РІШЕННЯ

м. Київ

21.03.2023Справа № 910/13970/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання П`янковської Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/13970/22

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (ідентифікаційний код: 40121452; вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116)

до державної установи "Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України" (ідентифікаційний код: 02011870; вул. Зоологічна, 3, м. Київ, 03680)

про стягнення 180 981,87 грн,

за участю представників:

позивача: Бернацька О.В. (довіреність від 04.08.2022 №04/08-2022/1);

відповідача: Ходацький С.Ю. (адвокат, довіреність від 31.01.2023 №49).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до державної установи "Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України" (далі - відповідач, Інститут) про з відповідача пені за несвоєчасну оплату за договором постачання природного газу на обмежений період /з 01.11.2021 по 31.03.2022/ у розмірі 102 937,22 грн, 3 % річних - 8 805,06 грн, інфляційні втрати - 69 239,59 грн за період прострочення з 03.05.2022 по 27.09.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за угодою в частині своєчасного і повного розрахунку .

Вимога про сплату заборгованості від 18.05.2022 №119/4.3-6229-2022 остаточно оплачена 27.09.2022

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі №910/13970/22; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

09.01.2023 відповідач подав суду відзив на позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

20.01.2023 позивач подав суду клопотання про розгляд в порядку загального позовного провадження у зв`язку з повідомленням відповідача про укладення договорів постачання природного газу постачальником «останньої надії» 57/2022 та 58/2022 від 14.06.2022 в редакції , яку позивач не узгоджував, не підписував та яка є незаконною. Крім того, вказує, що не просив суд здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Дана справа через наведені обставини має велике значення для позивача.

Також, 20.01.2023 позивач подав суду відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2023 задоволено заяву Товариства про розгляд справи №910/13970/22 за правилами загального позовного провадження, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 14.02.2023.

02.02.2023 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив і заяву про надання суду оригіналів документів.

Підготовче засідання 14.02.2023 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2023 повідомлено сторони про призначення підготовчого засідання на 09.03.2023.

Суд протокольної ухвалою від 09.03.2023 постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 21.03.2023.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив повністю.

Суд, заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 21.03.2023 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено з урахуванням строку перебування судді у відпустці.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариство відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензійне постачання природного газу.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р позивача визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

Постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу (пункт 26 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу»).

26.10.2021 набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 №809 і від 9 грудня 2020 № 1236» (далі - Постанова КМУ №1102).

Пунктом 2 Постанови КМУ №1102 визначено зобов`язання акціонерного товариства «Магістральні газопроводи України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника «останньої надії» обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

У відповідності до положень пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику «останньої надії» через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача. Зазначена інформація надається через інформаційну платформу, за допомогою відправки повідомлення на поштову скриньку постачальника останньої надії в інформаційній платформі дані скриньки g_mail_plr.

Відповідач є бюджетною установою у розумінні Бюджетного кодексу України.

Як вказує позивач у позовній заяві, у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем об`єми природного газу, спожитого відповідачем у спірному періоді (листопад 2021 року по березень 2022) автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства, і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Позивач вказує, що ним було поставлено відповідачу газ, вартість якого була оплачена з прострочення, а саме 28.09.2022.

Враховуючи прострочення оплати, Товариство нарахувало та просило суд стягнути з Інституту 102 937,22 пені, 8 805,06 грн 3 % річних та 69 239,59 грн інфляційних втрат.

У свою чергу, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на укладення 14.06.2022 типових договорів постачання природного газу постачальником «останньої надії» № 57/2022 і № 58/2022 (далі - Договори); отримання актів від Товариства лише 09.09.2022 та оплату їх у визначений Договорами строк.

Після отримання 09.09.2022 актів приймання-передачі природного газу було здійснено оплату в т.ч. і за період вказаний в актах від 01.02.2022 №1725 на суму 197 807,30 грн; від 01.03.2022 №3894 на суму 151 824,30 грн; від 01.04.2022 №5701 на суму 234 181,42 грн.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до пункту 3 глави 1 Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

У пункті 5 глави 1 Правил постачання природного газу зазначено, що діючий постачальник - постачальник природного газу, до Реєстру споживачів якого включений cпоживач у відповідному періоді постачання; новий постачальник - постачальник природного газу, з яким споживач, що має діючого постачальника, уклав договір постачання природного газу та який буде здійснювати постачання природного газу у періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальником; реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку закріплені в інформаційній платформі Оператора ГТС за певним постачальником у розрахунковому періоді.

Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами (частина перша статті 12 Закону України «Про ринок природного газу»).

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Судом встановлено, що сторонами Договори були укладені в результаті процедури закупівлі, проведеної у відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до умов Договорів термін надання послуг визначено позивачем і відповідачем з 01 січня до 28.02.2022 (Договір №57/2022) та з 01.03.2022 до 31.03.2022 (Договір №58/2022).

Зі змісту умов Договорів вбачається, що сторони узгодили, що оплата за спожитий газ здійснюється на підставі актів приймання-передачі природного газу до 20 числа місяця, наступного за газовим місяцем (місяцем поставки газу).

Відповідач отримав від позивача 09.09.2022 такі акти приймання-передачі природного газу: від 01.02.2022 №1725 на суму 197 807,30 грн; від 01.03.2022 №3894 на суму 151 824,30 грн; від 01.04.2022 №5701 на суму 234 181,42 грн.

Водночас у Акті включено і попередній період - листопад - грудень 2021 року.

Доказів вручення / надсилання Актів за такий період раніше від 09.09.2022 суду не надано.

Доказів протилежного суду не подано.

Враховуючи умови укладених позивачем і відповідачем Договорів лише після отримання вказаних актів (09.09.2022) у Інституту виникло зобов`язання здійснити оплату спожитого газу.

На виконання умов Договорів у визначений сторонами строк, відповідач 28.09.2022 оплатив позивачу отриманий за вказаними вище актами природний газ.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Оскільки, відповідач здійснив оплату у визначений Договорами строк, не допустивши прострочення, то відсутні підстави для нарахування та стягнення 3 % річних, інфляційних втрат і пені, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Сторони врегульовують правовідносин згідно Договорів №57/2022 і №58/2022.

Укладення договору газопостачання, зокрема бюджетною установою, як споживачем споживачем, є обов`язком з метою врегулювання взаємних прав та обов`язків, забезпечення надійного та безперебійного постачання обсягів теплової енергії відповідно до погоджених умов та законодавства.

Укладення спірного договору є обов`язковим для сторін на підставі закону.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Невизнання позивачем Договорів №57/2022 і №58/2022, в т.ч. і з підстав зміненого на його думку змісту договорів, суперечить його попередній поведінці - договори укладені за результатами проведених процедур закупівлі, договори оприлюднені в системі, оригінали з відповідними підписами уповноважених осіб та відбитками печаток юридичних осіб сторін договору оглянуті судом.

Водночас слід погодитись з доводами відповідача, що в силу приписів ст.3, 43 Закону України «Про державні закупівлі» договір приєднання є нікчемним, якщо він укладений бюджетною установою до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі.

Що ж до решти доводів і тверджень сторін, то слід вказати таке.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників процесу та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки до яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, у задоволенні позову слід відмовити.

За приписами частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 130, 231, 233, 236, 237, 238, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У позові товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до державної установі "Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної академії медичних наук України" про стягнення 180 981,87 грн відмовити повністю.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.04.2023.

Суддя Ігор Курдельчук