ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року

м. Київ

Cправа № 910/13909/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г.,

суддів: Банаська О. О., Білоуса В. В.

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

учасники справи:

представник ліквідатора ТОВ "Реколсен" арбітражного керуючого Петровської Н. А. - Різник О. Ю.,

представник ТОВ "Беллус УА" - Федорова С. В.,

представники ЗАТ "Беллюс Фирніче" та Андреса Лумі - в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Реколсен" - арбітражного керуючого Петровської Наталії Андріївни та Товариства з обмеженою відповідальністю "Беллус УА"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022

у складі колегії суддів: Грека Б.М. (головуючого), Полякова Б.М., Гарник Л.Л.

у справі № 910/13909/20

за заявою Закритого акціонерного товариства "Беллюс Фирніче"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Реколсен"

про банкрутство

На розгляд Суду постало питання наявності підстав для покладення солідарної відповідальності на керівника боржника у зв`язку з не зверненням у місячний строк до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності.

ВСТАНОВИВ

Обставини справи

1. Судом першої інстанції встановлено, що Закрите акціонерне товариство "Беллюс Фирніче" (далі - ЗАТ "Беллюс Фирніче") постачало Товариству з обмеженою відповідальністю "Пуулукс" (яке у подальшому змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "Реколсен" (далі - ТОВ "Реколсен"), що підтверджується витягом із даними з ЄДРПОУ) протягом 2015-2019 років меблеву продукцію відповідно до рахунків, в яких зазначено асортимент продукції, вартість та кінцевий строк оплати, специфікацій, в яких зазначено асортимент продукції, списків упакування, в яких зазначено асортимент продукції, яка була передана заявником для перевезення, міжнародних товарно-транспортних накладних та сертифікатів руху та відривних листків книжок МДП із відмітками про проходження товару через митний контроль.

2. Відповідно до рахунків № А169872 від 27.09.2017, № А172172 від 10.11.2017, № А173446 від 01.12.2017, № А174634 від 21.12.2017, № А174683 від 22.12.2017, № А182199 від 03.05.2018, № А184989 від 12.07.2018, № А186055 від 06.08.2018, № А186372 від 10.08.2018, № А187432 від 30.08.2018, № А188751 від 24.09.2018, № А188991 від 28.09.2018, № А191073 від 09.11.2018, № А191672 від 21.11.2018, № А192634 від 11.12.2018, № А193229 від 20.12.2018, № А194587 від 25.01.2019, № А195323 від 08.02.2019, № А196739 від 07.03.2019, № А197295 від 20.03.2019, № А198167 від 05.04.2019, № А199789 від 10.05.2019, № А201315 від 13.06.2019, № А202249 від 11.07.2019, № А203585 від 16.08.2019, № А204637 від 06.09.2019, № А206033 від 04.10.2019, № А207276 від 31.10.2019, № А207851 від 12.11.2019, № А208731 від 28.11.2019, № А209214 від 09.12.2019, № А209291 від 10.12.2019 та № А209457 від 13.12.2019 заявником поставлено ТОВ "Реколсен" продукцію, що підтверджується доданими до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство специфікаціями, списками упакування, міжнародними товарно-транспортними накладними та сертифікатами руху.

3. У свою чергу, ТОВ "Реколсен" зобов`язання за вищевказаними рахунками на загальну суму 663 319,14 євро виконані не були, що в еквіваленті згідно з курсом НБУ на 11.09.2020 (дата подачі заяви) становить 21 868 769,73 грн.

4. 20.07.2020 листом № 20/07-2020 ТОВ "Пуулукс" (яке у подальшому змінило назву на ТОВ "Реколсен") повідомило заявника, що у товариства є заборгованість перед ЗАТ "Беллюс Фирніче", однак боржник не може її погасити через скрутний фінансовий стан, запропоновано розглянути можливість погашення боргу шляхом передачі товару, який є на складі.

5. Судом першої інстанції також встановлено, що з грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Беллус УА" (далі - ТОВ "Беллус УА") постачало на ім`я ТОВ "Пуулукс" (теперішня назва - ТОВ "Реколсен") меблеву продукцію марки "bellus".

6. Поставка продукції відбувалася згідно з рахунками, в яких зазначено вартість поставленого товару, видатковими накладними, в яких зазначено асортимент та вартість товару, якими підтверджується факт отримання товару боржником, товарно-транспортними накладними, в яких зазначено асортимент вантажу (товару), які підтверджують отримання товару боржником від перевізника.

