ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" квітня 2023 р. Справа № 924/963/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі с/з Загроцька А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Західприлад", м. Львів

до ВП "Хмельницька атомна електрична станція" Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом", м. Нетішин, Хмельницька обл.

про стягнення грошей

за участю представників сторін:

від позивача - Поліщук В.В.

від відповідача - Козлюк М.М.

встановив:

Позивач у позові просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла через неналежне виконання договору від 04.04.22 номер 53-124-01-22-17537 у розмірі 86 988 грн. та 5 243, 11 грн. пені, 314, 59 грн. 3% річних.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначає, що він, поставивши відповідачу обумовлений договором товар, виконав свої зобов`язання належним чином. Відповідач, не оплативши поставленого товару у вказаний договором строк допустив порушення своїх зобов`язань, через що виник борг. Нарахування річних здійснено з посиланням на ст. 625 ЦКУ. Пеня заявлена з посиланням на Закон „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

У відповіді на відзив позивач вказує, що пославшись на заборону придбання товарів з РФ, відповідач, у той же час, не відмітив, що він був проінформований, відносно того, що певні товари по договору придбані до 24.02.22 та є приладами складського зберігання (роки випуску 90-і). Також відповідачу направлено листи про не співпрацю з РФ та Білорусією, а також відносно того, що певні товари не можуть бути замінені аналогами, яких не існує. Такі листи прийняті відповідачем і погоджені.

Вказано, що посилання відповідача на наявність заборгованості перед ним з боку контрагентів не впливає на спірні відносини, оскільки відповідач у зазначений ним період брав участь у тендерах, оплачував інші поставки за наявними договорами, і відсутність вчасних виплат споживачів не були на заваді в веденні господарської діяльності.

Позивач, так само, як відповідач є суб`єктом господарювання з відповідними обов`язками перед працівниками та державою (зарплати, податки), що також потребує грошей для забезпечення господарської діяльності.

Представник відповідача у судовому засіданні та відповідач у письмовому відзиві відмічають таке. За договором оплата товару здійснюється з урахуванням оформлення ярлика на придатний товар. Тому, строк оплати товару: по видатковій накладній від 07.07.22 номер 12 на суму 6 460, 50 грн. розпочав свій перебіг з 08.07.22 та закінчився 05.09.22. Перший день прострочення 06.09.22; по видатковій накладній від 19.07.22 на суму 80 527, 50 грн. розпочав свій перебіг з 20.078.22 та закінчився 19.09.22. Першим днем прострочення є 20.09.22.

Проте, за постановою КМУ від 09.04.22 встановлено заборону ввезення на митну територію України в митному режимі імпорту товарів з РФ, через що зупинено здійснення видаткових операцій за договором в частині товару з РФ, який поставлено 12.07.22.

Необгрунтованими є також вимоги по пені, оскільки договором передбачено що пеня не нараховується за прострочення оплати товару. Вказано, що невірно визначено позивачем період прострочення оплати товару та безпідставно нараховано 3 % річних замість визначеного договором 0,3 процента.

Вказано, що відповідач своєчасно подав заявку до облікової системи на використання коштів для оплати товару. Затримка оплати обумовлена відсутністю належного фінансування відповідача через низький рівень розрахунків споживачів за відпущену електроенергію та складну ситуацію на ринку в умовах воєнного стану.

Також в Україні запроваджена нова модель функціонування ринку електроенергії. До того, функції єдиного покупця і продавця електроенергії в Україні виконувало ДП „Енергоринок". На момент запровадження вищевказаної нової моделі ринку, заборгованість ДП „Енергоринок" перед відповідачем становила близько 12 млрд. грн. При цьому, механізм погашення заборгованості на законодавчому рівні не врегульований. Все означене призвело до формування кризового стану енергетичної галузі, який із часом лише загострився. Станом на 31.10.22 прострочена заборгованість перед відповідачем дорівнює більше 29 млрд. грн. Отже, відповідач не мав можливості здійснити оплату у визначені договором строки внаслідок об`єктивних обставин, незалежних від відповідача.

Таким чином, відповідач просить: відмовити в задоволенні позову; в разі задоволення позову - надати відстрочку виконання рішення на післявоєнний час.

В додаткових поясненнях відповідач відмічає, що КМУ в зв`язку з військовою агресією рф, видано нормативно-правові акти, якими встановлено мораторій на виконання грошових зобов`язань за якими кредиторами є РФ. Фіноперації, пов`язані з оплатою за договорами поставки товарів виробництва РФ підлягають фінансовому моніторингу та мають високий ризик відмови від проведення такої фіноперації. На підставі означеного відповідач утворив спеціальну комісію щодо ризиків співпраці з учасниками в умовах воєнного стану, яка на підставі вищевказаних нормативно-правових актів, після проведення всіх перевірок, прийняла рішення про зупинення здійснення видаткових операцій в частині товару, країни походження РФ. Враховуючи, що товар за спірним договором походить з РФ, наявні підстави для зупинення його оплати. Отже в позові потрібно відмовити.

