ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 року м.Дніпро Справа № 912/1/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чередка А.Є., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Світловодської міської ради Кіровоградської області на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 03.01.2023 ( суддя Закурін М.К.) у справі

за позовом Світловодської міської ради Кіровоградської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут"

про витребування майна

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 03.01.2023 у даній справі у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована тим, що мотиви для вжиття заходів забезпечення позову є недостатніми та недоведеними, оскільки заявник не надав необхідних доказів, а тому заява є необґрунтованою.

ІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

2.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Світловодська міська рада Кіровоградської області, не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції звернулася до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Аргументуючи апеляційну скаргу, заявник зазначає, що незаконне володіння ТОВ "Світловодськпобут" майном Світловодської територіальної громади безумовно порушує право останньої на володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Зважаючи на той факт, що у Світловодської міської ради на сьогоднішній день відсутній фізичний доступ до майна, наведеного у вичерпному переліку п.4.2.2 установчого договору, скаржник вважає, що ТОВ "Світловодськпобут" немає жодної перешкоди для його відчуження на користь третіх осіб після отримання ухвали про відкриття провадження у справі, на будь-якій стадії розгляду даної справи судом.

Заявник апеляційної скарги зауважує, що майно передане до статутного капіталу ТОВ "Світловодськпобут" є критичною інфраструктурою по забезпеченню опалення міста Світловодськ. Фактично, даною критичною інфраструктурою на сьогоднішній день розпоряджаються невідомі особи, дії яких призводять до аварійних ситуацій з теплопостачання в місті. Наведене підтверджується копіями міських новин з офіційних ