ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
"27" березня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/363/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.
при секретарі судового засідання Гутниковій О.С.
розглянувши справу №916/363/22
про скасування держаної реєстрації права власності

від позивача: Драгун А.С., адвокат за ордером
від відповідача: Мізунський А.С.., адвокат за довіреністю
від Державного реєстратора філії комунального підприємства „Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Глущенко Андрія Олександровича: не з`явився
від Національного банку України: Лантух Є.С., адвокат за довіреністю
від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб: : Мізунський А.С., адвокат за довіреністю
від „Олрайз Кепітал Інк (Allrise Capital Inc): Васильєв Ю.Ю. адвокат за ордером
Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.02.2022р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс від 09.02.2022р. вх. № ГСОО 379/22 залишено без руху. Товариству з обмеженою відповідальністю „Ісагіс визначено надати суду докази, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів на належну відповідачу адресу. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю „Ісагіс строк для усунення недоліку позовної заяви не пізніше 10 днів з дня отримання даної ухвали суду. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю „Ісагіс, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
09.02.2022р. до господарського суду Одеської області представником позивача супровідним листом були надані докази, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 14.02.2022р.
24.02.2022 р. Президентом України підписано указ № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, який підтримано Верховною Радою. Воєнний стан запроваджено з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 р. № 9 рекомендовано зборам суддів та суддям України оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

У зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану та з метою забезпечення безпеки працівників Господарського суду Одеської області та відвідувачів, зборами суддів Господарського суду Одеської області від 24.02.2022 р. було вирішено рекомендувати суддям, як тимчасовий захід, зняти з розгляду справи, які призначені з 24 лютого 2022 року.

14.03.2022 р. Указом Президента України № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05год.30хв. 26 березня 2022р. строком на 30 діб.

Рішенням зборів суддів Господарського суду Одеської області від 14.03.2022р. рекомендовано суддям Господарського суду Одеської області продовжити розгляд справ.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.03.2023р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс до розгляду та відкрито провадження у справі №916/363/22. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: державного реєстратора філії комунального підприємства „Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Глущенко Андрія Олександровича. Підготовче засідання у справі призначено на "27" квітня 2022 р. о 11:00. Зобов`язано позивача направити на адресу залученої третьої особи позовну заяву з додатками, докази направлення надати суду. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Запропоновано залученій третій особі, відповідно до ст. 168 ГПК України надати пояснення щодо позову протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 27.04.2022р. о 11:00.

27.04.2022р. до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.04.2022р. відкладено підготовче засідання на "23" травня 2022р. о 12:00. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 23.05.2022р. о 12:00.

23.05.2022р. до суду позивачем було надано клопотання, відповідно до якого він просив проводити судове засідання призначене 23.05.2022р. о 12:00 за відсутності позивача та його представника.

Також, до господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс надійшло клопотання про витребування доказів вх. № ГСОО 3792/22, відповідно до якого позивач просив суд витребувати з Управління Державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином засвідчену копію реєстраційної справи на нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі центрального стадіону „Чорноморець, що складається з будівель, загальною площею 80289,00 кв.м, основною площею 67037,5 кв.м за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Маразліївська, будинок 1/20; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100287849 та належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності за ПАТ „ІМЕКСБАНК код ЄДРПОУ - 20971504, на нежитлові будівлі центрального стадіону „Чорноморець, що складається з будівель, загальною площею 80289,00 кв.м основною площею 67037,5 кв.м за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Маразліївська, будинок 1/20, вказаного об`єкта нерухомого майна, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, шляхом їх друку та належним чином засвідчення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.05.2022р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс вх. № ГСОО 3792/22 про витребування доказів задоволено повністю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.05.2022р. відкладено підготовче засідання на "20" червня 2022р. о 10:45. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 20.06.2022р. о 10:45.

06.06.2022р. до суду від Юридичного департаменту Одеської міської ради надійшли витребувані судом документи.

20.06.2022р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс надійшло клопотання про витребування доказів вх. № ГСОО 10780/22.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.06.2022р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс від 20.06.2022р. вх. №ГСОО 10780/22 про витребування доказів задоволено.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.06.2022р. відкладено підготовче засідання на "27" липня 2022р. о 12:45. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 27.07.2022р. о 12:45.

25.07.2022р. до суду від Національного банку України надійшла заява, відповідно до якої заявник просив суд залучити Національний банк України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Також, представником відповідача у судовому засіданні було усно заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

27.07.2022р. до суду позивачем було надано клопотання про залучення співвідповідача, яке у подальшому позивач просив не розглядати та залишити без розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.07.2022р. заяву Національного банку України від 25.07.2022р. задоволено. Усне клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс від 27.07.2022р. задоволено. Залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Національний банк України та залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Відкладено підготовче засідання на "05" вересня 2022 р. о 12:30. Зобов`язано позивача направити на адресу залучених третіх осіб позову заяву з додатками, докази направлення надати суду. Запропоновано залученим третім особам, відповідно до ст. 168 ГПК України надати пояснення щодо позову протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 05.09.2022р. на 12:30.

09.08.2022р. від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та у судовому засіданні, яке відбулось 28.09.2022р. протокольною ухвалою суду було відмолено у задоволенні клопотання.

19.08.2022р. до суду від Національного банку України надійшли письмові пояснення.

05.09.2022р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс надійшло клопотання про витребування доказів вх. № ГСОО 18350/22.

05.09.2022р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 28.09.2022р. о 10:00.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.09.2022р. повідомлено учасників по справі №916/363/22: Публічне акціонерне товариство „Імексбанк та державного реєстратора філії комунального підприємства „Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Глущенко Андрія Олександровича про судове засідання, яке відбудеться "28" вересня 2022 р. о 10:00.

22.09.2022р. до суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на позовну заяву.

22.09.2022р. до суду Фондом гарантування вкладів фізичних осіб надано заяву про залучення третьої особи на стороні відповідача, яка судом була залишена без задоволення.

27.09.2022.р. до суду від „Олрайз Кепітал Інк надійшла заява щодо залучення третьої особи до участі у справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.09.2022р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс від 05.09.2022р. вх.№ГСОО 18350/22 про витребування доказів задоволено.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.09.2022р. заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.09.2022р. вх. № ГСОО 20506/22 задоволено. Заяву „Олрайз Кепітал Інк від 27.09.2022р. вх. № ГСОО 20955/22 задоволено. Залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: „Олрайз Кепітал Інк. Відкладено підготовче засідання на "26" жовтня 2022 р. о 12:30. Зобов`язано позивача направити на адресу залученої третьої особи позову заяву з додатками, докази направлення надати суду. Запропоновано залученій третій особі, відповідно до ст. 168 ГПК України надати пояснення щодо позову протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 26.10.2022р. о 12:30.