Матеріалами справи встановлено.

04.04.22 між ДП „НАЕК „Енергоатом" (відокремлений підрозділ „Хмельницька АЕС") (покупець) та ТОВ „Західприлад" (постачальник) укладено договір номер 53-124-01-22-17537, згідно якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною та по коду УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в специфікації № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Ціна товару згідно договору становить 72 490 грн., крім того ПДВ - 14 498 грн., всього 86 988 грн. (п. 4.1.).

Оплату за поставлений товар покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 60 днів з дати оформлення ярлика на придатний товар згідно СОУ НАЕК 038:2021 „Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП компанії" (п. 5.1.).

У випадку порушення строків оплати товару покупець на вимогу постачальника, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 0, 3 % річних від простроченої суми. Пеня за порушення строку оплати товару не нараховується (п. 8.4).

Договір підписано обома сторонами та скріплений їх печатками.

Додатками до договору є: додаток 1 - специфікація, де вказано найменування, виробника, код, ціну товару; додаток 2 - технічна специфікація.

З видаткової накладної від 21.06.22 номер 12 (покупець - ДП „НАЕК „Енергоатом" ВП „Хмельницька АЕС", постачальник - ТОВ „Західприлад", підстава - договір номер 53-124-01-22-17537 від 04.04.22р) вбачається, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар за договором на суму 86 988 грн. Накладна підписана обома сторонами та скріплена печатками.

07.07.22 оформлено ярлик на придатну продукцію номер Я-8-057/1-24 за договором номер 53-124-01-22-17537, а 19.07.22 - ярлик на придатну продукцію номер Я-8-057/2-24 за тим же договором.

Подано листи позивача, адресовані відповідачу: номер 2204/01 від 22.04.22, де позивач повідомляє, що продукція, яка поставляється по договору № 53-124-01-22-17537 від 04.04.22, а саме амперметр М42300 та перетворювачі вимірювальні Е842/1 куплені до 24.02.22 та являються продукцією складського зберігання; номер 2204/02 від 22.04.22 де відмічено, що позивач не веде співпрацю з такими країнами як білорусь та росія; номер 2704/02 від 27.04.22, де відмічено, що позивач немає можливості запропонувати аналогів продукції, яка постачається по договору номер 53-124-01-22-17537 від 04.04.22, а саме амперметрів М42300, перетворювачів вимірювальних Е842/1.

Надано також протокол засідання комісії щодо ризиків співпраці з учасниками / контрагентами в умовах воєнного стану номер 6 від 29.08.22, де відмічено, що комісією прийнято рішення в тому числі - зупинити здійснення видаткових операцій за договорами, укладеними з ТОВ „Західприлад" в частині товару, країною походження якого є рф.

В справі міститься претензія позивача, адресована відповідачу від 05.10.22 номер 0510/01 з вимогою погасити борг, який виник із договору на протязі 10 робочих днів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані ними письмові позиції та докази, давши їм оцінку в сукупності, суд врахував таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач уклали договір поставки, визначивши умови, права та обов`язки сторін, які є обов`язковими для них.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що позивач на виконання умов договору поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 86 988 грн., що підтверджується видатковою накладною № 12 від 21.06.22. При цьому, прийняття товару відповідачем за вищевказаною видатковою накладною підтверджується підписом та печаткою працівника складського господарства відповідача на вказаній накладній, яка відповідає всім законодавчим ознакам (Закон „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні") первинного бухгалтерського документа, який підтверджує проведення господарської операції.

Обов`язок оплати поставленого товару, відповідно до договору, виникає у відповідача протягом 60 днів з дати оформлення ярлика на придатний товар (п. 5.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи ярлики на придатну продукцію за договором, який є об`єктом дослідження в справі, оформлено 07.07.22 (на товар: амперметр М42300 100А 75 мВ постійного струму; мегометр ЄС0202/2-Г; щупи для мультиметра) та 19.07.22 (на товар: перетворювач вимірювальний змінного струму). Отже, оплата товару мала бути здійснена: 05.09.22 (кінцевий строк) за товаром по ярлику від 07.07.22 та 17.09.22 за товаром по ярлику від 19.07.22.

Проте, як вбачається з матеріалів справи оплата у вказаний вище строк, та станом на час розгляду справи не проведена. Докази оплати товару у справі відсутні.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що строк оплати товару пропущено (докази оплати відсутні), у відповідача виникла заборгованість, розмір якої підтверджується документально та становить 86 988 грн.

За таких обставин, позов, в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на наявність обставин (прийняття нормативно-правових актів на захист інтересів держави), в відповідності до яких він не може проводити спірну оплату товару, походження якого з Білорусії та РФ. При цьому, він заявив клопотання про відстрочку рішення на післявоєнний період.

Відповідач зазначає, що на виконання вищевказаних нормативно-правових актів створено комісію щодо ризиків співпраці з учасниками / контрагентами в умовах воєнного стану, якою прийнято рішення зупинити здійснення видаткових операцій за договорами, укладеними з ТОВ „Західприлад", в частині товару, країною походження яких є РФ.

Слід зазначити, що 09.04.22 КМУ прийнято постанову номер 426 „Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації", якою заборонено ввезення на митну територію України в митному режимі імпорту товарів з російської федерації. Пізніше, дане положення доповнено - товари, переміщення яких територією російської федерації здійснено транзитом, та товари, ввезені з російської Федерації, у тому числі товари походженням з третіх країн, можуть бути поміщені в митний режим імпорту, якщо їх ввезення в Україну здійснено до 24 лютого 2022 р. включно.

Листами від 22, 27.04.22 (до фактичної поставки, що за накладною відбулася 24.06.22, коли накладну підписав відповідач) позивач попередив відповідача, що: продукція за договором (який регулює спірні поставки) закуплена до 24.02.22 та є продукцією складського зберігання; позивач не веде співпрацю з Білорусією та Росією.

Враховуючи, що продукція за договором номер 53-124-01-22-17537 є складською та ввезена на територію України ще до діючої заборони, остання є такою, що може бути поміщена в митний режим імпорту, а тому підлягає оплаті. Також, зобов`язання про оплату продукції відповідач взяв на себе на підставі договору, укладеного вже в період воєнного стану, тому, при його укладенні відповідач мав би врахувати відповідні ризики (при наявності останніх відмовитися від укладення договору).

Крім того, не враховуються доводи відповідача відносно наявності обставин, які не залежали від його волі і які стали причиною неоплати, враховуючи таке. Обґрунтовуючи наявність вищевказаних обставин, відповідач зазначає, що невиконання договірних зобов`язань зумовлено вкрай важким фінансовим становищем відповідача, спричиненим законодавчим переходом до нових правил господарювання в умовах зміненого ринку електроенергії. Відповідач, внаслідок вищевказаних обставин недоотримав фінансування від своїх контрагентів, що в свою чергу стало причиною невиконання зобов`язання, що є предметом спору.

За ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно ст. 218 ГКУ у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Аналізуючи вищевказані законодавчі норми, невиконання своїх зобов`язань контрагентами відповідача та відсутність коштів в останнього (що покладено в основу відповідних обґрунтувань) не можуть вважатись надзвичайними і невідворотними обставинами, в силу прямого законодавчого виключення їх з числа останніх.

Разом з основним боргом позивач просить також стягнути пеню і річні.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відмічені положення дають можливість позивачу нарахувати річні за прострочення виконання зобов`язання. Проте, розмір процентів, як вказано в названій статті має бути той, який вказано у договорі. В позовній заяві позивач вказав про нарахування ним трьох відсотків річних. У п. 8.4. договору відмічено, що в випадку прострочення строків оплати товару покупець сплачує 0,3% річних. Крім того, заявляючи вимоги про річні, позивач, у той же час, не надав розрахунку останніх. Таким чином, заявлений розмір річних жодним чином не підтверджений. Тому, у задоволенні даних вимог потрібно відмовити.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Дані положення законодавства свідчать про те, що пеня є договірним способом забезпечення зобов`язань, а тому, передумовою стягнення даної санкції є наявність відповідної умови договору відносно її застосування.

За таких обставин, вимоги відносно пені також задоволенню не підлягають, оскільки в п. 8.4. договору прямо вказано, що пеня за порушення строку оплати товару не нараховується.

Відстрочення виконання рішення, про яке просить відповідач не може бути задоволено, оскільки, як вбачається з спірних відносин, оплата товару мала бути здійснена ще в вересні минулого року, тобто право позивача на отримання оплати товару вже відтерміновано на шість місяців. При цьому, позивач, як і відповідач також здійснює господарську діяльність, і неотримання ним належних платежів у передбачені строки впливає на ефективність такої діяльності та належне виконання грошових зобов`язань перед третіми особами.

Судові витрати покладаються на відповідача у повній мірі виходячи з правил, визначених ч. 9 ст. 129 ГПКУ.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Державне підприємство "НАЕК "Енергоатом" (30100 Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Західпридад" (79008, Львівська обл., м. Львів, Площа Ринок, 39, ) 86 988 грн. (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім грн. 00 коп.) заборгованості та 2 481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн. 00 коп.) судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Суддя Ю.В. Гладюк

Повний текст рішення складено 12.04.23.

Віддрук / напр. 3 прим:

1 - до справи

2 - позивачу (ІНФОРМАЦІЯ_1)

3 - відповідачу (ІНФОРМАЦІЯ_3)