ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

12 квітня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/342/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Степановій О.В.,

за участю представників:

від ОСОБА_1 Киреєва Н.С.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ІНВЕСТ" участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області №916/342/23 від 26.01.2023, прийняту суддею Рогою Н.В., м. Одеса, про повернення позовної заяви ОСОБА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ІНВЕСТ"

про визнання припиненими трудових відносин, скасування запису та стягнення

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ІНВЕСТ", в якому просила визнати трудові відносини між сторонами припиненими з 18.01.2023; скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про позивачку як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ІНВЕСТ" та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати у розмірі 461536,62 грн, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 163771,31 грн і моральну шкоду у розмірі 108280,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч нормам чинного законодавства України позивачку не було звільнено з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ІНВЕСТ", не зважаючи на подання нею відповідної заяви про звільнення за власним бажанням, а також не було виплачено останній заробітну плату та компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, чим, в свою чергу, завдано моральної шкоди.

Ухвалою Господарського суду Одеської області №916/342/23 від 26.01.2023 (суддя Рога Н.В.) повернуто ОСОБА_1 вказану позовну заяву разом з заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Зазначена ухвала мотивована порушенням позивачкою правил об`єднання позовних вимог, оскільки нею у позовній заяві об`єднано вимогу про визнання припиненими трудових відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІ ІНВЕСТ", яка підпадає під юрисдикцію господарського суду, з вимогами про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та моральної шкоди, які підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області №916/342/23 від 26.01.2023 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржниця наголошує на тому, що місцевий господарський суд під час постановлення оскаржуваної ухвали про повернення позовної заяви дійшов помилкового висновку щодо порушення правил об`єднання позовних вимог, адже всі заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги у даній справі підлягають розгляду саме в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 13.03.2023 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІ ІНВЕСТ" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 28.03.2023 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІ ІНВЕСТ" своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалося, відзив на апеляційну скаргу не надало, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 призначено справу №916/342/23 до розгляду на 12.04.2023 о 12:00.

При цьому, здійснивши у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду відповідно до статті 267 Господарського процесуального кодексу України опрацювання відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, Південно-західний апеляційний господарський суд встановив, що ухвалою Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №448/362/22 вказану справ за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мостиська зернова компанія" та Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання трудових відносин і відносин представництва припиненими та зобов`язання вчинити дії передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Дана ухвала суду касаційної інстанції мотивована відмінністю судової практики Касаційного цивільного суду та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо виду юрисдикції (цивільна чи господарська) при вирішення спору за позовом члена виконавчого органу (директора) про припинення трудових відносин. Зокрема, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 24.12.2019 у справі №758/1861/18, від 17.02.2021 у справі №390/1449/19, від 17.03.2021 у справі №761/40378/18 та від 08.06.2021 у справі №569/20123/18 вказував, що у випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника останньому з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими в порядку цивільного судочинства. Водночас Касаційний господарський суд в постанові від 19.01.2022 року у справі №911/719/21 дійшов висновку про можливість розгляду позовної вимоги про визнання трудових відносин припиненими за правилами господарського судочинства.

За таких обставин, передаючи справу №448/362/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 07.12.2022 зазначила про необхідність відступлення від правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.01.2022 року у справі №911/719/21, оскільки розгляд позову про визнання трудових відносин припиненими за позовом члена виконавчого органу (директора) повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2023 справу №448/362/22 прийнято до розгляду.

З огляду на викладене, у судовому засіданні 12.04.2023 на обговорення учасникам справи було поставлене питання щодо зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області №916/342/23 від 26.01.2023 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №448/362/22.

У вищевказаному судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти зупинення апеляційного провадження у даній справі не заперечував; представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ІНВЕСТ" участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце його проведення.

Зупинення провадження у справі це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов`язковий (зазначений в законі), за наявності якого господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, і факультативний, необов`язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта і предмета правового регулювання, підстав позову, фактичних обставин, що формують зміст спірних правовідносин, та їх матеріально-правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях, після чого застосувати змістовий критерій порівняння (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору), а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії, які матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

За умовами пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.

Згідно з частиною першою, пункту 6 частини другої статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

В силу частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом, і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах із зазначенням обставин, які потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, не нав`язуючи при цьому судам нижчого рівня результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Лейла Шахін проти Туреччини" від 10.11.2005 зазначається, що згідно з практикою закон є чинним положенням, яке застосовується з урахуванням тлумачення, яке дають йому компетентні суди.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають обирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення у справі "Воловік проти України" від 06.12.2007).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" від 11.11.1996; рішення у справі "Вєренцов проти України" від 11.04.2013).

Крім того, Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що одним із елементів передбаченого пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення у справі "Бентем проти Нідерландів" від 23.10.1985), при цьому очевидні суперечності у прецедентній практиці вищого суду та невиконання механізму, спрямованого на забезпечення гармонізації судової практики виступають причиною порушення прав громадян на справедливий судовий розгляд (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Аксіс та інші проти Туреччини").

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що правовідносини у справах №№916/342/23 та №916/342/23 за характером спору та сферою правового регулювання є подібними, з метою сприяння забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з огляду на те, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зупинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області №916/342/23 від 26.01.2023 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №448/362/22.

Керуючись статтями 228, 229, 232-235, 281 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області №916/342/23 від 26.01.2023 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №448/362/22.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.04.2023.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук