2022 сторонами була підписана додаткова угода №2 (а. с. 54, том 1), згідно умов якої сторони погодили обсяг природного газу, який буде прийнятий у періоді поставки "березень 2022" - 38 730.000 тис. куб. м. Договірна вартість за період поставки "березень 2022" складає 287 376 600.00 грн.

30.04.2022 сторонами була підписана додаткова угода №2 (а. с. 57, том 1) в новій редакції, згідно умов якої сторони погодили обсяг природного газу, який буде прийнятий у періоді поставки "квітень 2022" - 25 320.000 тис. куб. м. Договірна вартість за період поставки "квітень 2022" складає 187 874 400.00 грн.

3.3. Комерційними актами приймання-передачі природного газу, підписаними та пропечатаними уповноваженими представниками обох сторін (а. с. 58 - 64, том 1), підтверджується передача позивачем відповідачу природного газу власного видобутку на загальну суму 2 176 420 302.00 грн.

3.4. Листом АТ "Державний ощадний банк України" від 11.07.2022 (а. с. 65 - 81, том 1) підтверджується часткова сплата основної суми боргу відповідачем на користь позивача.

3.5. Судом встановлено, що 28.02.2022 Торгова-промислова палата України своїм листом №2024/02.0-7.1 (а. с. 120, том 1) засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію рф проти України, що стало підставою введення воєнного стану. Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для СПД та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно якого стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Листом від 25.02.2022 відповідач повідомив позивача та АТ "Ощадбанк" про призупинення договірного списання та відстрочення оплати (а. с. 121 - 123, том 1).

3.6. Судом встановлено, що станом на дату подання позовної заяви основний борг відповідача перед позивачем, з урахуванням проведення часткових розрахунків між сторонами, за поставлений природний газ за період жовтень 2021 - квітень 2022 складає 695 865 925.57 грн.; нарахована пеня складає 58 747 521.92 грн.; три проценти річних складають 6 655 025.14 грн.; інфляційні втрати складають 31 962 482.65 грн.; а штраф складає 211 737 175.65 грн.

3.7. Відтак, належними і допустимими доказами підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем за постачання природного газу в обсягах, вказаних вище та за період жовтень 2021 - квітень 2022 року. Позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

3.8. Норми законодавства, що регулюють спірні відносини.

Цивільний кодекс України.

Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків

1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

Стаття 509. Поняття зобов`язання та підстави його виникнення.

1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 526. Загальні умови виконання зобов`язання.

1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530. Строк (термін) виконання зобов`язання.

1. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 549. Поняття неустойки.

1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 551. Предмет неустойки.

3. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 599. Припинення зобов`язання виконанням.

1. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 629. Обов`язковість договору.

1. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Стаття 714. Договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

1. За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

2. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Господарський кодекс України.

Стаття 173. Господарське зобов`язання

1. Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Стаття 174. Підстави виникнення господарських зобов`язань.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Стаття 175. Майново-господарські зобов`язання

1. Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Стаття 180. Істотні умови господарського договору

1. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

3. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

5. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Стаття 189. Ціна у господарських зобов`язаннях

1. Ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

2. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

Стаття 190. Вільні ціни

1. Вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни.

2. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Стаття 191. Державні регульовані ціни

1. Державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку.

Стаття 193. Загальні умови виконання господарських зобов`язань.

1. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

2. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

3. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

4. Управнена сторона має право не приймати виконання зобов`язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов`язання.

6. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

7. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином/ Стаття 230. Штрафні санкції.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стаття 216. Господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин

1. Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

2. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Стаття 230. Штрафні санкції

1. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

2. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Стаття 231. Розмір штрафних санкцій

6. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Стаття 233. Зменшення розміру штрафних санкцій.

1. У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

2. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

3.9. Висновки суду та норми права, що підлягають застосуванню.

При вивчені матеріалів справи судом встановлено, що 30.09.2021 сторонами був укладений індивідуальний договір №БГр-21/22-ЗПГЗ (а. с. 37 - 38, том 1). Належними і допустимими доказами підтверджується поставка відповідачем позивачу природного газу за період: жовтень 2021 квітень 2022. З урахуванням часткових розрахунків між сторонами сума основного боргу за договором становить 695 865 925.57 грн.

Суд ухвалюючи дане рішення відхиляє доводи відповідача, висловлені ним у відзиві на позовну заяву та у письмових поясненнях з огляду на наступне.

Стосовно різниці між вартістю послуг з постачання природного газу побутовим споживачам з урахуванням втрат, понесених внаслідок воєнних дій та фактичним рівнем оплати побутовими споживачами послуги з постачання природного газу, які підлягають компенсації державою, то суд зазначає, що згідно Закону №2479-ІХ, для процедури врегулювання заборгованості шляхом компенсації з державного бюджету, необхідною умовою є обсяг різниці (сума), яка підлягає компенсації, що підтверджується регулятором щомісяця за даними звітності постачальників природного газу. Це питання у цій справі не є предметом доказування.

Що тверджень відповідача про дію форс-мажорних обставин, то суд відхиляє їх і зазначає, що лист ТПП від 28.02.2022, розміщений на веб-сайті ТПП, не відповідає нормам ЗУ «Про торгово-промислові палати» та Регламенту засвідчення ТПП України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин. Так, згідно ч. 3 ст. 14 вказаного Закону, ТПП України засвідчує форс-мажорні обставини, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненням СПД та фізичних осіб. Згідно норм вказаного закону, зокрема відповідно до ч.1 ст. 14-1, засвідчення форс-мажорних обставин відбувається шляхом видачі сертифікату про такі обставини протягом 7 днів з дня звернення СПД. Таким чином, засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини. Відповідно до п. 6.2. вказаного Регламенту, форс-мажорні обставини засвідчуються за зверненням СПД по кожному окремому договору. Загальнодоступний лист на який посилається відповідач у своєму відзиві не може вважатись таким сертифікатом. Відповідачу для засвідчення форс-мажорних обставин потрібно було звернутись до регіонального відділення ТПП України та засвідчити такі обставини конкретно по рамковому та індивідуальному договору.

Відповідачем не доведено належним чином і не надано доказів дії обставин непереборної сили в даному конкретному випадку, що спростовує твердження відповідача про застосування в даному випадку п. 7.5. рамкового договору про автоматичне відкладення строку виконання зобов`язання за індивідуальним договором.

Щодо тверджень відповідача про договірне списання коштів, то на виконання п. 14 індивідуального договору, сторонами було визначено один із видів забезпечення, а саме: договір про договірне списання. Відповідач по справі не був обмежений здійснювати розрахунки за отриманий природний газ поза межами механізму автоматично списання коштів, а відтак міг впливати на порядок і строк здійснення розрахунків. Згідно положень п. 12 індивідуального договору, оплата договірної вартості за відповідний період поставки здійснюється покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця протягом 45 календарних днів починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного періоду поставки.

Крім того, суд зазначає, що відповідач самостійно своїм листом від 25.02.2022 (а. с. 121-123, том 1) повідомив в тому числі АТ «Ощадбанк» в особі філії Закарпатського управління АТ «Ощадбанк» про призупинення договірного списання і відстрочення оплати у зв`язку з введенням воєнного стану. Даний лист датований 25.02.2022, а загальнодоступний лист ТПП України датований 28.02.2022 року. Відтак, відповідач повідомив банк та позивача про призупинення розрахунків ще до моменту засвідчення ТПП України форс-мажорних обставин.

Щодо аргументів відповідача про те, що ним було отримано природний газ неналежної якості, то суд відхиляє дані доводи, оскільки сторони за змістом п. 3.1., 3.3.,3.4. та 6.5. рамкового договору узгодили, що продаж природного газу та перехід права власності на природний газ відбувається у віртуальній торговій точці (ВТТ). Після переходу права власності на природний газ відповідач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на газ. Позивач не відповідає за будь-які перебої у транспортуванні або зберіганні газу, які стосуються функціонування, обслуговування та/або розвитку ГТС, а також будь-яке погіршення газу, що сталося з вини Оператора ГТС. Дані норми договору співвідносяться з нормами розділу 3 Кодексу ГТС.

Відтак, позивач не входить до кола осіб, які несуть відповідальність за якість газу на точці виходу з ГТС. 24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову №3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України», на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України». Таким чином особою, яка несе відповідальність за якість газу при передачі з точки виходу з ГТС до точки входу до суміжної системи Оператора ГРМ є ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

Щодо аргументів відповідача про оспорюваність обсягів споживання, що визначені в комерційних актах приймання-передачі природного газу до рамкового договору та індивідуального договору за вказані вище періоди, то су відхиляє їх також через те, що приймання-передача природного газу відбувається у віртуальній торговій точці. П. 3.4. рамкового договору передбачено, що після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов`язану із правом власності на природний газ.

Згідно п. 11 глави 7 розділу 3 Кодексу ГТС, передача природного газу, поданого до газотранспортної системи між замовниками послуг транспортування, здійснюється у віртуальній торговій точці шляхом подання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень відповідно до вимог глави 2 розділу XIV цього Кодексу.

Відтак, суд зазначає, що з аналізу норм рамкового та індивідуального договорів і норм кодексу ГТС слід зробити висновок, що зобов`язання позивача з передачі відповідачу природного газу є виконаними з моменту передачі права власності на природний газ у ВТТ. В даному випадку, передача природного газу на ВТТ, що вже поданий до ГТС відбувається як такою, що вже приведений до стандартних умов та відповідає ФХП. Також, слід наголосити, що жодних претензій у відповідача по якості та кількості переданого газу у відповідача не було на момент поставки, оскільки ним підписані комерційні акти приймання-передачі природного газу.

