ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" березня 2023 р. №1 м. Черкаси справа № 10/1020

Вх.суду №3774/23 від 07.03.2023

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., із секретарем судового засідання Садоновою А.Р.,

у судове засідання не з`явились: ліквідатор банкрута, представники від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду заяву від 06.03.2023 №10/1020/172

заявника, боржника у особі ліквідатора банкрута,

про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди та про здійсенння і відшкодування витрат арбітражного керуючого

у справі за заявою

ініціюючого кредитора, Управління Пенсійного фонду України в Кам`янському районі,

до боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої",

про банкрутство юридичної особи,

УСТАНОВИВ:

1. Арбітражний керуючий Голінний А.М. подав до суду клопотання від 06.03.2023 №10/1020/172 з вимогами: затвердити звіт від 28.02.2023 №10 про нарахування і виплату грошової винагороди за період з 01.09.2022 до 28.02.2023 на суму 120 000,00 грн.; затвердити звіт від 28.02.2023 №9 про здійснення та відшкодування витрат ліквідатора банкрута за період з 01.09.2022 до 28.02.2023 на суму 2 692,00 грн..

2. Учасники провадження у справі про банкрутство боржника були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак участі своїх представників у судовому засіданні не забезпечили, про причини неявки до суду не повідомили.

Явка учасників справи обов`язковою не визнавалась.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами без участі учасників справи, які не з`явились.

3. При вирішенні поданої на розгляд заяви судом застосовуються положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст.233 ГПК України у судовому засіданні приєднано до матеріалів справи вступну та резолютивну частини судового рішення.

4. Дослідивши наявні у справі докази суд встановив наступне.

Ухвалою суду від 27.05.2010 порушено провадження у справі про банкрутство боржника. Постановою суду від 08.06.2010 боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою суду від 24.12.2014 призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Голінного А.М..

Ухвалами суду: від 25.06.2015 установлено щомісячний розмір грошової винагороди ліквідатора банкрута два мінімальних розміри заробітної плати; від 14.04.2020 №2 визначено з 21.10.2020 основну грошову винагороду арбітражного керуючого за кожний місяць виконання повноважень ліквідатора банкрута три розміри мінімальної заробітної плати.

У період з 01.09.2022 до 28.02.2023 арбітражний керуючий Голінний А.М. здійснював повноваження ліквідатора банкрута.

Згідно зі звітом від 28.02.2023 №10 про нарахування і виплату грошової винагороди за період з 01.09.2022 до 28.02.2023 ліквідатором банкрута нараховано суму 120 000,00 грн., виплату якої не здійснено.

Згідно зі звітом від 28.02.2023 №9 про здійснення та відшкодування витрат ліквідатора банкрута за період з 01.09.2022 до 28.02.2023 ліквідатором банкрута фактично здійснено витрат на суму 2 692,00 грн., які за рахунок майна боржника не відшкодовано.

5. Розмір грошової винагороди підтверджується розрахунком.

Розмір понесених витрат підтверджується первинними бухгалтерськими документами (а.с.24 т.8).

6. Рішення про схвалення вищевказаних звітів комітетом кредиторів прийнято не було.

Так, 28.02.2023 відбулися збори комітету кредиторів (протокол №23), на яких представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області заперечив проти схвалення звітів арбітражного керуючого з тих підстав, що відповідно до законодавства не передбачено коштів з бюджету Фонду соціального страхування на відшкодування винагороди арбітражному керуючому і що відшкодування основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого за рахунок управління згідно з Бюджетним кодексом України буде кваліфікуватись як нецільове використання бюджетних коштів.

7. Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення його в дію (21.10.2019) подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.1, 2, 4, 6 ст.30 Кодексу:

арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду (…);

розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (…);

право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень (…);

витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг;

звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором;

звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Відповідно до ч.4 ст.61 Кодексу ліквідатор не менш як один раз на місяць подає комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансовий стан і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та під час проведення ліквідаційної процедури, про використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів.

Ухвалою суду від 04.10.2022 у цій справі: продовжено строк здійснення ліквідації боржника та подання ліквідатором банкрута суду відомостей щодо проведення ліквідаційної процедури до 08.03.2023; зобов`язано ліквідатора банкрута до закінчення строку у разі неможливості завершення ліквідаційної процедури подати суду звіт про проведення ліквідаційної процедури за період з дня винесення цієї ухвали (…); звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат (з розрахунками, доказами і їх переліком).

7. Аналізуючи установлені у справі обставини та вищевказані норми чинного законодавства суд приходить до таких висновків.

7.1.Згідно із ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

При цьому відмову від оплати винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить статті 43 Конституції України (висновки у п.30 постанови Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №902/626/20).

Згідно із ст.6 Закону України "По оплату праці", ст.96, 97 Кодексу законів про працю України системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Згідно із ч.1 ст.30 Кодексу арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, керуючий реструктуризацією, керуючий реалізацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Тобто оплатність виконання функцій арбітражного керуючого установлена законом і вона є ідентичною по своїй суті до тієї оплати, яка передбачена Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України "По оплату праці" за виконання будь-якої роботи працівником. Особливості системи оплати послуг арбітражного керуючого визначені Кодексом і будь-якими іншими актами безпосередньо не регулюються. Будь-яких актів, які передбачають "відрядну або іншу систему" оплати послуг арбітражного керуючого немає, як і не передбачено законом можливості укладення будь-якого договору з арбітражним керуючим на оплату його послуг.

