ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023м. ДніпроСправа № 904/4035/22

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технофорс", м. Київ

до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 264 000 грн.

за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технофорс", м. Київ

про стягнення пені у розмірі 49 896 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Ліпинському М.О.

Представники:

від позивача (відповідач за зустрічним позовом): Горбачов О.О. ордер АІ № 1300620 від 01.11.2022 арк. № 27

від відповідача (позивач за зустрічним позовом): Матвєєва Т.В. довіреність № 2-16/68 від 14.12.2022

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технофорс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 264 000 грн., інфляційної складової у розмірі 36 564 грн., 3% річних у розмірі 6 683,18 грн.

Ухвалою суду від 14.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/4035/22 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду, 19.12.2022 надійшла зустрічна позовна заява Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технофорс" про стягнення пені у розмірі 49 896 грн.

Ухвалою суду від 26.12.2022 прийнято зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технофорс" про стягнення пені у розмірі 49 896 грн. до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження.

Ухвалою суду від 26.12.2022 справу № 904/4035/22 ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 25.01.2023.

Судове засідання, призначене на 25.01.2023, не відбулось внаслідок оголошення повітряної тривоги у м. Дніпро.

Ухвалою суду від 25.01.2023 відкладено підготовче засідання на 22.02.2023.

Заявою від 26.12.2022 позивач (за первісним позовом) зменшив розмір позовних вимог. Наразі позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 264 000 грн.

Ухвалою суду від 22.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 14.03.2023.

Судове засідання, призначене на 14.03.2023, не відбулось внаслідок оголошення повітряної тривоги у м. Дніпро.

Ухвалою суду від 14.03.2023 відкладено розгляд справи на 29.03.2023.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА (ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ).

Позивач зазначив, що між Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технофорс" (надалі постачальник) був укладений договір поставки № 2020/п/ОМТС/676 від 02.07.2020 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, за постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар відповідно до додатків специфікацій за цінами, що є звичайними, справедливими, ринковими, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та сплатити його вартість на умовах, що передбачені цим договором.

Згідно з п. 2.1 договору, детальна інформація про кількість та якість товару міститься у додатках специфікаціях. Специфікації на товар, оформлені належним чином та підписані повноважними представниками сторін, є невід`ємною частиною договору. За згодою сторін в специфікаціях можуть бути вказані додаткові відомості про товар, а також інші умови виникнення та виконання зобов`язань за договором.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що ціна товару складає грошову суму, виражену у національній валюті України, вказану у специфікації на відповідний товар.

За твердженням позивача, на виконання умов договору, між сторонами було підписано специфікацію № 12 від 28.09.2021 (надалі специфікація), у якій погоджено найменування, кількість, ціну, строк поставки та оплати товару тощо.

Постачальник зазначив, що виконав умови договору, поставив покупцю товар на суму 528 000 грн., що підтверджується видатковою накладною № Т-00000287 від 09.12.2021.

Постачальник вказав, що виписав покупцю рахунок фактуру № Т-00000327 від 09.12.2021.

Відповідно до п. 5.2 договору, оплата вартості товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, на підставі рахунків фактур, виставлених постачальником на умовах та у строки, вказані в додатках специфікаціях до договору. Датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку покупця.

Так, відповідно до умов специфікації, оплата здійснюється по факту поставки протягом 40 календарних днів, після надання постачальником рахунків фактур та податкових накладних за фактично поставлений товар.

За таких обставин, за розрахунком позивача, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати товару настав 19.01.2022.

Однак, покупець, за твердженням позивача, порушив умови договору та не сплатив вартість отриманого товару у встановлені строки та розмірі. Платіжним дорученням № 9406113 від 17.02.2022 покупець сплатив постачальнику 264 000 грн. за поставлений товар.

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Технофорс" у розмірі 264 000 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА (ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ).

Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог за таких обставин.

Відповідач наполягає на тому, що обов`язок покупця оплатити поставлений товар виникає за наявності одночасно таких умов: отримання рахунку фактури та податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних. За твердженням відповідача, податкова накладна № 13 від 09.12.2021 зареєстрована 24.12.2021, а отже, станом на 19.01.2022 строк оплати за поставлений товар не настав.

Також відповідач заперечив проти покладення на нього витрат позивача на правову допомогу у розмірі 30 000 грн., посилаючись на завищення такої суми у порівнянні із незначною складністю цієї справи.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА (ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ).

Позивач за зустрічним позовом вказав, що між Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технофорс" (надалі постачальник) був укладений договір поставки №2020/п/ОМТС/676 від 02.07.2020 (надалі договір), за яким постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язався прийняти вказаний товар та сплатити його вартість на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до п. 3.1 договору, поставка товару здійснюється транспортом, в строк та на умовах, вказаних в додатках специфікаціях до договору, які з моменту підписання сторонами є невід`ємною частиною договору. Постачальник зобов`язується поставити товар на умовах поставки, вказаних в додатках специфікаціях відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Позивач зазначив, що за умовами специфікації, строк поставки товару: 1 шт. 29.10.2021; 1 шт. 15.11.2021.

Однак, постачальник, за твердженням позивача, поставив покупцю товар на суму обидві одиниці товару на суму 528 000 грн. тільки 09.12.2021, що підтверджується видатковою накладною № Т-00000287 від 09.12.2021.

Згідно з п. 8.3 договору, постачальник несе відповідальність за не поставку чи недопоставку товару у вигляді пені у розмірі 0,3 % від суми недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки.

На підставі пункту 8.3 договору позивач нарахував пеню в розмірі 0,3 % від вартості несвоєчасно поставленого товару за загальний період з 30.10.2021 по 08.12.2021 у розмірі 49 896 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА (ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ).

Відповідач (за зустрічним позовом) у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог за таких обставин.

Відповідач звернув увагу на те, що нарахована позивачем сума пені перевищує максимально допустимий розмір (подвійну облікову ставку НБУ).

Також відповідач заявив про застосування строків позовної давності до позовних вимог.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом первісного позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 264 000 грн. за порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 2020/п/ОМТС/676 від 02.07.2020 зі сплати вартості поставленого товару.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був поставлений позивачем товар, на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлений товар мав бути оплачений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був оплачений відповідачем поставлений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

Предметом зустрічного позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 49 896 грн. за порушення відповідачем за зустрічним позовом своїх зобов`язань за договором поставки № 2020/п/ОМТС/676 від 02.07.2020 з поставки товару в обумовлені терміни.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (у які строки відповідач мав поставити), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був поставлений відповідачем товару встановлені строки), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Щодо первісних позовних вимог.

Між Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технофорс" (надалі постачальник) був укладений договір поставки № 2020/п/ОМТС/676 від 02.07.2020 (надалі договір).

Пунктом 13.3 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2020.

Додатковою угодою № 1 від 28.10.2020 сторони внесли зміни до п. 13.3 договору та встановили, що договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2021.

Відповідно до п. 1.1. договору, за постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар відповідно до додатків специфікацій за цінами, що є звичайними, справедливими, ринковими, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та сплатити його вартість на умовах, що передбачені цим договором.

Згідно з п. 2.1 договору, детальна інформація про кількість та якість товару міститься у додатках специфікаціях. Специфікації на товар, оформлені належним чином та підписані повноважними представниками сторін, є невід`ємною частиною договору. За згодою сторін в специфікаціях можуть бути вказані додаткові відомості про товар, а також інші умови виникнення та виконання зобов`язань за договором.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що ціна товару складає грошову суму, виражену у національній валюті України, вказану у специфікації на відповідний товар.

На виконання умов договору, між сторонами було підписано специфікацію № 12 від 28.09.2021 (надалі специфікація), у якій погоджено найменування, кількість, ціну, строк поставки та оплати товару тощо.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої зміни умов договору, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Постачальник виконав умови договору, поставив покупцю товар на суму 528 000 грн., що підтверджується видатковою накладною № Т-00000287 від 09.12.2021.

Постачальник виписав покупцю рахунок фактуру № Т-00000327 від 09.12.2021.

Відповідно до п. 5.2 договору, оплата вартості товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, на підставі рахунків фактур, виставлених постачальником на умовах та у строки, вказані в додатках специфікаціях до договору. Датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку покупця.

Так, відповідно до умов специфікації, оплата здійснюється по факту поставки протягом 40 календарних днів, після надання постачальником рахунків фактур та податкових накладних за фактично поставлений товар.

За таких обставин, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати товару настав 18.01.2022.

При цьому слід зауважити, що нереєстрація/затримка реєстрації податкової накладної не може бути ані підставою для неоплати поставленого товару, ані відкладальною обставиною для здійснення боржником оплати.

Умова реєстрації позивачем податкових накладних є додатковою та жодним чином не впливає на відлік строку оплати.

Однак, покупець порушив умови договору та не сплатив вартість отриманого товару у встановлені строки та розмірі. Платіжним дорученням № 9406113 від 17.02.2022 покупець сплатив постачальнику 264 000 грн. за поставлений товар.

За таких обставин, у Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Технофорс" у розмірі 264 000 грн.

А отже, первісні позовні вимоги є обґрунтованими.

Щодо зустрічних позовних вимог.

Як встановлено судом, між Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технофорс" (надалі постачальник) був укладений договір поставки № 2020/п/ОМТС/676 від 02.07.2020 (надалі договір), за яким постачальник зобов`язався передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язався прийняти вказаний товар та сплатити його вартість на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до п. 3.1 договору, поставка товару здійснюється транспортом, в строк та на умовах, вказаних в додатках специфікаціях до договору, які з моменту підписання сторонами є невід`ємною частиною договору. Постачальник зобов`язується поставити товар на умовах поставки, вказаних в додатках специфікаціях відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Так, умовами специфікації, строк поставки товару: 1 шт. 29.10.2021; 1 шт. 15.11.2021.

Однак, постачальник поставив покупцю товар на суму обидві одиниці товару на суму 528 000 грн. тільки 09.12.2021, що підтверджується видатковою накладною № Т-00000287 від 09.12.2021.

Порушення строків поставки становить з 30.10.2021 по 08.12.2021 за першу одиницю та з 16.11.2021 по 08.12.2021 - за другу.