05.10.2022р. до суду позивачем було надано відповідь на відзив.

12.10.2022р. до суду від Юридичного департаменту Одеської міської ради надійшли витребувані судом документи.

26.10.2022р. до суду від Олрайз Кепітал Інк. надійшли письмові пояснення.

26.10.2022р. до суду позивачем було надано клопотання про відкладення підготовчого засідання.

26.10.2022р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 16.11.2022р. о 11:30.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.10.2022р. повідомлено учасників справи №916/363/22: Товариство з обмеженою відповідальністю „Ісагіс та Державного реєстратора філії комунального підприємства „Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Глущенко Андрія Олександровича про судове засідання, яке відбудеться "16" листопада 2022 р. о 11:30.

18.11.2022р. до суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли заперечення на відповідь на відзив.

16.11.2022р. судове засідання не відбулось через відсутність інтернет з`єднання в приміщенні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.11.2022р. призначено підготовче засідання у справі №916/363/22 на "19" грудня 2022 р. о 12:40. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 19.12.2022р. о 12:40.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.12.2022р. закрито підготовче провадження у справі № 916/363/22. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "06" лютого 2023 р. о 12:30. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 06.03.2023р. о 12:30.

06.02.2023р. до суду позивачем надано клопотання про відкладення засідання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.02.2023р. повідомлено учасників по справі №916/363/20 Товариство з обмеженою відповідальністю „Ісагіс та Державного реєстратора філії комунального підприємства „Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Глущенко Андрія Олександровича про судове засідання, яке відбудеться "13" лютого 2023 р. о 12:00.

10.02.2023р. до суду позивачем надано клопотання про відкладення засідання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.02.2023р. повідомлено учасників справи №916/363/22 Товариство з обмеженою відповідальністю „Ісагіс та Державного реєстратора філії комунального підприємства „Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Глущенко Андрія Олександровича про судове засідання, яке відбудеться "22" лютого 2023 р. о 15:30.

22.02.2022р. до суду позивачем було надано клопотання про відкладення засідання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.02.2023р. повідомлено учасників справи №916/363/22 Товариство з обмеженою відповідальністю „Ісагіс та Державного реєстратора філії комунального підприємства „Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Глущенко Андрія Олександровича про судове засідання, яке відбудеться "07" березня 2023 р. о 11:00.

07.03.2023р. судом було оголошено перерву по розгляду справи по суті до 27.03.2023р. о 12:30.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.03.2023р. повідомлено третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача по справі №916/363/22 Державного реєстратора філії комунального підприємства „Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Глущенко Андрія Олександровича про судове засідання, яке відбудеться "27" березня 2023 р. о 12:30.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Публічним акціонерним товариством „Імексбанк в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яким надавались пояснення як відповідачем, заперечувалось проти заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Державним реєстратором філії комунального підприємства „Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради Глущенко Андрієм Олександровичем письмових пояснень надано не було.

Національний банк України заперечував проти заявлених позовних вимог позивача та просив суд відмовити в їх задоволенні.

Компанія „Олрайз Кепітал Інк (Allrise Capital Inc) заперечувала проти заявлених вимог позивача.

У судовому засіданні 27.03.2023 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 05.04.2023р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд встановив.

Позивачем було зазначено суду, що 30.04.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Ісагіс визнано переможцем електронних торгів із продажу лоту №GL16N617899, за результатами чого складено Протокол електронного аукціону № UA-EA-2020-04-17-000019-Ь. Відповідно до зазначеного Протоколу, Товариством з обмеженою відповідальністю „Ісагіс придбано права вимоги за кредитними договорами, які забезпечені іпотекою та заставою: придбано об`єкти рухомого та нерухомого майна відповідно до переліку та ін.

Відповідно до складеного та підписаного протоколу Товариство з обмеженою відповідальністю „Ісагіс, як переможець торгів, має обов`язок щодо сплати за придбання лоту 13055000 грн. 63 коп.

24 травня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Ісагіс перерахувало на рахунок Публічного акціонерного товариства „Імексбанк грошові кошти у розмірі 13055000грн. 00 коп., цим самим виконало обов`язок щодо сплати вартості придбаного лоту у повному обсязі.

24 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством „Імексбанк та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ісагіс укладено Договір №133 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги. Відповідно до п.2.1. Договору №133 від 24.07.2020 року сторони погодили наступне: «За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у власність у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників за кредитними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором».

Позивачем було зазначено суду, що відповідно до Додатку № 1 до Договору № 133 про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги від 24.07.2020 року, серед іншого, позивачем було отримано отримало право вимоги до Боржників згідно з додатком. Загальна вартість Боржників за вказаним Договором становить: 2, 64 грн.

24.07.2020 року, між Публічним акціонерним товариством „Імексбанк та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ісагіс укладено Договір № 133/1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Відповідно до п.2.1. зазначеного Договору визначене наступне: «За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому іпотекодержателю належні Банку, а Повий іпотекодержатель набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до іпотекодавців, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржник, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перешли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників за іпотечними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку Ne 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий іпотекодержатель сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі тау порядку, визначеному цим Договором».

Додатком № 1 до Договору № 133/1 від 24.07.2020 року визначено, що позивач отримує право вимоги за іпотечними договорами згідно з додатком.

Позивачем було зазначено суду, що вищезазначені договори про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги укладались із позивачем за погодженням із Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та після проведення детальної перевірки визначення точної суми заборгованості та переліку боржників.

Таким чином, як було зазначено позивачем, Товариство з обмеженою відповідальністю „Ісагіс набуло прав кредитора та іпотекодавця за вищезазначеними договорами, які першочергово належали Публічному акціонерному товариству „Імексбанк та, відповідно, набуло права вимоги щодо отримання грошових коштів в рахунок погашення наявних заборгованостей.

Позивач зазначав, що на виконання умов Договору № 133/1 від 24.07.2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю „Ісагіс направляло на адресу Боржників/Позичальників/Іпотекодавців повідомлення щодо зміни Кредитора/Іпотекодержателя та про необхідність погашення заборгованості саме на розрахункові рахунки товариства. Однак, в подальшому Товариству з обмеженою відповідальністю „Ісагіс стало відомо, що в Боржники та Майнові поручителі ухиляються від виконання взятих на себе обов`язків, оскільки Публічне акціонерне товариство „Імексбанк зареєструвало право власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» та на підставі: іпотечного застереження, що міститься в іпотечному договорі, серія та номер 6134, виданого 25.12.2014 року приватним нотаріусом ОМНО Чужовською Н.Ю. та вимог про усунення порушення за кредитними договорами боржників.

Позивачем було зазначено суду, що в рамках справи №916/677/20, боржники, на підставі зазначених обставин ухилялись від виконання обов`язків, оскільки Публічним акціонерним товариством було зареєстровано права власності на предмет іпотеки на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Щодо обставин реєстрації права власності Публічним акціонерним товариством „Імексбанк на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» позивачем було зазначено суду, що йому по справі в ході здійснення заходів на звернення стягнення на предмети іпотеки, які визначені у додатку №1 до Договору №133/1, стало відомо про наступні обставини, та які не були відомі останньому під час укладення Договорів про відступлення прав вимоги.

Забезпечення виконання Боржниками (перелік яких міститься у Додатку №1 до Договору №133) було забезпечено іпотечними договорами, укладеними між Публічним акціонерним товариством „Імексбанк та майновими поручителями (перелік яких міститься у Додатку №1 до Договору №133/1).

Проте, разом з тим між Публічним акціонерним товариством „Імексбанк та ПрАТ «ФК «Чорноморець» укладено Іпотечний договір від 25.12.2014 року та посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Чужовською Н.Ю., зареєстрований у реєстрі №6134. Предметом іпотечного договору №6134 є нерухоме майно: нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80289, 00 кв.м, основною площею 67037, 5 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса) будинок 1/20, та розташовані на земельній ділянці площею 62 403, кв.м, яка знаходиться в оренді АТ «ФК «Чорноморець».

16.05.2017р. Публічне акціонерне товариство „Імексбанк звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець».

16.05.2017р. Публічним акціонерним товариством „Імексбанк зареєстровано право власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» та на підставі: іпотечного застереження, що міститься в іпотечному договорі, серія та номер 6134, виданого 25.12.2014 року приватним нотаріусом ОМНО Чужовською Н.Ю. та вимог про усунення порушення за кредитними договорами боржників.

19.03.2018р. на підставі рішення державного реєстратора Махортова Ігоря Олександровича (Комунальне підприємство "Реєстраційна служба Одеської області"), Одеська обл., індексний номер рішення: 40169589 (за заявою Публічного акціонерного товариства „Імексбанк) скасовано право власності Публічного акціонерного товариства „Імексбанк на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", загальною площею 80289,0 кв.м, основною площею 67037,5 кв.м.

19.03.2018р. знову державний реєстратор Глущенко Андрій Олександрович (Філія комунального підприємства "Комунально-реєстраційні послуги" Великобугаївської сільської ради. Одеська обл.) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40175986 від 19.03.2018 11:13:03. на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", загальною площею 80289,0 кв.м, основною площею 67037,5 кв.м за Публічним акціонерним товариством „Імексбанк.

За посиланням позивача, внаслідок такої реєстрації, боржники та майнові поручителі за Договором №133 та Договором №133/1 вважають, що в силу ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку» зобов`язання Боржників (перелік яких визначено у Договорі №133) є виконаними, внаслідок чого право іпотеки також є припиненим. Оскільки Банк застосував позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як було вказано позивачем, у справі №916/677/21 за вказаних обставин припинено право іпотеки Товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс.

Позивачем було зазначено суду, що реєстрація за Публічним акціонерним товариством „Імексбанк на нежитлові будівлі центральною стадіону «Чорноморець» відбулася з грубим порушенням вимог діючого законодавства внаслідок чого підлягає скасуванню.

Позивач вказував суду, що як вбачається з інформаційної довідки №296079925 від 24.01.2022 року підставою для реєстрації права власності за Публічним акціонерним товариством „Імексбанк стали наступні документи: Опис, серія та номер: бн. виданий 07.04.2017, видавник: Укрпошта; Іпотечний Договір з майновим поручителем, серія та номер: 6134, виданий 25.12.2014. видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чужовська Н.Ю.; Опис , серія та номер: б/н. виданий 07.04.2017. видавник: Укрпошта; Рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н. виданий 12.04.2017, видавник: укрпошта; Вимога про усунення порушення в порядку ст.35 Закону України "Про іпотеку", серія та номер: 3582. виданий 29.12.2016. видавник: Процедура Ліквідації АТ "ІмексБанк"; Рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н. видавник: Укрпошта; Опис, серія та номер: б/н. видавник: Укрпошта; Рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н. видавник: Укрпошта; Опис, серія та номер: б/н. видавник: Укрпошта; Рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н. видавник: Укрпошта; Рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н, видавник: Укрпошта; Опис, серія та номер: б/н. видавник: Укрпошта; Опис, серія та номер: б/н. видавник: Укрпошта; Рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н. видавник: Укрпошта; Рекомендоване повідомлення , серія та номер: б/н. видавник: Укрпошта; Опис, серія та номер: б/н. видавник: Укрпошта; Рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н. видавник: Укрпошта; Вимога про усунення порушення в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку", серія та номер: 861, виданий 05.04.2017. видавник: Процедура Ліквідації АТ "ІмексБанк".

Позивачем було зазначено, що згідно до Договору з майновим поручителем, серія та номер: 6134, виданий 25.12.2014, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., ПАТ «ФК «Чорноморець» виступив майновим поручителем та вказаним іпотечним договором забезпечено виконання зобов`язання за кредитними договорами різних юридичних осіб.

Позивачем було зауважено суду, що для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателю необхідно надати документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

За ґрунтуванням позивача, предмет Іпотечного договору від 25.12.2014 року забезпечував виконання зобов`язання 40 Боржників, отже, для можливості звернення стягнення на предмет іпотеки, Публічне акціонерне товариство „Імексбанк необхідно було надати державному реєстраторові 40 вимог та доказів їх отримання Боржниками зазначеними у п.1.1 Іпотечного договору від 25.12.2014 року, проте таких документів для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку» не надано.

При цьому, як вважає позивач, не можуть вважатися погашеними зобов`язання усіх боржників, які були забезпечені предметом іпотеки Іпотечного договору від 25.12.2014 року, адже, за умови коли іпотечний договір укладено в забезпечення вимог 40-ка окремого боржника, а вимогу Публічного акціонерного товариства „Імексбанк в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» отримано лише 4-ма з них, погашення заборгованості 36-ми боржників, які не отримали вимоги Банку, не лише порушить Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, а й зумовить перехід до Іпотекодавця (ПАТ «ФК «ЧОРНОМОРЕЦЬ» прав кредитора за цими 37-ми основними зобов`язаннями, згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про іпотеку», що відповідно порушить права таких боржників, так як, останні були позбавлені можливості виконати свої зобов`язання самостійно.

Отже, і законом, і договором прямо визначена необхідність саме при передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки встановлення вартості предмету іпотеки на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності і така оцінка була проведена відповідно до вимог законодавства, про що, зокрема, свідчить і відсутність рішень про скасування даної оцінки чи скасування реєстраційних дій щодо предмету іпотеки за Іпотечним договором від 25.12.2014 року. А отже, державний реєстратор повинен був прийняти рішення, про відмову на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у зв`язку з тим, що Публічного акціонерного товариства „Імексбанк надано лише вимоги про отримання чотирьома боржниками, проте в іпотечному договорі зазначено 41 боржника, наведені вище обставини свідчать про те, що оскаржене позивачем рішення державного реєстратора від 19 березня 2018 року №40175986 є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи пояснення щодо порушеного права, позивачем було зазначено суду, що згідно до розділу 8, Статут затверджений рішенням учасника №07 від 08 жовтня 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс, зокрема у п. 8.1. передбачено, що прибуток, одержаний Товариством в результаті його господарської діяльності, після сплати податків та інших обов`язкових платежів, відрахувань до фондів Товариства, оплати праці залишається у розпорядженні Товариства або розподіляється між Учасниками.

Також, Статутом визначено, і наступні умови виплати прибутку та дивідендів: п. 8.5. Виплата частки прибутку товариства Учасникам проводиться пропорційно їх часткам у статутному капіталі. П. 8.6. Виплата частки прибутку товариства Учасникам проводиться за рішенням Загальних зборів Учасників. П. 8.7. Учасники Товариства несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю Товариства, у межах вартості своїх вкладів до Статутного капіталу. П. 8.8. Виплата дивідендів здійснюється за рахунок чистого прибутку товариства особам, які були Учасниками товариства на день прийняття рішення про виплату дивідендів, пропорційно до розміру їхніх часток. П. 8.9. Товариство виплачує дивіденди грошовими коштами, якщо інше не встановлено одностайним рішенням загальних зборів Учасників, у яких взяли участь всі Учасники товариства. П. 8.10. Дивіденди можуть виплачуватися за будь-який період, що є кратним кварталу. П. 8.11. Виплата дивідендів здійснюється у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття рішення про їх виплату, якщо інший строк не встановлений статутом товариства або рішенням загальних зборів Учасників.

Проте, у зв`язку з тим, що Публічним акціонерним товариством „Імексбанк зареєстровано право власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80 289, 00 кв.м, основною площею 67 037, 5 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса) будинок 1/20, Боржники та Майнові поручителі не виконують свої зобов`язання за Кредитним договором, що як наслідок унеможливлює отримання прибутку Товариством з обмеженою відповідальністю „Ісагіс.

Щодо строку позовної давності та позивачем було зазначено суду, що він про існування оскаржуваного рішення державного реєстратора стало відомо лише після 24.07.2020 року (після укладення Договорів про відступлення прав вимоги з Публічним акціонерним товариством „Імексбанк).

З урахуванням викладеного та зазначеного, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Глущенко Андрія Олександровича. Філія комунального підприємства "Комунально-реєстраційні послуги" Великобугаївської сільської ради. Одеська області №40175986 від 19.03.2018, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 25297799 про право власності Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» (код ЄДРПОУ- 20971504) на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", загальною площею 80289.0 кв.м, основною площею 67037,5 кв.м, Одеська обл.. м. Одеса, вулиця Маразліївська, будинок 1/20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: .

Надаючи пояснення по справі, Національним банком України було зазначено суду, що ефективний засіб правового захисту у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення саме порушеного права особи, яка звернулася за судовим захистом. З огляду на зазначене, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Національним банком України було зазначено суду, що позивач стверджує, що порушення його прав і законних інтересів полягає в учинені відповідачем позасудового звернення стягнення шляхом реєстрації права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», що мало наслідком невиконання боржниками перед позивачем своїх зобов`язань за кредитними договорами, що як наслідок унеможливлює отримання прибутку Позивачем. Позивач аргументуючи свої вимоги стверджує, що він не має змоги звернути стягнення на предмети застави/іпотеки, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами, оскільки на підставі судових рішень встановлені факти припинення застави/іпотеки чи зобов`язань за кредитними договорами. Відтак позивач обрав спосіб захисту у вигляді визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про право власності Акціонерного товариства «Імексбанк» на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець ».

Третьою особою було зазначено, що відповідач здійснив звернення стягнення на зазначене вище нерухоме майно в 2018 році, а позивач отримав право вимоги до боржників за кредитними договорами у 2020 році, а відтак звернення стягнення та набуття власності Акціонерним товариством «Імексбанк» на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» було здійснено до відступлення від відповідача до позивача прав вимоги до боржників. Тому зазначене відступлення відповідачем та набуття прав вимоги позивачем було здійснено із урахуванням обставин позасудового звернення на нерухоме майно. При цьому факти припинення зобов`язань боржників чи майнових поручителів перед позивачем встановлювалися судовими рішеннями.

Третя особа вказувала, що , як зазначає у своєму позові позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Ісагіс, укладаючи з Акціонерним товариством «Імексбанк» договір № 133 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, сплатив грошові кошти у розмірі 13055000,00 грн., при цьому отримав право вимоги до боржників на суму 2,64 грн., тобто на суму у 1000 разів більшу. Відтак звернення стягнення на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» безпосередньо вплинуло на ціну пулу активів, придбаного Позивачем. Оскільки, якщо б AT «Імексбанк» не здійснив би звернення стягнення на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» (вартість якого відповідно до договору іпотеки становить грн.), то вартість пулу активів, придбаного Позивачем, була б набагато вищою.

Зважаючи на викладене, за посиланням третьої особи, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про право власності Акціонерного товариства «Імексбанк» на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» не призведе до відновлення прав та законних інтересів саме Позивача, оскільки таке судове рішення не впливатиме на погашення заборгованості боржників перед Позивачем. Отже, вимога позивача не є ефективним способом захисту прав особи в розумінні ст. 13 Конвенції, оскільки не дозволяє Позивачеві реалізувати свої права щодо предмета забезпечення чи повернення заборгованості за кредитними договорами, а потребуватиме вжиття додаткових засобів захисту. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 та від 20.07.2022 у справі №806/5244/15.

Третьою особою також було пояснено суду, що 16.07.2020 на підставі договору купівлі-продажу відповідачем було відчужено нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» компанії ALLRISE CAPITAL INC. Кошти, отримані відповідачем від продажу зазначеного вище майна, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів Акціонерного товариства «Імексбанк», про що було зазначено 17.07.2020 в прес- релізі на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З огляду на зазначене, за посиланням третьої особи, скасування рішення державного реєстратора про право власності Акціонерного товариства «Імексбанк» на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» впливатиме на право власності компанії ALLRISE CAPITAL INC, яка набула у власність нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» через проведення аукціону у порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відтак є добросовісним набувачем та на права кредиторів Акціонерного товариства «Імексбанк», які отримали кошти від реалізації зазначеного майна з метою задоволення своїх вимог.

Беручи до уваги викладене, задоволення вимог позивача зведе нанівець одні з основних елементів верховенства права як принцип правової певності (визначеності), принципів добросовісності та розумності. Виходячи із принципів добросовісності та розумності ч. 2 ст. 13 ЦК України визначено обов`язок особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Зазначалось суду, що рішенням Господарського суду Одеської області від 21.05.2021 у справі №916/677/20 (відповідачем у якій був ТОВ «ІСАГІС») встановлено факт неодноразового надіслання AT «Імексбанк» вимоги про виконання порушеного зобов`язання на адресу кожного окремого позичальника, зазначеного в іпотечному договорі та іпотекодержателя, а також факт отримання безпосередньо іпотекодержателем відповідних вимог за кількістю позичальників та в розрізі заборгованості за кожним окремим договором про відкриття кредитної лінії AT «Імексбанк» та ПрАТ «Футбольний клуб «Чорноморець», а також вартість предмету іпотеки. З огляду на зазначене, рішення судів, які набрали законної сили на момент розгляду даної справи №916/363/22, є обов`язковими до виконання, а встановлені у них обставини не може бути поставлено під сумнів, зокрема, через ініціювання інших судових спорів. Отже, аргументи позивача щодо відсутності оцінки предмета іпотеки, виготовленої суб`єктом оціночної діяльності, станом на момент набуття такого предмету іпотеки є недоречними. При цьому, суди у справах №916/1310/15-г та №916/1113/15-г, визнаючи накази такими, що не підлягає виконанню, виходили із того, що зобов`язання за кредитними договорами перед АТ «ІМЕКСБАНК» є припиненими, оскільки такі зобов`язання були припиненими внаслідок звернення АТ «ІМЕКСБАНК» стягнення в позасудовому порядку на нежитлові будівлі стадіону «ЧОРНОМОРЕЦЬ» шляхом реєстрації право власності, що в контексті приписів ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» чинної на час реєстрації права власності свідчить про припинення зобов`язання.

Таким чином, вбачається, що позивач подав позов у даній справі з метою перегляду зокрема зазначених вище судових рішень, що є спробою ревізії судових рішень в інших справах. Окремо було звернуто увагу, та зазначено, що наявність чи відсутність (припинення) зобов`язань за кредитними договорами та договорами забезпечення, які позивач придбав, не є предметом спору у даній справі, а вирішується окремо в межах судових справ про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на предмети забезпечення за кожним окремим невиконаним зобов`язаннями за кредитними договорами.

Надаючи відзив, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб зазначалось, що 16.05.2017р. року, в момент державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, відбулось фактичне задоволення вимог кредитора тільки по чотирьом кредитним договорам, а саме за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 95/13 від 18.12.2013 року укладеного з ТОВ «Мережа готелів Чорне море»; Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 85/13 від 11.11.2013 року, укладеного з ТОВ «Торгово-Будівельне агентство «Промбуд»; Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 16/11 від 18.03.2011 року укладеного з ТОВ «Круїз Делюкс»; Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №4/14 від 28.01.2014 року укладеного з ТОВ «Компанія по торгівлі». Дана обставина, також підтверджується твердженням позивача, зокрема який вказує, що Публічним акціонерним товариством ІМЕКСБАНК надано державному реєстратору, лише вимоги про усунення порушень кредитних договорів до чотирьох позичальників, які зазначені вище. Інше твердження позивача, про те що для належної реєстрації права власності необхідно було надати державному реєстратору 40 вимог та доказів їх отримання боржниками, не може братися до уваги, так як відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення відбувалось в рахунок погашення заборгованості чотирьох кредитних договорів.

Вимоги до решти 37-сімох позичальників державному реєстратору не надавались, так як в результаті звернення стягнення на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80289,0 кв.м, основною площею 67037,5 кв.м, за адресою Одеська обл., м.Одеса, вул. Маразлівська, буд 1/20, відбулось задоволення тільки чотирьох, заявлених вимог. Тобто, якщо існує декілька кредитних зобов`язань, які забезпечені декількома іпотеками, то припиняють дійсність виключно ті зобов`язання, в межах яких відбулось задоволення вимог кредитора за рахунок предмету іпотеки і припиняється виключна та іпотека, за рахунок предмета якої відбулось задоволення вимоги кредитора. Решта кредитних та іпотечних правовідносин залишаються дійсними. Тобто, Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» надало державному реєстратору всі необхідні документи для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки.

Щодо відступлення права вимоги, то Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було зазначено, що по справі №916/2284/20 за позовом ТОВ «ФК «Інвест Хаус» до АТ «ІМЕКСБАНК», ТОВ «ІСАГІС», ТОВ «ТБ ПОЛОНЕКС» про визнання договорів недійсними, визнання протоколу недійсним та скасування електронного аукціону. Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 у задоволені позовних вимог ТОВ «ФК «Інвест Хаус» відмовлено у повному обсязі; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Господарського суду Одеської області від 13.11.2020 у справі №916/2284/20. 27 травня 2021 року по даній справі Південно-західним апеляційним господарським судом відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «ФК «Інвест Хаус». По справі № 916/2243/20 за позовом ПАТ «ФК «Чорноморець» до ПАТ «ІМЕКСБАНК», ТОВ «ІСАГІС», ФГВФО про визнання договорів недійсними, визнання протоколу недійсним та скасування електронного аукціону, рішенням Господарського суду Одеської області від 18.12.2020 у задоволенні позовних вимог ПАТ „Футбольний клуб „Чорноморець" відмовлено. 08 квітня 2021 року по даній справі Південно-західним апеляційним господарським судом відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ПАТ „Футбольний клуб „Чорноморець».