7. На підтвердження заявленої заборгованості, ТОВ "Беллус УА" було долучено до заяви з кредиторськими вимогами копії наступних документів: видаткова накладна № 13 від 10.02.2020, видаткова накладна № 23 від 12.03.2020, видаткова накладна № 24 від 12.03.2020, видаткова накладна № 26 від 20.03.2020, видаткова накладна № 27 від 20.03.2020, видаткова накладна № 27 від 20.03.2020, видаткова накладна № 28 від 20.03.2020, видаткова накладна № 29 від 20.03.2020, видаткова накладна № 33 від 20.03.2020, видаткова накладна № 30 від 30.03.2020, видаткова накладна № 32 від 02.04.2020, видаткова накладна № 34 від 06.04.2020, видаткова накладна № 35 від 08.04.2020, видаткова накладна № 36 від 15.04.2020, видаткова накладна № 41 від 22.04.2020, видаткова накладна № 45 від 23.04.2020, видаткова накладна № 46 від 23.04.2020, видаткова накладна № 47 від 23.04.2020, видаткова накладна № 48 від 23.04.2020, видаткова накладна № 56 від 05.05.2020, видаткова накладна № 63 від 14.05.2020, видаткова накладна № 64 від 14.05.2020, видаткова накладна № 65 від 14.05.2020, видаткова накладна № 66 від 14.05.2020, видаткова накладна № 67 від 21.05.2020, видаткова накладна № 79 від 26.05.2020, видаткова накладна № 82 від 29.05.2020, видаткова накладна № 83 від 29.05.2020, видаткова накладна № 84 від 29.05.2020, видаткова накладна № 85 від 29.05.2020, видаткова накладна № 86 від 29.05.2020, видаткова накладна № 95 від 04.06.2020, видаткова накладна № 99 від 11.06.2020, видаткова накладна № 100 від 11.06.2020.

8. Часткова оплата боржником поставленої продукції підтверджується банківською випискою з рахунка ТОВ "Беллус УА" № НОМЕР_1 за період з 01.12.2019 по 12.02.2021.

9. У липні 2020 року ТОВ "Беллус УА" звернулося до ТОВ "Реколсен" із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, у зв`язку з наявністю заборгованості у ТОВ "Беллус УА" у розмірі 1 024 206,02 грн. Таким чином, після зарахування зустрічних однорідних вимог заборгованість ТОВ "Реколсен" перед ТОВ "Беллус УА" становить 594 499,12 грн.

10. 20.07.2022, як зазначає керівник боржника, ТОВ "Реколсен", з метою врегулювання кредиторської заборгованості звернулось до ТОВ "Беллус УА" з пропозицією від 20.07.2020 № 20/07/2020 укласти угоду про передачу майна в рахунок погашення боргу.

11. 06.08.2020 ОСОБА_1 були змінені назва боржника, його місцезнаходження, а також змінено єдиного засновника та керівника боржника громадянина Естонії ОСОБА_1 на громадянина Республіки Ганна ОСОБА_3 .

12. У вересні 2020 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява ЗАТ "Беллюс Фирніче" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Реколсен".

13. 16.11.2020 ухвалою Господарського суду міста Києва відкрито провадження у справі №910/13909/20 про банкрутство ТОВ "Реколсен". Визнано грошові вимоги ЗАТ "Беллюс Фирніче" до ТОВ "Реколсен" у розмірі 21 868 769,73 грн. Введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Петровську Н.А.

14. 11.02.2021 арбітражною керуючою Петровською Н.А. було направлено запит до Регіонального сервісного центру МВС про надання інформації щодо відчужених транспортних засобів боржника.

15. 30.03.2021 отримано відповідь від Регіонального сервісного центру МВС про те, що інформація про вартість реалізованих транспортних засобів ТОВ "Реколсен" відноситься до інформації з обмеженим доступом та є конфіденційною. При цьому зазначено, що транспортні засоби Honda Odyssey та Ford Transit 350 були відчужені боржником на підставі Договору купівлі-продажу № 8044/2020/2092007 від 11.07.2020 та Договору купівлі-продажу № 8044/2020/2096213 від 14.07.2020.

16. 05.04.2021 за юридичною адресою боржника арбітражною керуючою Петровською Н. А. було направлено запит щодо надання інформації щодо умов та порядку реалізації вказаних транспортних засобів, щодо форми розрахунку та інформації щодо цілей, на які були спрямовані кошти, отримані від продажу вказаних транспортних засобів, однак відповіді на вказаний запит отримано не було.

17. 19.04.2021 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/13909/20 визнано кредиторами боржника:

- ЗАТ "Беллюс Фирніче" з грошовими вимогами на суму 30 518 081,51 грн, з яких: 70 560 грн - вимоги першої черги, 30 447 521,51 грн - вимоги четвертої черги;

- ТОВ "Беллус УА" з грошовими вимогами на суму 599 036,12 грн, з яких: 4 540 грн - вимоги першої черги, 594 499,12 грн - вимоги четвертої черги.

Короткий зміст заяви про покладення солідарної відповідальності

18. У липні 2021 року розпорядник майна ТОВ "Реколсен" - арбітражний керуючий Петровська Н. А. звернулася до господарського суду першої інстанції з заявою про покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ "Реколсен" на керівника боржника - громадянина Естонії ОСОБА_1 у зв`язку з не зверненням, всупереч приписів частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Реколсен".

19. Заява обґрунтована тим, що керівник боржника, громадянин Естонії ОСОБА_1 мав у своєму розпорядженні всю належну інформацію щодо фінансового стану ТОВ "Реколсен", відповідно, неодноразово мав можливість встановити момент виникнення загрози неплатоспроможності підприємства; керівником боржника активно вживалися заходи для унеможливлення виконання грошових зобов`язань перед кредиторами.

20. 28.07.2021 постановою Господарського суду міста Києва у справі № 910/13909/20 ТОВ "Реколсен" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Петровську Н.А.

21. 02.02.2022 до суду першої інстанції надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 щодо заяви ліквідатора про покладення солідарної відповідальності на керівника ТОВ "Реколсен".

22. Заперечуючи проти поданої заяви, ОСОБА_1 наголошував на відсутності у арбітражного керуючого повноважень на звернення із заявою про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника; відсутності підстав для покладення солідарної відповідальності; сума зобов`язань перед ТОВ Беллус УА" не є безспірною; порушенні порядку розгляд заяви, оскільки попереднє і підсумкове засідання вже були проведені, а від імен боржника діє не директор як керівник, а ліквідатор; спливу строку позовної давності за зобов`язаннями перед ЗАТ "Беллюс Фирніче" на суму 547 762,50 Євро.

23. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

24. 07.02.2022 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/13909/20 заяву арбітражного керуючого Петровської Н. А. про покладення солідарної відповідальності на керівника ТОВ "Реколсен" задоволено частково. Покладено солідарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ "Реколсен" на керівника боржника - громадянина Естонії ОСОБА_1 у зв`язку з не зверненням всупереч приписам частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Реколсен". В іншій частині - відмовлено.

25. Судом першої інстанції відхилено доводи ОСОБА_1 щодо того, що у боржника не існувало зобов`язань перед двома кредиторами, а лише перед одним та щодо спору про право стосовно розміру заборгованості боржника перед ТОВ "Беллус УА" з тих підстав, що ухвала попереднього засідання від 19.04.2021 оскаржена не була та набрала законної сили.

26. Судом першої інстанції досліджено поданий арбітражним керуючим звіт про фінансовий аналіз боржника та вказано, що за наслідками проведеного аналізу встановлено, що у ТОВ "Реколсен" наявні ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства, оскільки станом на усі звітні дати має місце поточна неплатоспроможність, а коефіцієнт покриття та коефіцієнт забезпечення власними засобами за наслідками 2017-2019 років і першого півріччя 2020-го року, в тому числі й на кінець усіх проміжних звітних кварталів, є меншим за нормативні значення.

27. При цьому, судом встановлено, що у ТОВ "Реколсен" відсутнє нерухоме майно, земельні ділянки, транспортні засоби та інше цінне майно, за рахунок якого можливе погашення боргу перед кредиторами, що підтверджується довідками з реєстрів, долученими до матеріалів справи арбітражною керуючою ОСОБА_6 .

28. За висновком суду, матеріали аналізу фінансового стану боржника свідчать про те, що керівник боржника громадянин Естонії ОСОБА_1 володів інформацією щодо фінансового стану ТОВ "Реколсен" та був обізнаний про те, що сумарний розмір зобов`язань боржника перед кредиторами є більшим за сумарний розмір усіх активів боржника, а також ним було вчинено дії, які свідчать про його намір ухилитися від погашення існуючої заборгованості перед кредиторами, а саме змінені назва товариства, місцезнаходження та змінено єдиного засновника та керівника боржника громадянина Естонії ОСОБА_1 на громадянина Республіки Ганна ОСОБА_3 . Суд також зауважив про відсутність доказів того, що кошти, отримані від реалізації майна боржника були спрямовані на погашення кредиторської заборгованості боржника.

29. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку що керівник ТОВ "Реколсен" Андрес Лумі допустив порушення вимог ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства в частині зобов`язання у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у зв`язку з неможливістю задовольнити вимоги ТОВ "Беллус УА" та ЗАТ "Беллюс Фирніче" станом на 20.07.2020.

30. При цьому, суд звернув увагу, що предметом розгляду, у даному випадку, є саме дослідження можливості покладення солідарної відповідальності на керівника боржника, а не розгляд заяв кредиторів про покладення солідарної відповідальності з конкретними вимогами до зазначеної особи, у зв`язку з чим заява ліквідатора ТОВ "Реколсен" арбітражної керуючої Петровської Н. А. підлягає частковому задоволенню.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

31. 21.11.2022 постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу громадянина Естонії ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі № 910/13909/20 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви арбітражного керуючого Петровської Н.А. про покладення солідарної відповідальності на керівника ТОВ "Реколсен" відмовлено. Стягнуто з ТОВ "Реколсен" на користь громадянина Естонії ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2 481 грн.

32. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що встановлені обставини свідчать, що керівник боржника визнавав складність фінансового становища, однак з метою врегулювання питання кредиторської заборгованості пропонував розглянути варіант погашення боргу шляхом передачі товару, який є на складі.

33. Суд вказав, що такі обставини не дозволяють дійти висновку, принаймні до з`ясування позиції кредитора щодо пропозиції боржника, що керівник боржника з беззаперечною очевидністю мав усвідомити неможливість усунення негативних наслідків для боржника та його кредиторів, та, як наслідок, ухвалити рішення про звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

34. Таким чином, апеляційна інстанція дійшла висновку про відсутність підстав для обчислення перебігу місячного строку як підстави для солідарної відповідальності керівника боржника саме з 20.07.2020, як визначену господарським судом першої інстанції дату виникнення загрози платоспроможності боржника, оскільки відсутність у боржника інформації щодо відхилення кредитором його пропозиції не дозволяло боржнику розпочати обчислення перебігу місячного строку для встановлення наявності та тривалості існування у боржника ознак загрози неплатоспроможності.

