ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.04.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/85/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 36312 грн 16 коп.

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Рома" із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позички обладнання №19411/44905, №19411/44912, №19441/44916 в сумі 36312 грн 16 коп.

02.02.2023 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24.02.2023 відповідач подав відзив на позов вх.№ 3022/23, відповідно до якого проти позову заперечив; зазначив, що позов є передчасним та безпіставним.

08.03.2023 позивач подав відповідь на відзив вх.№3701/23, відповідно до якої вважає викладену у відзиві на позов позицію відповідача хибною та просить суд не брати до уваги; факт часткового повернення відповідачем обладнання до подання позовної заяви підтвердив. У зв"язку з чим 08.03.2023, також подав заяву про зменшення позовних вимог вх.№ 2865/23, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 28 311 грн 48 коп. Суд розглянувши подану заяву, визнав її такою, що відповідає вимогам ст. 46 ГПК України у зв`язку з чим прийняв її до розгляду. За таких обставин, позовними вимогами є стягнення заборгованості в сумі 28 311 грн 48 коп.

14.03.2023 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив вх.№3966/23, відповідно до якого зазначив, що у відповідача перед позивачем відсутня будь-яка заборгованість, а тому вимоги про стягнення заборгованості в сумі 28 311 грн 48 коп. є безпідставними.

29.03.2023 позивач подав заяву про відмову від позову вх.№3736/23, в якій стверджує, що станом на 29.03.2023 сума заборгованості відшкодована відповідачем в повному обсязі після подання позовної заяви, внаслідок чого ТОВ "РОМА" не підтримує позовних вимог. В підтвердження чого подав копії накладних на повернення брендованого обладнання. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно p п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що звернення до суду з позовом, як і відмова від нього чи його частини є формою реалізації процесуального права позивача на вчинення відповідної дії, яке є абсолютним, тобто, не залежить від мотивів позивача чи волі інших сторін у справі.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд встановив, що заява ТОВ "РОМА" про відмову позивача від позову підписана керівником товариства. Також суд зазначає, що відмова позивача від позову не суперечить законодавству, не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

З огляду на викладене, суд приймає відмову позивача від позову та закриває провадження у справі.

При цьому суд роз`яснює сторонам, що згідно з ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 4 ст. 231 ГПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Позивач посилаючись на вказану норму ГПК України, ствердив що не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову та просив суд судові витрати стягнути з відповідача на його користь.

05.04.2023 відповідач подав письмові пояснення вх.№ 5279/23, відповідно до яких проти вимог позивача про стягнення з нього судових витрат заперечив. Вказав, що вичерпання спору відбулось внаслідок вчинення дій визначених договором самим позивачем, а не у зв"язку із задоволенням їх відповідачем. Зазначив, що відповідач не вчинив жодних дій з оплати заборгованості визначеної у позовній заяві.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази на підтвердження задоволення позовних вимог відповідачем після пред"явлення позову, встановив, що відмова від позову відбулась внаслідок власної волі позивача, а не у зв"язку із сплатою відповідачем заборгованості визначеної у позовній заяві. Доказів, які б підтвердили протилежне матеріали справи не містять.

Відтак у суду відсутні правові підстави для стягнення судових витрат з відповідача в порядку ч. 3 ст. 130 ГПК України.

Відповідно до п. 5 ч.1. ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, у зв"язку з чим судові витрати пов"язані з розглядом справи суд покладає на позивача.

Керуючись ст. 46,191, 231, 234, 235, 254, 255 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рома"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 36312 грн 16 коп. закрити.

Судові витрати покласти на позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 06.04.2023

Суддя Т.В. Максимів