У зазначених справах судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено що реалізація прав вимоги, оформленої Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-04-17-000019-Ь, проведеного 30.04.2020 року, відбулась відповідно до вимог чинного законодавства.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб зазначалось суду, що у випадку забезпечення виконання основного зобов`язання декількома способами, основне зобов`язання не припиняється у разі, якщо реалізація іпотекодержателем своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки, (в тому числі і в позасудовому порядку) не призвело до повного задоволення його вимог. Наявність чи відсутність (припинення) зобов`язань за кредитними договорами та договорами забезпечення, які позивач придбав, не може бути предметом спору у даній справі, а вирішується окремо в межах судових справ про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на предмети забезпечення за кожним окремим невиконаним зобов`язаннями за кредитними договорами. Враховуючи вибраний спосіб захисту позивачем, зокрема визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про право власності ПАТ «ІМЕКСБАНК» на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» не призведе до відновлення прав та законних інтересів позивача. Задоволення позову, вплине на права кредиторів неплатоспроможного банку, які отримали кошти від реалізації майна а також на права, компанії «ОЛРАЙЗ КЕПІТАЛ IHK» FLLRIZE CAPITAL SNC яка відповідно до договору купівлі-продажу від 16 липня 2020 року придбала нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80289,0 м.кв, за адресою: м. Одеса, вулиця Маразліївська, буд. 1/20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна .

Надаючи відповідь на відзив, позивачем було зазначено суду, що твердження та докази, надані ПАТ «ІМЕКСБАНК», що підтверджують державну реєстрацію права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» та на підставі іпотечного застереження, що міститься в іпотечному договорі, серія та номер 6134, виданого 25.12.2014 року приватним нотаріусом ОМНО Чужовською Н.Ю. від 17,05.2017 року, не відносяться до предмету розгляду даної справи.

Позивачем було зазначено суду, що з аналізу змісту договорів не вбачається, що у вказаних договорах містяться застереження, стосовно того, що на ціну пулу активів впливає той факт, що ПАТ «ІМЕКСБАІІК» в позасудовому порядку звернуто стягнення на предмет іпотеки на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", загальною площею 80289.0 кв.м, основною площею 67037,5 кв.м. Фактично, через звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, серія та номер 6134, виданого 25.12.2014 року приватним нотаріусом ОМНО Чужовською Н.Ю., а саме реєстрацію права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», яка відбулася незаконно, у ТОВ «ІСАГІС» відсутня можливість реалізувати своє право Кредитора та звернути стягнення на предмет іпотеки або стягнути з боржників заборгованість, у зв`язку з тим, що як вбачається з позиції, викладеної у відзиві на позов, відповідач зазначає, що виставляючи лот на аукціон. Відповідачу було відомо, про відсутність можливість реалізувати права Кредитора в зобов`язанні, але про такі «істотні умови» в Договорах №133 та №133/1 від 24.07.2020 року не зазначено.

Щодо наявності порушеного права, то позивачем було зазначено суду, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» не має можливості реалізувати право Кредитора у зобов`язаннях за кредитними та іпотечними договорами, оскільки за результатами державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за Іпотечним договором, серія та номер 6134, виданого 25.12.2014 року приватним нотаріусом ОМНО Чужовською Н.Ю., шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки: нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», яке відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, надало можливість Боржникам за кредитними договорами, наявність заборгованості за якими було встановлено рішеннями судів та видано судові накази, визнати накази такими, що не підлягають виконанню, при наявності фактично невиконаних зобов`язань (непогашеної заборгованості).

Відповідно до наданих пояснень, Компанією «Олрайз Кепітал Інк» було зазначено суду, що на даний час він є законним власником нерухомого майна, а саме нежитлових будівель центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80289,0 м. кв, за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: . Перехід відповідного права власності відбувся за договором купівлі-продажу нерухомого майна укладеного між «ОЛРАЙЗ КЕПІТАЛ ІНК.» та Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» від 16 липня 2020 року, за яким було придбано у відповідача вищезазначене нерухоме майно, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, «ОЛРАЙЗ КЕПІТАЛ ІНК.» отримало у власність нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80 289,0 м. кв., за адресою; м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20 раніше, ніж був укладений договір між позивачем та відповідачем, а тому ТОВ «ІСАГІС» не мало статусу кредитора та іпотекодержателя на момент правочину між «ОЛРАЙЗ КЕПІТАЛ ІНК.» та ПАТ «ІМЕКСБАНК».

Третьою особо було зазначено, що позивач стверджує, що оскаржуване рішення державного реєстратора від 19.03.2018 року порушує його права, як кредитора та іпотекодержателя за договором № 133 про відступлення права вимоги. Однак, позивач не мав жодних договірних відносин з відповідачем станом на день проведення оскаржуваної реєстрації права власності, а саме 19.03.2018 року, та не мав статусу кредитора чи іпотекодержателя. Таким чином, реєстрація нерухомого майна, а саме нежитлових будівель центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80289,0 м. кв, за адресою: м.Одеса, вул. Маразліївська, 1/20 за ПАТ «ІМЕКСБАНК» жодним чином не могла порушувати нрава позивача, як кредитора, які виникли у нього лише після 24 липня 2020 року.

Третя особа вважає, що позивач не може мати жодного відношення до реалізації відповідачем свого права, як іпотекодержателя за договором іпотеки від 25.12.2014 року на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі пункту 6.1 договору, в порядку визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Державна реєстрація права власності предмета іпотеки на підставі іпотечного застереження є лише наслідком волевиявлення сторони іпотечного договору. Сама по собі державна реєстрація - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав, атому не може порушити права позивача, як виключна обставина, без дослідження правомірності документів, які стали підставою для такої реєстрації.

Третя особа вказує, що позивачем не оскаржується та не заперечується сама підстава державної реєстрації права власності відповідного нерухомого майна за відповідачем, а саме договір іпотеки від 25.12.2014 року та його зміст. За посиланням третьої особи, правова природа позовів про скасування рішень про державну реєстрацію на майно не дозволяє відокремлювати порядок державної реєстрації права власності на майно та матеріальну основу - договір іпотеки, який безпосередньо є підставою для її проведення. Оскаржуючи державну реєстрацію права власності відповідача, позивач у своєму позові не зазначає у чому є протиправність дій із звернення стягнення та яким чином порушені його права внаслідок звернення стягнення відповідачем на предмет іпотеки у 2017 році на підставі договору іпотеки від 25.12.2014 року. Як договір, так і процес іпотечного звернення стягнення позивачем не заперечується. Отже, у позивача відсутнє право за захистом якого він звернувся до суду із даним позовом, а відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволені позову.

Також, Господарським судом Одеської області по справі 916/677/20 від 21.05.2021 року (відповідачем був ТОВ «ІСАГІС») констатовано, що у матеріалах відповідної справи відсутні докази набуття права власності на предмет іпотеки за вартістю відміною від вартості, визначеною у договорі іпотеки, тобто підтверджено той факт, що звернення стягнення відбулося за ціною вказаною у іпотечному договорів. Сам факт звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем, був встановлений у рішенні Господарського суду Одеської області по справі 916/677/20 від 21.05.2021 року, Постановах Верховного суду у складі Касаційного господарського суду по справах № 916/610/19 від 03 лютого 2021 року, № 916/609/19 від 21 січня 2021 року.