З аналізу цих актів суд приходить до висновку, що оплата послуг арбітражного керуючого є аналогічною до погодинної оплати та здійснюється за весь час виконання ним своїх обов`язків з моменту призначення і до моменту його звільнення. Тому ні комітетом кредиторів, ні судом не може бути унормовано право на отримання грошової винагороди арбітражним керуючим залежно від обсягу, кількості чи й будь-яких інших "вимірних" показників виконаної роботи. Єдиним "вимірним" показником його роботи є оцінка його дій (бездіяльності) як належних чи неналежних, яка здійснюється комітетом кредиторів та судом.

Право вимоги у арбітражного керуючого на грошову винагороду виникає не з підстав погодження (схвалення) звіту комітетом кредиторів, а з підстав закінчення відповідного місяця (абз.5 ч.2 ст.30 Кодексу). Право на відшкодування витрат арбітражного керуючого виникає після надходження коштів на рахунок боржника (абз.2-4 ч.3 ст.61 Кодексу).

Разом з тим, якщо дії (бездіяльність) арбітражного керуючого були неналежними, то вони можуть не підлягати оплаті повністю чи частково, але ці обставини підлягають доказуванню в суді. Схвалення звіту арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат комітетом кредиторів і забезпеченим кредитором (стосовно заставного майна) та наступне його затвердження судом виступають засобом здійснення контролю за діяльністю арбітражного керуючого та за нарахуванням і виплатою відповідних коштів. Зокрема, для того, щоб комітет кредиторів міг контролювати і оцінювати діяльність арбітражного керуючого та понесені ним витрати, законом передбачено обов`язок арбітражного керуючого не менш як один раз на місяць подавати комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансовий стан і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та під час проведення ліквідаційної процедури, про використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів (ч.4 ст.61 Кодексу) і не менше одного разу на два місяці звітувати про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення і відшкодування його витрат на засіданнях зборів комітету кредиторів (абз.1 ч.6 ст.30 Кодексу). Цим обов`язкам арбітражного керуючого кореспондує передбачене законом право комітету кредиторів (члена комітету кредиторів чи й будь-якого кредитора) реагувати на незаконну чи неналежну поведінку арбітражного керуючого.

Так, передбаченим Кодексом засобом припинення нарахування грошової винагороди арбітражного керуючого є лише ухвала суду про відсторонення його від виконання повноважень (ч.4 ст.28 Кодексу), а комітет кредиторів має контролювати та оцінювати належність виконання арбітражним керуючим своїх повноважень через звіти ліквідатора банкрута (ч.4 ст.61 Кодексу). Невиконання цих обов`язків є для кредиторів (членів комітету кредиторів) підставою негайно реагувати на незаконні дії чи бездіяльність арбітражного керуючого шляхом їх оскарження (ч.3 ст.60, ч.6 ст.61 Кодексу), в тому числі заявляти вимоги про припинення його повноважень чи про відмову у затвердженні, виплаті грошової винагороди та у відшкодуванні витрат.

7.2. Протокол засідання комітету кредиторів від 28.02.2023 №23 не містить будь-яких заперечень щодо відсутності правових підстав визначення розміру грошової винагороди та витрат ліквідатора банкрута, тобто не спростовує поданих ліквідатором банкрута доказів, правомірність вимог та правильність розрахунків; доказів обставин про те, що здійснення витрат безпосередньо не пов`язане з виконанням повноважень у справі про банкрутство, що сума витрат перевищує регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг не наведено.

Також кредиторами не ініціювалось та судом не вирішувалось питання щодо неналежного виконання ліквідатором банкрута своїх обов`язків ні за весь період, ні у окремих його частинах.

7.3. У звітах ліквідатора банкрута та у поданому до суду клопотанні про їх затвердження питання про джерела погашення грошової винагороди і витрат та про стягнення цих коштів з кредиторів, зокрема, з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, не порушується.

Оскільки заперечення кредитора є загальними, неконкретними і не підтвердженими доказами, то вони відхиляються судом.

7.4. Комітет кредиторів не має права ухилятися від розгляду питання схвалення звітів арбітражного керуючого про грошову винагороду і витрати (як це мало місце у даному випадку з огляду на те, що члени комітету кредиторів утримались від голосування), оскільки праву арбітражного керуючого на їх схвалення кореспондує обов`язок комітету кредиторів розглянути звіти і або схвалити їх, або відмовити у їх схваленні (чи схвалити їх частково) з обов`язковим викладенням мотивів, доказів та розрахунків надалі ці звіти арбітражного керуючого та рішення комітету кредиторів обов`язково стають предметом розгляду судом.

7.5. Враховуючи, що розрахунок грошової винагороди судом перевірений та є вірним, що заперечення кредиторів щодо вірності математичного розрахунку суми та доказів, якими вона підтверджується відсутні, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М., від 06.03.2023 №10/1020/172 задовольнити повністю. Затвердити:

звіт ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М., від 28.02.2023 №10 про нарахування і виплату грошової винагороди за виконання обов`язків ліквідатора банкрута за період з 01.09.2022 до 28.02.2023 на суму 120 000,00 грн., виплату якої не здійснено;

звіт ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М., від 28.02.2023 №9 про здійснення та відшкодування витрат за період з 01.09.2022 до 28.02.2023 на суму 2 692,00 грн., які за рахунок майна боржника не відшкодовано.

Ухвала суду набрала законної сили 10.04.2023. Ухвала суду може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду через суд першої інстанції в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 10.04.2023.

Направити цю ухвалу ліквідатору банкрута, членам комітету кредиторів (2).

С у д д я Хабазня Ю.А.

Я-4