ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" квітня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/258/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

Розглянувши заяву від 29.03.2023 ОСОБА_1 , м. Мукачево Закарпатської області

про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у Приватному підприємстві «Галс-М», заборони останньому та учасникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження корпоративних прав, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо ПП «Галс-М» та заборони іншим особам (в тому числі державним реєстраторам, нотаріусам) вчиняти дії щодо предмета спору

долучену до позовної заяви

у справі № 907/258/23

за позовом ОСОБА_1 , м. Мукачево Закарпатської області

до відповідача Приватного підприємства «Галс-М», с. Солочин Закарпатської області

про визнання недійсними рішень загальних зборів, договорів купівлі-продажу та скасування записів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся 29.03.2023 до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача Приватного підприємства «Галс-М», в якому просить:

- визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Приватного підприємства "ГАЛС-М" від 30 червня 2020 року та всі наступні рішення загальних зборів учасників Приватного підприємства «Галс-М»;

- скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань № 6001036 від 01 липня 2020 року щодо зміни розміру статутного капіталу(пайового фонду; складу або інформації про засновників, внесений приватним нотаріусом Гуледза А.Г.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 50 % частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Галс-М» від 03 липня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу А.Г. Гуледза, зареєстрованому в реєстрі за №1302, 1303;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 50 % частки в статутному капіталі Приватного підприємства «Галс-М» від 03 липня 2020 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що засвідчений приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу А.Г. Гуледза, зареєстрованому в реєстрі за №1310;

- скасувати запис в Реєстрі № 7001036 від 08 липня 2020 року щодо зміни місця знаходження юридичної особи; зміна складу або інформації про засновників. внесений приватним нотаріусом Гуледза А.Г.;

- скасувати запис в Реєстрі № 8001036 від 08 липня 2020 року щодо зміни інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою; зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи; зміна фізичних осіб або змін відомостей про фізичних осіб-платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо, внесений приватним нотаріусом Гуледза А.Г.;

- скасувати запис в Реєстрі № 009001178 від 29.03.2021 року щодо державної реєстрації змін видів економічної діяльності юридичної особи; зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника(контролера); зміна складу засновників(учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи; зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесеннями змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесений приватним нотаріусом Гуледза А.Г.;

- скасувати запис в Реєстрі № 010001178 від 05 жовтня 2021 року щодо зміни кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника(контролера), внесений приватним нотаріусом Гуледза А.Г.

Одночасно з поданням позову позивач звернувся до господарського суду із заявою від 29.03.2023 про забезпечення позову до набрання рішенням законної сили шляхом:

- накладення арешту на корпоративні права що є предметом позову, а саме: корпоративні права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- заборони Приватному підприємству «Галс-М» та учасникам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження корпоративних прав, вчинення будь-яких реєстраційних дій на підставі Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»;

- заборони іншим особам (в тому числі державним реєстраторам та нотаріусам, які вчиняють реєстраційні дії) вчиняти дії щодо предмета спору Приватного підприємства «Галс-М».

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/258/23 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.04.2023 заяву про забезпечення позову, подану позивачем ОСОБА_1 разом з позовною заявою у справі №907/258/23 передано для розгляду судді Лучко Р.М.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що у випадку задоволення позову, визнання недійсними рішень загальних зборів та скасування проведених реєстраційних дій, власником корпоративних прав в ПП «Галс-М» знову буде ОСОБА_1 який був власником до проведення реєстраційних дій в червні-липні 2020 року.

Вказує, що процес розгляду позову заявленого ОСОБА_1 тривалий в часі, в той же час відчуження та/або вихід збільшення статутного капіталу, зменшення статутного капіталу проводиться на підставі рішення загальних зборів учасників шляхом внесення відповідних змін до реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Впливати на прийняття рішень на цих зборах Позивач жодним чином не може як і на внесення цих відомостей до державного реєстру, в той же час зміни до складу учасників та їх часток призведуть до неможливості поновити порушене право ОСОБА_1 на участь у Приватному підприємстві «Галс-М».

Пояснює, що підставами для вжиття заходів є ймовірна можливість з боку фактичних бенефіціарних власників ПП «Галс-М» здійснити дії щодо відчуження корпоративних прав задля збереження контролю над виробництвом з розливу мінеральної води з родовища Поляна-Оленівське та про такі дії свідчить досудове провадження в кримінальній справі, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000157 від 19.08.2022 року щодо посадових осіб ПП «Галс-М» за ст. 205-1 ч.2. та підозри щодо рейдерського захоплення Приватного підприємства «Галс-М».