35. Крім того, апеляційний господарський суд зауважив, що аналізований господарським судом звіт про фінансовий аналіз складався станом на 30.06.2020, а тому не може враховувати обставин, про які зазначено керівником боржника у листі-відповіді від 20.07.2020 та з якої вбачається, зокрема, що боржник мав на меті врегулювання питання кредиторської заборгованості пропонував розглянути варіант погашення боргу шляхом передачі товару, який є на складі. При цьому, відомості щодо інвентаризації майна боржника не аналізувалися, оскільки така не проводилася.

36. Відтак, апеляційна інстанція дійшла висновку, що висновки господарського суду першої інстанції, які ґрунтуються на оцінці звіту про фінансовий аналіз свідчать про наявні ознаки неплатоспроможності, а не ознаки загрози неплатоспроможності, як цього вимагають норми ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства та які у цій справі за наведеними правилами досліджені та встановлені не були, що призвело до неправильного застосування положень частини шостої статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства щодо правил покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи касаційної скарги ліквідатора ТОВ "Реколсен" арбітражного керуючого Петровської Н. А.

37. 30.12.2022 ліквідатор ТОВ "Реколсен" арбітражний керуючий Петровська Н. А. звернулась до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі № 910/13909/20.

38. Ліквідатор боржника стверджує про неправильне застосування судом апеляційної інстанції абзацу 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства щодо звільнення керівника боржника від солідарної відповідальності у випадку доведення ним добросовісності власних дій, а також положення щодо принципу добросовісності дій керівника, закріплені в ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України та неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06.10.2022 у справі № 903/988/20, від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, висновків ЄСПЛ у рішенні від 11.12.2018 "Лекич проти Словенії".

39. Ліквідатор наголошує, що керівником боржника ТОВ "Реколсен", ОСОБА_1 , не доведено того, що він незважаючи на тимчасові фінансові ускладнення добросовісно розраховував на їх подолання в розумний строк, доклав залежних від себе максимальних зусиль для досягнення такого результату, а одне лише направлення листа не може свідчити про максимальні зусилля керівника для подолання фінансових ускладнень.

40. За доводом скаржника, судом апеляційної інстанції не взято до уваги та не враховано доводів арбітражного керуючого щодо недобросовісності колишнього керівника боржника, а саме щодо відчуження транспортних засобів, які належали боржнику одразу після отримання вимоги до Боржника про погашення заборгованості, зміни назви божника, адреси реєстрації, єдиного засновника та керівника громадянина Естонії ОСОБА_1 на "підставну" особу - громадянина Республіки Ганна ОСОБА_3 .

41. Також ліквідатор боржника стверджує, що апеляційним господарським судом не враховано висновків Верховного Суду щодо обчислення перебігу місячного строку, передбаченої абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, викладених у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 по справі № 902/1023/19, щодо наявності спору про право між боржником і кредитором, викладених у постанові від 02.02.2022 у справі № 910/4918/21, від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, а також неправильно застосовано положення абзацу 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

42. Скаржник звертає увагу, що і в заяві про покладення солідарної відповідальності на керівника ТОВ "Реколсен", і у відзиві на апеляційну скаргу громадянина Естонії ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду м. Києва від 07.02.2022 у справі № 910/13909/20, і у додаткових обґрунтуваннях до відзиву на апеляційну скаргу (щодо моменту виникнення загрози неплатоспроможності) ліквідатором ТОВ "Реколсен" зазначалось, що датою, від якої починається відлік місячного строку на звернення керівником ТОВ "Реколсен" до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство є 01.04.2020.

43. Вказує, що станом на 01.04.2020, у ТОВ "Реколсен" існувала заборгованість перед двома кредиторами - ЗАТ "Беллюс Фирніче" та ТОВ "Беллус УА", не було спору про право, а розмір зобов`язань перевищував розмір активів боржника.

44. Також, на думку скаржника, Північним апеляційним господарським судом не враховано висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19 щодо правил покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство в питанні доказової бази, що використовується для доведення та дослідження судом з метою встановлення ознак загрози неплатоспроможності боржника.

45. Ліквідатора стверджує, що направлення керівником ТОВ "Реколсен" до кредиторів листа щодо варіанту погашення боргу здійснено після спливу місячного строку па звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, а також після направлення ЗАТ "Беллюс Фирніче" вимоги про сплату боргу та після здійснення відчуження майна на шкоду кредиторам, а тому жодним чином не свідчить про добросовісність його дій і не впливає на вирішення питання щодо притягнення його до солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника. Критична неплатоспроможність не виникла з моменту складення звіту про фінансовий стан чи з моменту направлення листа кредиторам, а була лише документально підтверджена у звіті та лист і від 20.07.2020.

Б. Доводи касаційної скарги ліквідатора ТОВ "Беллус УА"

46. 02.01.2022 ТОВ "Беллус УА" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі №910/13909/20.

47. ТОВ "Беллус УА" стверджує, що апеляційним господарським судом не враховано висновків викладених у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19 щодо обчислення перебігу місячного строку, передбаченого абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства та неправильно застосовано положення абзацу 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства та ч. З ст. 92 Цивільного кодексу України.

