ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"07" квітня 2023 р. Справа № 921/642/22

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 04.04.2023 (вх.ЗАГС №0105/1046/23 від 05.04.2023)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.02.2023 (повний текст - 29.03.2023, суддя Боровець Я.Я.)

у справі № 921/642/22

за заявою ОСОБА_1 , с.Різдвяни Теребовлянського району Тернопільської області

про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 07.02.2023 у справі №921/642/22 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 статті 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з пп. 7 п.2 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 684 грн.

Отже, судовий збір за подання апеляційної скарги у даній справі складає 2 684 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, до останньої скаржником не додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у даній справі.

Водночас, в апеляційній скарзі апелянт просить звільнити його від сплати судового збору, покликаючись на те, що він звернувся до суду із заявою про неплатоспроможність, що на думку скаржника, завідомо свідчить про відсутність грошових коштів на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Розглянувши зазначене клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Обгрунтовуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, апелянт покликається на п.1 ч.1 вказаної статті Закону та додав до матеріалів апеляційної скарги довідку «Форми ОК-7» Пенсійного фонду України від 01.12.2022, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 01.12.2022. Проте, аналізом вказаних документів встановлено, що такі містять відомості про доходи апелянта за період з 2021 року по 2022 рік включно, та не містять відомостей за 2023 рік, а тому не розцінюються, як належні докази, що підтверджують наявність обставин для звільнення від сплати судового збору за вказаних підстав.

Окрім цього, апеляційний суд зазначає, що апелянт у даній справі не є позивачем, натомість є заявником у справі про власну неплатоспроможність, що виключає підстави для застосування вказаної норми у даній справі.

При цьому, апелянт не належить до категорій осіб вказаних у п.2. ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Щодо третьої умови, визначеної у п. 3 ч. 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», то законодавець визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

В даному випадку справа №921/642/22 до вищевказаних категорій справ не належить.

Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору є вичерпним.

Більше того, апеляційним судом встановлено, що при зверненні до суду із заявою про відкриття провадження у даній справі про власну неплатоспроможність, апелянтом сплачено 19300 грн на авансування витрат арбітражного керуючого, що підтверджується копією платіжної квитанції від 17.11.2022 та спростовує доводи апелянта про неможливість сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі з покликанням на довідку «Форми ОК-7» Пенсійного фонду України від 01.12.2022, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 01.12.2022.

Таким чином, заявником не доведено наявність обставин, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі "Kniat v. Poland"; пункти 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі "Jedamski and Jedamska v. Poland").

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору, а тому дане клопотання не підлягає задоволенню.

Необхідно зазначити, що відмова у задоволенні клопотанні про звільнення від сплати судового збору у цій справі не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Саме по собі посилання скаржника на неможливість сплатити судовий збір у зв`язку з негативним фінансовим станом та зверненням із заявою про неплатоспроможність останнього, а також запровадженням на всій території України воєнного стану за Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 не є підставою для звільнення від сплати судового збору в силу приписів ст.8 Закону України "Про судовий збір".

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга подана з порушенням вимог, встановлених п.2 ч.3 ст. 258 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржником не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України, що відповідно до вимог статті 260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 04.04.2023 (вх.ЗАГС №0105/1046/23 від 05.04.2023) на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.02.2023 у справі №921/642/22 залишити без руху.

3. Апелянту усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: надати (надіслати) докази сплати та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету судового збору у розмірі 2684,00 грн - протягом 10 днів з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, але не пізніше - 19.04.2023.

4. Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог цієї ухвали, апеляційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. Матущак