Суд встановив, що позивачем були виконані в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, відповідно до Договору, у строк та порядок передбачений Договором, належним чином та в повному обсязі.

Суд дійшов висновку, що у Відповідача перед Позивачем сформувалась заборгованість за спожитий природній газ на загальну суму 695 865 925.57 грн. основного боргу з урахуванням часткових розрахунків між сторонами.

Здійснивши арифметичний перерахунок заявлених сум штрафу, пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки проведені вірно та відповідають умовам чинного законодавства.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу на те, що загальна сума штрафних санкцій у цій справі у цих відносинах є надмірною. При цьому, у Позивач застосовує своє право на стягнення з Відповідача втрат майна, що передбачені законом як річні та інфляційні.

Суд звертає увагу на те, що наявність у постачальника можливості стягувати із покупця надмірні грошові суми у вигляді штрафу та пені змінює їхнє дійсне правове призначення. Штраф та пеня мають на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не можуть становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для постачальника, а для боржника - фактором втрати чи поглиблення його економічної (фінансової) неспроможності.

Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 по справі №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, як зазначає Верховний Суд, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

При цьому, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафу та пені є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Таким чином, суд доходить висновку, що накладення і стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені у повному розмірі 58 747 521.92 грн. і штрафу у повному розмірі 211 737 175.65 грн., вірогідно є обтяжливим для нього.

Позивач у своїй позовній заяві не навів доказів щодо того, що внаслідок порушення відповідачем строків виконання зобов`язання постачальнику завдано збитків або, що розмір завданих йому збитків перевищує розмір нарахованих штрафів згідно умов договору.

Окрім того, суд враховує той факт, що відповідач частково погасив свою заборгованість перед позивачем, зокрема оплатив 1 480 554 376.43 грн. в рахунок своєї заборгованості перед Позивачем, а кредитор певний час (строк) не звертався для захисту свого порушеного права.

Суд також враховує той факт, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено в Україні воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Торгово-промислова палата України у своїй заяві №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стала підставою для введення Указом Президента України №64/2022 військового стану. ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Таким чином, поточна неплатоспроможність та війна є об`єктивними причинами, які цілком імовірно будуть перешкоджати в майбутньому Відповідачеві виконати свої грошові зобов`язання.

Відповідно до ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

На підставі викладеного, враховуючи економічні і правові інтереси сторін у швидкому виконанні рішення і збереженні платоспроможності сторін як гарантії виконання судового рішення, суд дійшов висновку щодо необхідності зменшення розміру належної до сплати пені (з 58 747 521.92 грн. до 20 000 000,00 грн.) та штрафу (з 211 737 175.65 грн. до 10 000 000.00 грн.), що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання штрафу ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.

Відтак, за висновком суду, з відповідача належить стягнути на користь позивача 764 483 433.36 грн., у тому числі: основний борг у сумі 695 865 925.57 грн.; пеня у сумі 20 000 000.00 грн.; три проценти річних у сумі 6 655 025.14 грн.; інфляційні втрати у сумі 31 962 482.65 грн.; штраф у сумі 10 000 000,00 грн.

Щодо обґрунтованості рішення.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У цій справі суд вважає достатніми обґрунтування свого рішення про часткову відмову у задоволенні позовних вимог.

ІV. Розподіл судових витрат.

Згідно платіжного доручення № від 02.09.2022 (а. с. 18, том 1) позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 868 350.00 грн.

Отже судові витрати слід покласти на відповідача повністю згідно п.1 ч.4, п.9 ст.129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 241 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз збут", Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Погорєлова, буд. 2, код ЄДРПОУ - 39582749, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ - 40121452, 764 483 433,36 грн. (сімсот шістдесят чотири мільйони чотириста вісімдесят три тисячі чотириста тридцять три гривень 36 копійок), у тому числі: основний борг у сумі 695 865 925,57 грн. (шістсот дев`яносто п`ять мільйонів вісімсот шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять гривень 57 копійок); пеня у сумі 20 000 000.00 грн. (двадцять мільйонів гривень 00 копійок); три проценти річних у сумі 6 655 025,14 грн. (шість мільйонів шістсот п`ятдесят п`ять тисяч двадцять п`ять гривень 14 копійок); інфляційні втрати у сумі 31 962 482,65 грн. (тридцять один мільйон дев`ятсот шістдесят дві тисячі чотириста вісімдесят дві гривень 65 копійок); штраф у сумі 10 000 000,00 грн. (десять мільйонів гривень 00 копійок).

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Судові витрати покласти на відповідача.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз збут", Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Погорєлова, буд. 2, код ЄДРПОУ - 39582749, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ - 40121452, 868 350,00 грн. (вісімсот шістдесят вісім тисяч триста п`ятдесят гривень 00 копійок).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Повний текст рішення виготовлено 10.04.2023 року.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя П.Д. Пригуза