48. При цьому, кредитор вказує, що у звіті про фінансовий аналіз ТОВ "Реколсен" зазначено, що станом на 01.04.2022 спостерігалася критична неплатоспроможність боржника. Звертає увагу, що факт надання чи ненадання відповіді кредитором боржнику щодо прийняття або відхилення пропозиції, не є визначальним для початку обчислення перебігу місячного строку для встановлення наявності та тривалості існування у боржника ознак загрози неплатоспроможності, оскільки така не припинила існувати після направлення пропозиції кредитору.

49. Кредитор зазначає, що до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Реколсен", кредитори намагалися врегулювати існуючу заборгованість у досудовому порядку, однак, керівник боржника Андрес Лумі виявляв недобросовісність, яка унеможливлювала подальший позитивний розвиток ситуації, що підтверджується електронним листом учасника та голови Правління ЗАТ "Беллюс Фирніче" п. Рольфа Реландера від 27.07.2020, який було додано ще до додаткових пояснень до відзиву на апеляційну скаргу.

50. Наголошує, що жодною особою в тому числі і керівником боржника (відповідача), факт існування заборгованості перед кредиторами не оспорювався, тому є необґрунтованими доводи керівника боржника стосовно наявності спору про право щодо розміру заборгованості перед ТОВ "Беллус УА" та щодо відсутності зобов`язань перед двома кредиторами, а лише перед одним.

51. Кредитор також вважає, що апеляційним господарським судом неправильно застосовано ч. 3 ст. 92 та ст. 13 Цивільного кодексу України, а також абзац 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства в частині звільнення керівника боржника від солідарної відповідальності у випадку доведення ним добросовісності власних дій та не було враховано висновків викладених у постанові Верховного суду від 06.10.2022 у справі №903/988/20, від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16, від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20 та вказує, що ОСОБА_1 , діючи недобросовісно вчинив дії, які свідчать про ухилення від погашення існуючої заборгованості перед кредиторами.

52. Крім того, кредитор також наголошує на неврахуванні судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14.09.2021 у справі №902/1023/19 щодо правил покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство в питанні доказової бази.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

53. 23.03.2023 до Верховного Суду від керівника боржника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі та його представника та відзив на касаційну скаргу, в якій просить Суд залишити без змін постанову суду апеляційної інстанції, а касаційну скаргу ліквідатора ТОВ "Реколсен" арбітражного керуючого Петровської Н. А. залишити без задоволення. Відзив мотивований тим, що суд апеляційної інстанції при визначенні критеріїв, за якими настає солідарна відповідальність керівника боржника, взяв до уваги дії керівника боржника, які були направлені на врегулювання кредиторської заборгованості із ЗАТ "Беллюс Фирніче" (пропозиція погашення заборгованості шляхом передачі складського товару) та ТОВ "Беллус УА" (проведення заліку зустрічних однорідних вимог) та на підставі належних та допустимих доказів встановив відсутність загрози неплатоспроможності ТОВ "Реколсен" станом на 20.07.2020 та наявності підстав, передбачених ч. 6 ст. 34 КУзПБ.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

54. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

55. Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання наявності/відсутності підстав для покладення солідарної відповідальності на керівника підприємства боржника у зв`язку із не зверненням до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі загрози неплатоспроможності.

56. Вирішуючи поставлене питання, колегія суддів Верховного Суду враховує наступне.

57. Відповідно до абзацу першого частини шостої статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

58. Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначеної особи (абз. 2 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства).

59. Отже, солідарна відповідальність керівника боржника - це вид спеціальної цивільно-правової відповідальності, притягненню до якої при здійсненні провадження у справі про банкрутство підлягає керівник боржника, який не звернувся до господарського суду у місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності, за незадоволення вимог кредиторів на підставі заяви кредитора після зазначення про виявлення такого порушення в ухвалі господарського суду (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20, від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19).

60. Сутність такої відповідальності полягає у залученні керівника боржника - юридичної особи щодо якої здійснюється провадження у справі про банкрутство, до солідарного обов`язку з виконання грошових зобов`язань боржника як правового механізму захисту та відновлення прав кредиторів, які будучи своєчасно необізнаними з його вини про стан неплатоспроможності боржника, а саме про суттєву диспропорцію між обсягом зобов`язань боржника і розміром його активів, вступили з ним у правовідносини (хоча могли б не вступати) внаслідок чого позбавлені можливості задовольнити наявні в них вимоги до боржника.

61. Тлумачення змісту частини шостої статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що суб`єктом солідарної відповідальності є виключно керівник боржника, в тому числі колишній керівник, оскільки наведена норма не містить жодних обмежень покладення такої відповідальності на керівника боржника, повноваження якого на час відкриття/здійснення провадження у справі про банкрутство припинились.

62. На підтвердження наведеного розуміння норми свідчить також практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 11.12.2018 у справі "Лекич проти Словенії" (Lekic v. Slovenia) визнав виправданим покладення відповідальності за невиплаченими боргами компанії на особу, яка займала керівну посаду в компанії лише кілька років (колишнього керівника компанії) з метою запобігання зловживання статусом юридичної особи для захисту інтересів кредиторів, недопущення ухилення від виконання законних вимог, зобов`язань. Суд звертається до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 904/76/21.

63. Підставами покладення солідарної відповідальності на керівника боржника відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства є порушення керівником боржника визначеного абзацом першим цієї частини статті обов`язку та строку звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, факт чого за абзацом другим частини цієї статті встановлюється судом, який здійснює провадження у справі про банкрутство.

64. До предмету доказування при вирішенні питання наявності підстав для покладення на керівника боржника солідарної відповідальності у справі про банкрутство, належить встановлення таких обставин:

- виникнення обставин, визначених абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства щодо загрози неплатоспроможності боржника;

- моменту виникнення загрози неплатоспроможності боржника;

- факту неподання керівником боржника до суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника в місячний строк з дня виникнення такого обов`язку;

- обсягу грошових зобов`язань боржника, на момент виникнення загрози неплатоспроможності боржника.

65. Для покладення солідарної відповідальності на керівника боржника необхідним є доведення заявником та встановлення судом сукупності таких умов - юридичних фактів:

- порушення визначеного абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства місячного строку на звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство;

- наявності у боржника протягом цього строку та/або більше ознак загрози неплатоспроможності.

66. Обов`язок керівника щодо звернення до суду із заявою про банкрутство виникає у момент, коли добросовісний та сумлінний керівник, який перебуває у подібних обставинах, у рамках стандартної управлінської практики, враховуючи масштаб діяльності боржника, мав об`єктивно визначити наявність факту загрози неплатоспроможності останнього.

67. Бездіяльність керівника, який ухиляється від виконання покладеного на нього Кодексу України з процедур банкрутства обов`язку щодо подання заяви боржника про власне банкрутство, є протиправною, винною, спричинює майнові втрати кредиторів і публічно-правових утворень, порушує як приватні інтереси суб`єктів цивільних правовідносин так і публічні інтереси держави. Аналогічні висновки наведені в постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 904/76/21, від 06.10.2022 у справі № 903/988/20.

68. Частиною шостою статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства закріплено презумпцію вини керівника боржника у недотриманні ним обов`язку визначеного абзацом першим цієї норми, адже положення абзацу першого цієї норми визначають імперативним обов`язок керівника боржника зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

69. Наведена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість керівнику боржника, на якого покладено тягар доведення відповідних обставин, довести відсутність причинного зв`язку між неможливістю задоволення вимог кредиторів і невиконанням ним обов`язку, визначеного абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, щодо звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

70. За частинами першою - третьою, шостою статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

71. Відповідно до частини третьої статті 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

72. Частиною другою статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

73. Тлумачення норм статей 13, 92 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку з положеннями статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства свідчить, що керівник боржника зобов`язаний діяти добросовісно, розумно не лише по відношенню до юридичної особи, а й щодо кредиторів та враховуючи права та законні інтереси останніх, зокрема, повинен своєчасно їх інформувати про стан неплатоспроможності боржника, сприяти їм в отриманні такої інформації, що має вплив на прийняття ними рішень щодо порядку взаємодії з боржником.

74. Невиконання керівником вимог абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства щодо звернення до суду в місячний строк за наявності визначених цією нормою підстав із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника свідчить по суті про недобросовісне приховування ним від кредиторів інформації щодо незадовільного майнового становища боржника.

75. Керівник боржника як особа, яка притягується до солідарної відповідальності спростовуючи названу презумпцію має право довести добросовісність, розумність своїх дій у недотримані вимог абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

76. Якщо керівник боржника доведе, що виникнення обставин визначених абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства не свідчило про стан загрози неплатоспроможності тобто об`єктивне банкрутство (критичний момент з настанням якого боржник через зниження вартості чистих активів став нездатним у повному обсязі задовольнити вимоги кредиторів, у тому числі і щодо сплати обов`язкових платежів), і він незважаючи на тимчасові фінансові ускладнення добросовісно розраховував на їх подолання в розумний строк, доклав залежних від себе максимальних зусиль для досягнення такого результату то такий керівник з урахуванням загальноправових принципів юридичної відповідальності може бути звільненим від солідарної відповідальності.

77. Для цілей вирішення питання покладення солідарної відповідальності на керівника суттєве значення має встановлення моменту з якого виникає в керівника боржника визначений абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника з огляду на наявну загрозу неплатоспроможності, враховуючи, що момент виникнення такого обов`язку в кожному конкретному випадку визначається моментом усвідомлення керівником критичності ситуації, що склалася, яка очевидно свідчить про неможливість продовження нормального режиму господарювання без негативних наслідків для боржника та його кредиторів.

78. Обов`язок керівника боржника зі зверненням до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності умов визначених абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства виникає в момент, коли керівник, добросовісність та розумність дій якого презюмується, в силу норм статті 92 Цивільного кодексу України, усвідомлював та мав можливість об`єктивно визначити наявність загрози неплатоспроможності боржника, неможливість продовження нормального режиму господарювання боржника без негативних наслідків для останнього та його кредиторів.