Позивач, уклавши договір №133 про відступлення прав вимоги, отримав права іпотекодержателя відносно майна боржників, які містяться у додатку № 1 до цього договору. При цьому, жодних прав відносно нерухомого майна нежитлових будівель центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80 289,0 м. кв., за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20, ТОВ «ІСАГІС» не отримувало, виходячи з договірної документації, наявної у матеріалах справи. Позивач не є правонаступником за договором іпотеки від 25.12.2014 року № 6134, оскільки 16.05.2017 року такий договір вичерпав свою дію та втратив юридичну силу на підставі статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Третя особа вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» не має процесуальної суб`єктності для оскарження рішення державного реєстратора філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради Глущенко Андрія Олександровича № 40175986 від 19.03.2018 року, так як звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки від 25.12.2014 року № 6134 є гарантованим та безперешкодним правом відповідача, як іпотеко держателя, яке неможливо ставити під сумнів.

Надаючи відповідь на відзив Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було зазначено, що Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» надало державному реєстратору всі необхідні документи для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Тобто правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлене у заявлений спосіб.

Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Окрім того, згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Також колегією суддів враховано правовий висновок викладений у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2006 справа №18-рп/2004 щодо основних ознак охоронюваного законом інтересу, до яких віднесено наступні: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Тобто охоронюваний законом інтерес - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу.

Згідно із частинами першою, другою статті 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Подаючи даний позов до суду, позивачем було обрано спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Глущенко Андрія Олександровича, Філія комунального підприємства "Комунально-реєстраційні послуги" Великобугаївської сільської ради, Одеська області №40175986 від 19.03.2018 на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухомей майно внесено запис № 25297799 про право власності Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» (код ЄДРПОУ- 20971504) на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", загальною площею 80289.0 кв.м, основною площею 67037,5 кв.м. Одеська обл. м. Одеса, вулиця Маразліївська, будинок 1/20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: , за результатами розгляду якого, суд зазначає наступне.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ГПК України).

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді із застосуванням способів захисту, які передбачені частиною другою статті 16 цього Кодексу. Частиною другою статті 20 Господарського кодексу України визначено способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18, пункт 5.5)). Тобто це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19, пункт 14) та від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19, пункт 40)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18, пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18, пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19, пункт 48), від 09 лютого 2021 року у справі № 381/622/17 (провадження № 14-98цс20, пункт 14) та від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 42).

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають враховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (такий висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20)).

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) виснував, що зазначена норма Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення саме порушеного права особи, яка звернулася за судовим захистом.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як з`ясовано судом, у рішення господарського суду Одеської області від 21.05.2021р. по справі №916/677/20 встановлено, що 25.12.2014 між ПАТ "Імексбанк" (іпотекодержатель) та ПрАТ "Футбольний клуб "Чорноморець" (Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки №6134, за умовами якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язань 41-єї юридичної особи-боржника за 41-м кредитним договором, в т.ч. ТОВ "Техно-Комплекс-Люкс" за кредитним договором від 25.04.2014 № 18/14 з додатковими угодами на суму 226975600грн, передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", які складаються з будівель, загальною площею 80 289,0 кв.м, основною площею 67 037,5 кв.м, що знаходяться за адресою: м.Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса), будинок 1/20, та розташовані на земельній ділянці площею 62403 кв.м, яка знаходиться в оренді АТ "ФК "Чорноморець", згідно договору оренди землі, посвідченого 20.09.2010 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за реєстровим номером 3088.

Відповідно до п.1.4. договору, оціночна вартість іпотечного майна згідно висновку №112014/7-1, складеного 20.11.2014 експертом-оцінювачем ТОВ "Аппрайзер", становить грн.

Заставна вартість предмету іпотеки, відповідно до п.1.5. договору, визначена сторонами в сумі грн.

Пунктом 6.1. договору сторони погодили можливість задоволення забезпечених договором іпотеки від 25.12.2014 №6134 кредиторських вимог банку, зокрема, шляхом прийняття предмета іпотеки у власність в порядку, визначеному ст.37 Закону України "Про іпотеку".

Також у зазначеному рішення було вказано, що обставина укладання означеного договору також встановлено постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 у справі №916/2413/18, залишеною в силі постановою Верховного Суду від 26.11.2019 та зауважено також, що судом апеляційної інстанції також було встановлено обставину реєстрації ПАТ "Імексбанк" права власності на об`єкт іпотеки - нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець".

А саме за текстом постанови апеляційної інстанції було вказано, що як вбачається з витягу з реєстру від 21.03.18 року, 19.03.2018 року Публічне акціонерне товариство ІМЕКСБАНК, набуло у власність майно, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки №6134 від 25.12.2014 року, а саме: нежитлові будівлі центрального стадіону Чорноморець, загальною площею 80289,00 кв.м, реалізувавши при цьому право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Отже, обставини набуття Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» права власності на майно, що було предметом іпотеки вже встановлювалось судам та наразі суд не вбачає законних підстав для встановлення зазначених обставин.

Необхідно зазначити, що під час розгляду справи №916/677/20, судом надавалась оцінка правовідносинам між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ісагіс".

Як з`ясовано судом за даними матеріалами справи, 24.07.2020 між Публічним акціонерним товариством Імексбанк (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю Ісагіс (новий кредитор) було укладено договір №133 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, страховиків або інших осіб, до яких перешли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за кредитними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору та за умовами п. 4.1 цього договору узгоджено, що сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 12938038,76 грн без урахуванням ПДВ. Ціна сплачується новим кредитом банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до п. 6.5 цього договору, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

Також матеріали справи містять додаток №1 реєстр договорів та боржників до договору №133 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.07.2020.

24.07.2020 між Публічним акціонерним товариством Імексбанк (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю Ісагіс (новий іпотекодержатель) було укладено договір №133/1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за №766, за умовами якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому іпотекодержателю належні банку, а новий іпотекодержатель набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до іпотекодавців, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перешли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за іпотечними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору та за умовами п. 4.1 цього договору узгоджено, що сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, відповідно до цього договору та договору №133 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.07.2020, укладеного між сторонами, новий іпотекодержатель сплатив банку грошові кошти 12938038,76 грн без урахуванням ПДВ. Ціна договору сплачується новим іпотекодержателем банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до п. 6.5 цього договору, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий іпотекодержатель.