Згідно з п. 8.3 договору, постачальник несе відповідальність за не поставку чи недопоставку товару у вигляді пені у розмірі 0,3 % від суми недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пункту 8.3 договору позивач нарахував пеню в розмірі 0,3 % від вартості несвоєчасно поставленого товару за загальний період з 30.10.2021 по 08.12.2021 у розмірі 49 896 грн.

Перевіривши розрахунок пені суд встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо заперечень відповідача за зустрічним позовом про нарахування позивачем пені у сумі, що перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ слід зазначити про таке.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення будь-яких зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час прострочення.

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між кредитором і боржником щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", статтею 3 якого передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Тобто, подвійною обліковою ставкою Національного банку України обмежується нарахування пені за порушення саме грошового зобов`язання.

У даному є випадку постачальником було порушено зобов`язання з поставки товару у встановлені строки.

За таких обставин, вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення пені у розмірі 49 896 грн. є обґрунтованою.

Щодо застосування строків позовної давності до зустрічних позовних вимог.

Відповідач за зустрічним позовом заявив про застосування строків позовної давності до зустрічних позовних вимог. Відповідач наполягає на тому, що позивач пропустив строк на звернення до суду з вимогами про стягнення пені, встановлений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому, відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в 1 рік.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 727/9352/17.

Як встановлено судом під час розгляду цієї справи, строки нарахування пені становлять з 30.10.2021 по 08.12.2021 за першу одиницю товару та з 16.11.2021 по 08.12.2021 - за другу.

Тобто, річний строк позовної давності за зустрічними позовними вимогами мав сплити з 30.10.2021 по 08.12.2021 відповідно.

Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 « Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено карантин на усій території України з 12 березня 2020 року.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.".

З урахуванням наведених приписів чинного законодавства, строк позовної давності, який не сплив на дату початку карантину 12.03.2020, був продовжений на строк дії такого карантину. Аналогічної правової позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду (постанова від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20).

Крім того, слід звернути увагу на те, що постанова Кабінету Міністрів України про продовження строків позовної давності була прийнята 30.03.2020, тобто раніше, аніж мав сплинути річний строк позовної давності за зустрічними позовними вимогами.

Станом на момент розгляду цієї справи карантин триває. А отже, позивачем за зустрічним позовом не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Технофорс", доводяться договором № 2020/п/ОМТС/676 від 02.07.2020 (т. 1 а.с. 8 - 11), специфікацією (т. 1 а.с. 12), видатковою накладною (т. 1 а.с. 13), довіреністю на отримання ТМЦ (т. 1 а.с. 13), рахунком - фактурою (том 1 а.с. 14), податковою накладною (т. 1 а.с. 15 - 16), платіжним дорученням (т. 1 а.с. 17), листуванням між сторонами (том 1 а.с. 18 - 21).

Обставини, на які посилається представник Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", доводяться договором № 2020/п/ОМТС/676 від 02.07.2020 з додатковою угодою (т. 1 а.с. 53 - 57), специфікацією (т. 1 а.с. 58), видатковою накладною (т. 1 а.с. 59), рахунком - фактурою (том 1 а.с. 60), податковою накладною (т. 1 а.с. 61).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що первісний та зустрічний позови слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову слід покласти на Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Витрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову слід покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Технофорс".

ЩОДО ПОКЛАДЕННЯ НА ВІДПОВІДАЧА ВИТРАТ ПОЗИВАЧА ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ НА ПРАВОВУ ДОПОМОГУ АДВОКАТА.

У первісному позові позивач просить суд покласти на відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 30 000 грн.

У якості доказів надання Адвокатським бюро «Горбачов ЛО» Товариству з обмеженою відповідальністю "Технофорс" юридичних послуг під час розгляду справи № 904/4035/22 позивачем долучено до суду: договір про надання правової допомоги від 24.10.2022, рахунок фактуру від 31.10.2022, платіжне доручення № 186 від 01.11.2022.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правової допомоги, бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту щодо захисту його інтересів у господарській справі про стягнення заборгованості за договором поставки № 2020/п/ОМТС/676 від 02.07.2020 з АТ «ПІВДГЗК».

Згідно з п. 3.1 договору про надання правової допомоги, розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, становить 30 000 грн. за надання правової допомоги, визначеної п. 1.1 договору, до моменту ухвалення рішення судом першої інстанції включно.

Розмір фактичних витрат позивача на правову допомогу адвоката підтверджений належними доказами та співмірний із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову.

За таких обставин, витрати позивача за первісним позовом на правову допомогу адвоката у розмірі 30 000 грн. слід покласти на Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (місце реєстрації: 50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ідентифікаційний код 00191000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технофорс" (місце реєстрації: 01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 28/2; ідентифікаційний код: 36560388) суму основної заборгованості у розмірі 264 000 грн., витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 30 000 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3960 грн.

Зустрічний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технофорс" (місце реєстрації: 01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 28/2; ідентифікаційний код: 36560388) на користь Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (місце реєстрації: 50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ідентифікаційний код 00191000) пеню у розмірі 49 896 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 481 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 10.04.2023.

Суддя М.О. Ніколенко