79. Під час вирішення питання покладення на керівника боржника солідарної відповідальності необхідно враховувати, зокрема, режим, специфіку, характер діяльності боржника, обставини за яких виникли фінансові ускладнення його діяльності (чи мали такі обставини короткочасний характер) тощо, оскільки не будь-які ускладнення в господарській діяльності боржника є безумовною підставою для звернення до суду керівника боржника із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

80. Умовами для встановлення щодо боржника факту загрози неплатоспроможності є одночасна наявність таких юридичних фактів:

- існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами грошових зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо);

- розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір грошових зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо). Тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх його активів очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.

81. Обчислення визначеного абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства місячного строку реалізації обов`язку боржника звернутись до суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності починається з того моменту, коли за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини між кредитором (кредиторами) та боржником (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), одночасно має місце: 1) факт настання строку виконання боржником грошових зобов`язань щонайменше перед двома його кредиторами разом із 2) фактом перевищення в той самий момент (звітний період) сумарного розміру цих зобов`язань над розміром всіх активів боржника, які в сукупності і свідчать про ознаки загрози неплатоспроможності боржника.

82. Розгляд судом питання наявності/відсутності порушення керівником боржника імперативних вимог визначених абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства є обов`язком суду, а тому суд повинен займати активну процесуальну позицію, в тому числі, і при перевірці наявності ознак загрози неплатоспроможності боржника як необхідної умови для застосування до керівника боржника відповідальності визначеної ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, яка має полягати в повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні обставин, які стосуються таких ознак.

83. Суд, з урахуванням положень ч. 10 ст. 39, ч. 3 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, з метою дослідження та встановлення обставин загрози неплатоспроможності боржника, як однієї із умов для солідарної відповідальності керівника боржника, може зобов`язати боржника або кредитора провести аудит боржника та/або розпорядника майна надати відомості за результатами аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та перевірки щодо доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності тощо.

84. Розгляд господарським судом питання порушення керівником боржника вимог абзацу першого цієї норми, а відтак і з`ясування наявності підстав для покладення солідарної відповідальності на керівника боржника, як свідчить формулювання вжитого законодавцем у реченні другому абз. 2 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства словосполучення "під час здійснення провадження у справі", відбувається на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство боржника та може бути ініційованим, з урахуванням відсутності чіткого визначення в цьому реченні суб`єктів, яким надано таке право, не лише виключно кредитором боржника. Подібні висновки наведені також в постанові Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 904/76/21.

85. Встановлені за результатами розгляду заяви про покладення солідарної відповідальності в ухвалі суду обставини правопорушення зі сторони керівника боржника та його вина у невиконанні ним обов`язку, визначеного абз. 1 ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України мають преюдиціальне значення для подальшого звернення кредиторами з грошовими вимогами до керівника боржника.

86. Судом першої інстанції у цій справі встановлено, що між боржником та ЗАТ "Беллюс Фирніче" існували зобов`язальні правовідносини, за якими ЗАТ "Беллюс Фирніче" поставляло боржнику товар, однак ТОВ "Реколсен" своїх зобов`язань з оплати товару не виконало, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка станом на 11.09.2020 (дата подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство) становить 21 868 769,73 грн. Судом першої інстанції також встановлено, що боржник листом від 20.07.2020 повідомив ЗАТ "Беллюс Фирніче" про наявну заборгованість, яку він не може погасити через скрутний фінансовий стан та запропоновано розглянути можливість погашення боргу шляхом передачі товару, який є на складі.

87. Крім того, судом встановлено, що ТОВ "Беллус УА" постачало боржнику продукцію, яку останнім було оплачено частково та після зарахування зустрічних однорідних вимог, заборгованість ТОВ "Реколсен" перед ТОВ "Беллус УА" становить 594 499,12 грн.

88. Судом першої інстанції також здійснено оцінку звіту про фінансовий аналіз "Щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства ТОВ "Реколсен" (надалі-Звіт) та вказано, що враховуючи аналітичну інформацію щодо збитковості діяльності та фінансових показників, можна визначити, що станом на 01.04.2020 простежується максимальна фінансова неспроможність суб`єкта господарювання, а загроза неплатоспроможності сягає критичних меж. За наслідками проведеного аналізу встановлено, що у ТОВ "Реколсен" наявні ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства, оскільки станом на усі звітні дати має місце поточна неплатоспроможність, а коефіцієнт покриття та коефіцієнт забезпечення власними засобами за наслідками 2017-2019 років і першого півріччя 2020-го року, в тому числі й на кінець усіх проміжних звітних кварталів, є меншим за нормативні значення.

89. Місцевим господарським судом встановлено, що відповідно до вказаного Звіту, за наслідками 2017-2019 років і першого півріччя 2020 року, оборотні активи ТОВ "Реколсен" за обсягом поступаються сумі його поточних зобов`язань, тобто коефіцієнт покриття в даних періодах становить менше 1, а саме: 0,659; 0732; 0,833; 0,724. Показник забезпечення зобов`язань боржника усіма його активами на кінець 2017-2020 років не перевищує 1, відтак даний коефіцієнт свідчить про те, що позиковий капітал ТОВ "Реколсен" перевищує суму всіх його активів. За наслідками 2017 року та першого півріччя 2020 року діяльність товариства є збитковою.

90. Разом з тим, місцевим господарським судом встановлено, що у боржника відсутнє нерухоме майно, земельні ділянки, транспортні засоби та інше цінне майно, за рахунок якого можливе погашення боргу перед кредиторами.