За позицією позивача, вжиття заходів забезпечення позову як накладення арешту на корпоративні права, які належать в рівних долях ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відповідача є такими, що достатньо обґрунтовані з позиції того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У даному випадку суд не вбачає необхідності здійснення виклику учасників справи для з`ясування додаткових обставин, з огляду на вказані заявником підстави та спосіб забезпечення позову, а також зважаючи на процесуально стислі строки розгляду заяви.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення на цій стадії судового процесу, виходячи з такого.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, зокрема, шляхом заборони проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору, здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору (пункти 1, 4 частини 5 статті 137 ГПК України).

Згідно з ч. 10 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі № 753/22860/17).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 08.09.2020 року у справі № 910/1261/20, від 25.09.2020 року № 921/40/20).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 916/1572/19).

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.12.2020 року у справі № 911/1111/20).

Статтею 1291 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Якщо позивач звертається до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Наведена правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України). Співмірність, зокрема передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №910/17014/20 та від 28.07.2021 у справі №910/3704/21).

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначити обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (пункт 8.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Як встановлено судом, предметом позову у даній справі позивачем визначено визнання недійсними рішень загальних зборів, договорів купівлі-продажу та скасування записів.

Таким чином, з огляду на обставини справи, суд враховує, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на подальшу неможливість захисту порушеного права позивача.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас, заявником (позивачем у справі) не долучено жодних доказів, які б свідчили про вчинення певних дій чи про наявність наміру відповідача або учасників відповідача здійснити будь-які дії щодо відчуження корпоративних прав в ПП «Галс-М» чи звернення до суб`єктів державної реєстрації із заявами про вчинення реєстраційних дій щодо приватного підприємства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що виключає в даному випадку можливість вжиття такого виду забезпечення позову як:

- заборона Приватному підприємству «Галс-М» та учасникам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження корпоративних прав, вчинення будь-яких реєстраційних дій на підставі Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»;

- заборона іншим особам (в тому числі державним реєстраторам та нотаріусам, які вчиняють реєстраційні дії) вчиняти дії щодо предмета спору Приватного підприємства «Галс-М».

Заявником не надано будь-яких доказів, які б підтверджували твердження, що відповідачем чи його учасником можуть бути вчинені дії/прийняті рішення, пов`язані з спірними корпоративними правами, а також не зазначено яким чином таке ймовірне відчуження істотно ускладнюватиме чи унеможливить ефективний захист прав та інтересів позивача за даним позовом, де предметом спору визначено визнання недійсними рішень загальних зборів, договорів купівлі-продажу та скасування записів.

В той же час, звернення самого ж позивача до правоохоронних органів із заявою про ймовірне вчинення кримінального правопорушення (про що свідчить долучений до заяви про забезпечення позову витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.08.2022) не свідчить і не може свідчити про вжиття відповідачем та/або його учасниками зазначених позивачем у заяві про забезпечення позову дій з відчуження корпоративних прав чи ймовірність вжиття таких заходів відповідачем/його учасниками.

Також, суд зазначає, що з огляду на зміст порушеного права, за захистом якого позивач звернувся до суду, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права не узгоджується з предметом та підставами позову; позовні вимоги у цій справі не стосуються безпосередньо повернення чи витребування корпоративних прав на користь позивача, тобто не мають майнового характеру, за наявності яких суд міг би забезпечити позов шляхом накладення арешту, а відтак, накладення арешту на корпоративні права що є предметом позову, а саме: корпоративні права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є співмірним заходом забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами немайнового характеру.

Висновки господарського суду за результатами розгляду заяви про забезпечення позову.

В силу положень частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення конкретного позову, та на які така сторона посилається.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що існують дійсні обставини, які вказують на реально існуючу загрозу у поновленні чи утрудненні в поновленні законних прав та інтересів за захистом яких позивач звернувся до суду, а доводи ОСОБА_1 ґрунтуються на припущеннях наявності фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів забезпечення позову, про застосування яких просить позивач в контексті спірних правовідносин, котрі не підтверджено документально.

За таких обставин, слід дійти висновку, що оскільки подана заява про забезпечення позову не містить достатньо обґрунтованих мотивів та посилань на докази; не містить належних доказів, на підставі яких суд може дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності, адекватності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб, тому на даній стадії судового процесу суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову, з огляду на заявлений предмет позову та норми ст.137 ГПК України.

Частиною 6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 13, 14, 15, 74, 86, 136-140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 без номеру від 29.03.2023 про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на корпоративні права що є предметом позову, а саме: корпоративні права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- заборони Приватному підприємству «Галс-М» та учасникам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження корпоративних прав, вчинення будь-яких реєстраційних дій на підставі Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»;

- заборони іншим особам (в тому числі державним реєстраторам та нотаріусам, які вчиняють реєстраційні дії) вчиняти дії щодо предмета спору Приватного підприємства «Галс-М».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 05 квітня 2023 року.

Суддя Р.М. Лучко