Також матеріали справи містять додаток №1 реєстр договорів та боржників (іпотекодержателів) до договору №133/1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.07.2020.

За час розгляду справи №916/677/20 судом було відхилено доводи ТОВ „Ісагіс стосовно продовження існування основного зобов`язання в даному випадку, оскільки під час розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами, що сума вартості майна, яке було отримано у власність Банком в позасудовому порядку за договором іпотеки №6134, є меншою за суму кредитного зобов`язання за договорами, на підставі яких було укладено іпотечний договір, зобов`язання за якими було забезпечено іпотекою. Також було встановлено, що ПАТ "Імексбанк", скориставшись свої правом, визначеним іпотечним договором, з метою задоволення своїх вимог, звернуло стягнення на предмет іпотеки - нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець" шляхом оформлення права власності на означені нежитлові будівлі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 у справі №916/2413/18, залишеною в силі постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 26.11.2019, було також встановлено, що пунктом 6.5. Іпотечного договору №6134 визначено право Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття Предмета іпотеки у власність в порядку, визначеному ст. 37 Закону України Про іпотеку.

У рішенні суду по справі №916/677/20 було встановлено, що факт саме неодноразового надіслання АТ Імексбанк вимоги про виконання порушеного зобов`язання на адресу кожного окремого позичальника, зазначеного в Іпотечному договорі та Іпотекодержателя, а також факт отримання безпосередньо Іпотекодержателем відповідних вимог за кількістю позичальників та в розрізі заборгованості за кожним окремим договором про відкриття кредитної лінії Публічним акціонерним товариством Імексбанк та Приватним акціонерним товариством Футбольний клуб Чорноморець не заперечується.

У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України Про іпотеку, зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону, всі наступні вимоги є недійсними, а за змістом статей 1, 33, 36 Закону України Про іпотеку використання позасудового врегулювання способузвернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умови іпотечного договору, яка містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, незалежно від наявності інших предметів іпотеки по іншим іпотечним договорам, призводить до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Іпотекодержатель сам обрав такий спосіб захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, на підставі застереження про задоволення його вимог як іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі.

Наразі, згідно з умовами іпотечного договору, що був підставою для здійснення дій відповідачем щодо задоволення своїх вимог у позасудовому порядку, іпотекою було забезпечено сплату позичальниками або іпотекодавцем (разом чи окремо) існуючих та майбутніх боргів усіх 41 позичальників у строки та на умовах, зазначених в кредитних договорах, що узгоджується зі статтею 7 Закону України Про іпотеку. (в тому числі і ТОВ Техно-комплекс-Люкс).

При цьому, кредитор у випадку набуття права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку несе ризики, які пов`язані із недійсністю подальших вимог до боржника, оскільки сама процедура набуття права власності на іпотечне майно у порівнянні із іншими способами задоволення вимог іпотекодержателя може не забезпечити у повній мірі реалізацію прав як боржника, так і іпотекодавця у разі їх відмінності.

За таких обставин, доводи ТОВ "Ісагіс" про погашення за рахунок предмету іпотеки виключно зобов`язань позичальників - ТОВ КРУЇЗ ДЕЛЮКС, ТОВ МЕРЕЖА ГОТЕЛІВ ЧОРНЕ МОРЕ, ТОВ КОМПАНІЯ ПО ТОРГІВЛІ, ТОВ ТОРГОВО-БУДІВЕЛЬНЕ АГЕНТСТВО ПРОМБУД не приймались судом до уваги.

Отже, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.07.2019 у справі №916/2413/18, залишеною в силі постановою Верховного Суду, було встановлено, що загальна заборгованість боржників, зобов`язання яких були забезпечені договором іпотеки №6134, перед ПАТ "Імексбанк" становить ,30 грн, в тому числі заборгованість ТОВ "Техно-Комплекс-Люкс" у сумі 313079644,96 грн.

Апеляційним судом також встановлено, зазначене також вбачається з самого договору іпотеки, що вартість предмета іпотеки становить грн.

При цьому, доводи АТ "Імексбанк" щодо іншої вартості іпотечного майна, відмінної визначеній в договорі, судом апеляційної інстанції не було прийнято до уваги у зв`язку з не підтвердженням відповідними доказами.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вказував про відсутність і в матеріалах справи №916/677/20 доказів набуття права власності на предмет іпотеки за іншою вартістю, відмінною від вартості, визначеної в договорі іпотеки.

Отже, матеріалами даної справи не доведено належними доказами того, що сума вартості майна, яке було отримано у власність банка в позасудовому порядку за договором іпотеки від 25.12.2014, є меншою за суму кредитного зобов`язання за договорами, на підставі яких було укладено іпотечний договір, зобов`язання за якими було забезпечено іпотекою.

Таким чином, дослідивши обставини справи, суд дійшов до висновку, що набувши у власність нежитлові будівлі центрального стадіону Чорноморець за договором іпотеки від 25.12.2014 №6134, ПАТ "Імексбанк" реалізувало своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, за наслідком якого припинились основні кредитні зобов`язання в тому числі ТОВ "Техно-Комплекс-Люкс".

Отже, за час розгляду справи судом було надано оцінку доводам позивача у даній справі та зроблено висновки за час розгляду справи №916/677/20, які в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України не потребують доведенню у даній справі за заявленими позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс».

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).

Судом враховано встановлені обставини, що Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» було здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки у 2018 року, а відповідні Договори позивачем з Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» було укладено у 2020 році. Також враховано судом, що факти припинення зобов`язань боржників та майнових поручителів встановлювались відповідними судовими рішеннями.

З урахуванням викладеного та зазначеного, на думку суду, задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Глущенко Андрія Олександровича, філія комунального підприємства „Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради, Одеської області №40175986 від 19.03.2018р. на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №25297799 про право власності Публічного акціонерного товариства „Імексбанк () на нежитлові будівлі центрального стадіону „Чорноморець, загальною площею 80289,0 кв.м, основною площею 67037,5 кв.м, Одеської обл., м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна не призведе у подальшому до відновлення прав та інтересів позивача, які Товариство з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» вважає порушеними наразі.

Також судом з`ясовано, що 16.07.2020р., відповідно до Договору купівлі-продажу компанією «Олрайз Кепітал Інк» було набуто у власність нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець» та, на думку суду, задоволення позову може вплинути як на права кредиторів неплатоспроможного банку, які мають право отримувати кошти від реалізації майна, так і на права власника, який за відповідним договором купівлі-продажу отримав таке майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2481,00 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Ісагіс - відмовити.

2.Витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. покладаються на позивача.

Повний текст рішення складено 05 квітня 2023 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Суддя Т.Г. Д`яченко