91. Судом першої інстанції також встановлено, що 11.07.2020 та 14.07.2020 боржником було відчужено транспортні засоби та водночас відсутні докази направлення отриманих від реалізації цього майна коштів на погашення наявної заборгованості. При цьому, 06.08.2020 керівником боржника ОСОБА_1 були змінені назва товариства, його місцезнаходження, а також змінено єдиного засновника та керівника боржника громадянина Естонії ОСОБА_1 на громадянина Республіки Ганна ОСОБА_3 .

92. Судом першої інстанції також встановлено, що матеріали аналізу фінансового стану ТОВ "Реколсен", проведеного арбітражною керуючою Петровською Н. А. свідчать про те, що керівник боржника громадянин Естонії ОСОБА_1 володів інформацією щодо фінансового стану ТОВ "Реколсен" та був обізнаний про те, що сумарний розмір зобов`язань боржника перед кредиторами є більшим за сумарний розмір усіх активів ТОВ "Реколсен", а також вчинив дії, які свідчать про його намір ухилитися від погашення існуючої заборгованості перед кредиторами.

93. Із оцінених судом першої інстанції в сукупності доказів та встановлених ним обставин, Верховний Суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що керівник ТОВ "Реколсен" Андрес Лумі допустив порушення вимог ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства в частині зобов`язання у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у зв`язку з неможливістю задовольнити вимоги кредиторів ЗАТ "Беллюс Фирніче" та ТОВ "Беллус УА".

94. Апеляційний господарський суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції з мотивів відсутності підстав для покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ "Реколсен" на керівника боржника, фактично обмежився відсутністю у боржника інформації щодо відхилення кредитором його пропозиції, як моменту відліку місячного строку для звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство та тим, що звіт про фінансовий аналіз складався станом на 30.06.2020 та не може враховувати обставин, про які зазначено керівником боржника у листі-відповіді від 20.07.2020.

95. Згідно з частиною першою статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

96. Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

97. Колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що висновки апеляційного господарського суду не ґрунтується на дослідженні та оцінці наявних у справі доказів, як кожного окремо так і в їх сукупності.

98. При цьому, судом апеляційної інстанції не спростовано висновки місцевого господарського суду зроблені за результатом дослідження звіту, що станом на 01.04.2020 простежується максимальна фінансова неспроможність суб`єкта господарювання, а загроза неплатоспроможності сягає критичних меж. Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що апеляційним господарським судом не було взагалі надано оцінки обставинам щодо відчуження боржником майна (транспортних засобів). При цьому, судом апеляційної інстанції не встановлено доведення керівником боржника добросовісності та розумності власних дій, як підстави для звільнення керівника боржника від солідарної відповідальності.

99. Суд також зауважує, що лист боржника від 20.07.2020 та висновки суду апеляційної інстанції, які базуються його оцінці, не мають відношення до предмету доказування при покладенні солідарної відповідальності, як і не спростовують встановленої судом першої інстанції обставини загрози неплатоспроможності боржника у розумінні ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

100. Колегія суддів вкотре наголошує, що з огляду на імперативні приписи ст. 300 ГПК України Верховний Суд не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у судовому акті суду першої або апеляційної інстанції чи відхилені ним, ані вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

101. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, з огляду на помилковість висновків суду апеляційної інстанції та не спростування висновку місцевого господарського суду про наявність підстав для покладення на керівника ТОВ "Реколсен" Адреса Лумі солідарної відповідальності у зв`язку з порушенням вимог ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства щодо зобов`язання у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі через неможливість задовольнити вимоги кредиторів, Верховний Суд дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення місцевого господарського суду, яке відповідає закону.

102. Водночас доводи касаційних скарг про неправильне застосування судом апеляційної інстанції ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства та неврахування наведених вище висновків Верховного Суду щодо покладення солідарної відповідальності на керівника боржника знайшли своє підтвердження.

Б. Висновки щодо застосування норми права

103. Солідарна відповідальність керівника боржника - це вид спеціальної цивільно-правової відповідальності, притягненню до якої при здійсненні провадження у справі про банкрутство підлягає керівник боржника, який не звернувся до господарського суду у місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності, за незадоволення вимог кредиторів на підставі заяви кредитора після зазначення про виявлення такого порушення в ухвалі господарського суду. Підставами покладення солідарної відповідальності на керівника боржника є порушення керівником боржника визначеного абз. 1 ч. 6 ст. 34 КУзПБ обов`язку та строку звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, факт чого за абзацом другим частини цієї статті встановлюється судом, який здійснює провадження у справі про банкрутство.

В. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

104. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 308 ГПК України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

105. Згідно ст. 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

106. Отже, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, в межах доводів та вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційних скарг ліквідатора ТОВ "Реколсен" арбітражного керуючого Петровської Н. А. та ТОВ "Беллус УА", скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022, а ухвали Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 залишення в силі.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 4 частини першої статті 308, статтею 312, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційні скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Реколсен" - арбітражного керуючого Петровської Наталії Андріївни та Товариства з обмеженою відповідальністю "Беллус УА" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 у справі № 910/13909/20 скасувати.

3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 у справі № 910/13909/20 залишити в силі.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді О. Банасько

В. Білоус