ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023 Справа № 914/195/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Король М.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК»

про: стягнення 152 976,39 грн. пені, 120 060,53 грн. інфляційних втрат, 18 132,00 грн.-3% річних,

без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2023р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Головного управління Національної поліції у Вінницькій області до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» про стягнення 152 976,39 грн. пені, 120060,53 грн. інфляційних втрат, 18 132,00 грн.-3% річних.

13.01.2023р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

30.01.2023р. на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№2129/23.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 31.01.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Суть спору: Спір виник у зв`язку із неналежним виконання умов договору поставки пального від 14.08.2020 року № 407, про що було встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 06.12.2022р. у справі №914/1582/22.

Виклад позиції позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Львівської області від 06.12.2022р. у справі №914/1582/22 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» (79044, м.Львів, вул. Єфремова, 84, офіс 1Б; ) на користь Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (21050, м.Вінниця, вул. Театральна, 10; ) 313 353,06 грн основного боргу та 4 700,30 грн. судового збору. У зв`язку із чим, як наслідок, за порушення умов договору в частині поставки товару та строків погашення боргу, позивач нарахував відповідачу 152 976,39 грн. пені, 120060,53 грн. інфляційних втрат, 18 132,00 грн.-3% річних, які не були предметом розгляду у справі №914/1582/22.

Виклад позиції відповідача.

Відповідач проти задоволення позову не заперечив, відзиву на позовну заяву чи заяву про продовження строку для подання відзиву у встановлений ухвалою суду від 31.01.2023р. п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали не подав, поважності причин пропуску строку для подання відзиву або заяви про продовження встановленого судом строку для подання відзиву не навів.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 8 статті 80 ГПК України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач, у свою чергу, не скористався наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.12.2022р. у справі №914/1582/22 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» (79044, м.Львів, вул. Єфремова, 84, офіс 1Б; ) на користь Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (21050, м.Вінниця, вул. Театральна, 10; ) 313 353,06 грн основного боргу та 4 700,30 грн. судового збору. Предметом спору у справі №914/1582/22 було стягнення заборгованості у зв`язку із неналежним виконання умов договору поставки пального від 14.08.2020 року № 407, який було укладено між сторонами у даній справі.

Рішення Господарського суду Львівської області від 06.12.2022р. у справі №914/1582/22 відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили.

Зокрема, вказаним рішення суду встановлено наступні обставини.

14 серпня 2020 року Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондор Логістик» (продавець) за результатами проведених торгів укладено договір №407 про закупівлю товару за державні кошти, з додатками до нього, відповідно до умов якого продавець зобов`язується у 2020 році поставити покупцю ДК 021:2015 - 09130000-9 Нафта і дистиляти» (автомобільний бензин А-92), кількість та асортимент яких визначено у специфікації (додаток №1 до договору), а покупець - прийняти товар та своєчасно здійснити його оплату в порядку та на умовах, визначених договором.

Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від потреб та реального фінансування видатків покупця (п.1.2 договору).

Відповідно до п.3.1 договору ціна на товар, що є предметом даного договору, визначена в специфікації (додаток №1 до договору). Загальна ціна договору складає 535 179.01 грн., в т.ч. ПДВ 89 246,50 грн.

Умови оплати визначено у розділі 3 договору.

Пунктами 5.1, 5.2, 5.5 та 5.6 договору визначено, що продавець здійснює передачу у власність покупця товар на підставі талонів або штрих-карт на їх отримання в мережі автозаправних станцій продавця (додаток №2 до договору). Талони (штрих-карти) повинні за своєю зовнішньою формою, номіналом та реквізитами відповідати зразкам, зазначеним в додатку №3 до даного договору. Термін дії талонів (штрих-карт) повинен бути не менше 1 року з дати поставки. У разі зміни зовнішньої форми талонів (штрих-карт) продавець здійснює обмін талонів (штрих-карток) в такій самій кількості, того ж номіналу та в асортименті без додаткової оплати покупцем за місцем їх використання на інші талони (штрих-карти). Датою передачі талонів (штрих-карт) у повному обсязі в межах укладеного договору вважається дата отримання талонів (штрих-карт) покупцем та оформлення уповноваженими представниками видаткової накладної. Право власності на товар, що є предметом цього договору, виникає у покупця з дати передачі продавцем талонів (штрих-карт) відповідно до умов нього договору.

Сторонами погоджено, що відпуск товару здійснюється у мережі автозаправних станцій продавця, перелік та детальна інформація про які містяться у Переліку автозаправних станцій (додаток №2), що є невід`ємною частиною даного договору. Продавець зобов`язаний забезпечити безперебійний відпуск товару в усіх без винятку автозаправних станціях, зазначених в додатку №2 до договору, відповідно до режиму (розкладу) їх роботи, вказаному в переліку автозаправних станцій (додаток №2). Вибір автозаправної станції, з числа зазначених в додатку №2 до даного договору, для відпуску товару в кожному конкретному випадку здійснюється покупцем (уповноваженими ним особами) на власний розсуд. Відпуск товару в кожному конкретному випадку здійснюється на підставі талону (штрих-карти) на отримання товару В асортименті та кількості, вказаних в цьому талоні (штрих-карті). Відпуск товару здійснюється особі, яка пред`явила талон (штрих карту) на отримання товару (уповноважена покупцем особа) (розділ 6 договору).

Даний договір набирає сили з моменту підписання та діє до 31.12.2020р. включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення, яке мало місце під час дії договору (п.11.1 договору).

У додатку №1 до договору сторони погодили найменування, кількість, ціну, вартість талону (штрих-картки) та загальну вартість угоди. У додатку №2 до договору відповідач надав позивачу інформацію щодо переліку АЗС з правом обміну талонів (штрих-карток).

Покупцем на виконання умов укладеного договору та виставленого відповідачем рахунку №250820/6 від 01.09.2020 перераховано відповідачу 535 479,00 грн, про що свідчить копія платіжного доручення №1617 від 01.09.2020р.

Продавець згідно з видатковою накладною №250820/6 від 01.09.2020р. передав покупцю паливні картки.

Позивач зазначає, що з березня 2021 при неодноразовому зверненні уповноважених покупцем осіб з пред`явленням талонів (штрих-карт) на автозаправних станціях, визначених договором, продавцем відмовлено у відпуску товару у зв`язку з відсутністю палива на АЗС, зазначених в додатку до договору.

29.07.2021 позивач направив відповідачу претензію №3650 про забезпечення в найкоротший термін безперебійного відпуску пального. 13.08.2021р. ТзОВ «КОНДОР ЛОГІСТИК» у відповідь на претензію повідомляло управління, що причиною невиконання умов договору слугувало зростання цін на нафту та гарантувало належне виконання у подальшому господарського зобов`язання.

Позивач стверджує, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання частково, залишок не переданого товару складає 17614 літрів на суму 313 353,06 грн., що підтверджується довідкою №1119/29/01-2022 від 12.07.2022.

За матеріалами даної справи, за порушення умов договору в частині поставки товару та строків погашення боргу, позивач нарахував відповідачу 152 976,39 грн. пені, 120 060,53 грн. інфляційних втрат, 18 132,00 грн.-3% річних, які не були предметом розгляду у справі №914/1582/22 за період з 01.01.2021р по 06.12.2022р.

Відповідно до п.8.2 договору від 14.08.2020р. №407, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по поставці товару, що є предметом даного договору, Продавець виплачує Покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент нарахування, від ціни Договору за кожен день прострочення виконання зобов`язання за весь час невиконання зобов`язання.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі є господарськими, тому, згідно зі ст.4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ч.1 ст. 18 ГПК України).

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 75 ГПК України).

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За порушення умов договору в частині поставки товару та строків погашення боргу, позивач нарахував відповідачу 152 976,39 грн. пені, 120 060,53 грн. інфляційних втрат, 18132,00 грн.-3% річних, які не були предметом розгляду у справі №914/1582/22 за період з 01.01.2021р по 06.12.2022р.

Відповідач позов не заперечив, відзиву чи контррозрахунку на адресу суду не надходило.

Перевіривши доводи позивача, суд погоджується з позивачем відносно підставності заявлених позовних вимог і вважає, що такі підлягають задоволенню в межах заявленого.

При цьому, щодо періоду нарахування пені за період понад шість місяців, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо нарахування пені, то відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020р. доповнено Розділ IX Прикінцеві положення ГК України п.7 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Так, Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) 11.03.2020р. оголосила пандемію коронавірусу. Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. на усій території України установлено карантин з 12.03.2020р.

В подальшому період карантину продовжувався, зокрема постановою №1423 від 23.12.2022р. до 30.04.2023р.

Станом на 06.12.2022 (кінцеву дату нарахування пені) на усій території України продовжував діяти карантин, пов`язаний із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, нарахування пені за порушення відповідачем зобов`язань зі сплати за спірний період по 06.12.2022р. є правомірним.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №8217 від 26.12.2022р. на суму 4 288,21 грн. та платіжним дорученням №61 від 19.01.2023р. на суму 79,32 грн.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 4 367,53 грн.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» (місцезнаходження: Україна, 79044, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ЄФРЕМОВА, будинок 84, квартира 1Б; ідентифікаційний код 39046990) на користь Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (місцезнаходження: Україна, 21050, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Театральна, будинок 10; ідентифікаційний код 40108672) 152 976,39 грн. пені, 120 060,53 грн. інфляційних втрат, 18 132,00 грн.-3% річних та 4 367,53 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Король М.Р.