ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/190/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді О.Андрійчук, за участю секретаря

судового засідання О.Гуменюк, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А -Тера"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень - Агро"

про стягнення 256 737,15 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ТОВ А Тера звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до ТОВ "Рівень - Агро" про стягнення 256 737,15 грн, з яких: 162 900,00 грн основного боргу, 9 344,63 грн пені, 11 911,76 грн 3% річних та 72 580,76 грн інфляційних за договором № 129-19 П від 04.01.2019.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

04.01.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір № 129-19П (договір), за умовами якого позивач зобов`язався протягом визначеного строку надати за плату послуги (сервісне обслуговування), визначені згідно з Додатком 1, в рахунках - фактурах та актах виконаних робіт, а відповідач зобов`язався оплатити надані послуги. На виконання умов договору протягом 2019-2020 років позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 162 900,00 грн, які останній не оплатив, відтак заборгованість відповідача перед позивачем за отримані послуги становить 162 900,00 грн. За порушення умов договору в частині оплати наданих послуг позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу, 9 344,63 грн пені, 11 911,76 грн 3% річних та 72 580,76 грн інфляційних. Відповідач у гарантійному листі від 25.09.2020 та акті звірки взаєморозрахунків № 541 від 25.09.2020 визнав наявність у нього перед позивачем заборгованості за надані послуги із сервісного обслуговування, що виникла станом на 25.09.2020. Також у відповіді на лист-претензію 31.08.2022 № 162 відповідач визнав існування у нього заборгованості перед позивачем у сумі

162 900,00 грн.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 261, 264, 526, 530, 549, 611, 625, 903 ЦК України та ст. 230 ГК України.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ГПК України та ухвалою суду від 01.03.2023, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

При цьому суд зазначає, що ухвала суду направлялася відповідачу на адресу, яка зазначена в договорі та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку

суду (Суд враховує mutatis mutandis висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), провадження № 11- 268заі18).

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результати їх розгляду.

Ухвалою суду від 01.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у

справі у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03.04.2023.

03.04.2023 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, суд

установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

04.01.2019 між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір № 129

19П, за п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначних цим договором, виконавець зобов`язується за усним чи письмовим завданням замовника протягом визначеного строку надати за плату послуги (сервісне обслуговування), визначені згідно з Додатком 1, рахунками фактурами та актами виконаних робіт, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та

скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019, але у будь-якому іншому разі до повного виконання зобов`язання за цим договором. Якщо кожна із сторін за 30 днів д закінчення строку дії договору не повідомить другу сторону в письмовій формі про розірвання договору, строк його дії автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік. Кількість пролонгацій необмежена (п. 8.1., 8.2. договору).

Договір підписано та скріплено печатками обох сторін.

Виконавець за п. 2.1. договору зобов`язався за письмовим чи усним завданням замовника особисто надавати останньому визначені цим договором послуги в строк, узгоджений сторонами, а замовник, у свою чергу прийняти від виконавця результати надання послуг, якщо надані послуги відповідають умовам договору, і оплатити їх в розмірах і в строк та підписати відповідні Акти прийому-передачі наданих послуг, передбачені цим договором (п.

2.3. договору).

Як установлено судом з фактичних обставин справи, позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 162 900,00 грн, про що свідчать акти надання послуг № 3359 від 11.09.2019 на суму 7 200,00 грн, № 4170 від 25.09.2020 на суму 146 100,00 грн, № 4136 від 24.09.2020 на суму 1 200,00 грн, № 4419 від 08.10.2020 на суму 4 800,00 грн, № 5276 від 01.12.2020 на суму 3 600,00 грн.

Вказані акти наданих послуг підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені

їхніми печатками.

У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність зауважень позивача щодо

якості надання послуг.

На електронну адресу відповідача позивачем направлялись рахунки на оплату по замовленню № 3792 від 15.07.2019 на суму 7 200,00 грн, № 6878 від 15.09.2020 на суму 146 100,00 грн, № 7215 від 24.09.2020 на суму 1 200,00 грн, № 7641 від 08.10.2020 на суму 4 800,00 грн, № 9224 від 01.12.2020 на суму 3600,00 грн.

Умовами п. 8.2. договору погоджено, що сторони визнають юридичну силу договору, всіх інших супровідних документів до договору, що підписані із застосуванням засобів факсимільного чи електронного зв`язку (шляхом електронної пошти через мережу Інтернет), мають юридичну силу до моменту заміни їх оригіналами.

Оплата послуг і порядок їх приймання врегульовано розділом 3 договору. Вартість послуг, кі

надаються за цим договором, сплачуються замовником згідно з Додатком 1 і коефіцієнтом складності надання послуг (Додаток 2) і зазначаються у рахунках фактурах та актах виконаних робіт, які є невід`ємною частиною нього договору. Крім вартості послуг, зазначених у п. 3.1. договору, замовник оплачує виконавцю вартість матеріалів (запасних частин). За надання передбачених договором послуг замовник сплачує виконавцю вартість послуги протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання відповідного рахунку-фактури шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок виконавця, який зазначений в реквізитах договору. Підставою для платежу є рахунок на оплату виконавця. Здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється Актом надання послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін протягом 3 (трьох) робочих днів після фактичного надання послуг. Підписання Акту надання послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку.

Проте відповідачем надані позивачем послуги не оплачені, внаслідок чого за ним рахується борг у розмірі 162 900,00 грн.

Відповідач у гарантійному листі від 25.09.2020 та Акті звірки взаєморозрахунків № 541 від 25.09.2020 визнав наявність у нього перед позивачем, зокрема, заборгованості за надані послуги із сервісного обслуговування, що виникла станом на 25.09.2020.

31.08.2022 та 31.01.2023 позивач надсилав на адресу відповідача претензії з вимогами про сплату боргу, відповідач визнав борг, проте оплати вартості наданих послуг не здійснив.

Згідно з п. 4.1.1. договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань замовник сплачує на користь виконавця пеню за кожний день прострочення в розмірі 0,3 % від простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

За несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати наданих послуг позивач нарахував пеню в розмірі 9 344,63 грн, 11 911,76 грн 3% річних та 72 580,76 грн інфляційних, які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України (п. 5.1., 5.2. договору).

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини, пов`язані із несвоєчасною оплатою наданих послуг за договором, відповідальністю за таке порушення, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Приписами ст. 901 ЦК України унормовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

У силу вимог ч. 1, 6, 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом, з урахуванням фактичних обставин справи, установлено, що відповідач свого обов`язку з оплати наданих послуг не виконав, доказів зворотного суду не надав, отже, вимога позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 162 900,00 грн є обґрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, ураховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18 від 04.06.2019 та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 905/600/18 від 05.07.2019).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, проведений позивачем, установив, що розмір 3% річних становить 11 898,31 грн (при заявленому - 11 911,76 грн) (розрахунок додається) та інфляційних 85 780,76 грн (при заявленому - 72 580,76 грн), отже, 3% річних підлягають частковому задоволенню, а інфляційні - у повному обсязі.

За ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 2 ст. 232 ГК України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

Суд, перевіривши розрахунок пені, установив, що розмір останньої становить 9 294,64 грн (при заявленому - 9 344,63 грн) (розрахунок додається), отже, пеня підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача та про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний)

розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом

справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 3 851,06 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 3 850,10 грн покладається на відповідача, а решта - на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "А -Тера"до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень - Агро" про стягнення 256 737,15 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень - Агро" (34362, Рівненська область, Вараський район, с. Любахи, вул. Вишнева. 58а, ідентифікаційний код 40131958) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А - Тера" (45636, Волинська область, Луцький район, с. Гаразджа, вул. Київська, 107, ідентифікаційний код 38181454) 162 900,00 грн основного боргу, 9 294,64 грн пені, 11898,31 грн 3% річних та 72 580,76 грн інфляційних втрат.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 49,99 грн пені та 13,45 грн 3% річних відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень - Агро" (34362, Рівненська область, Вараський район, с. Любахи, вул. Вишнева. 58а, ідентифікаційний код 40131958) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "А - Тера"(45636, Волинська область, Луцький район, с. Гаразджа, вул. Київська, 107, ідентифікаційний код 38181454) 3 850,10 грн судового збору.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "А -Тера" (45636, Волинська область, Луцький район, с. Гаразджа, вул. Київська, 107, ідентифікаційний код 38181454).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівень - Агро" (34362, Рівненська область, Вараський район, с. Любахи, вул. Вишнева. 58а, ідентифікаційний код 40131958).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складене та підписане 03.04.2023.

Суддя О.Андрійчук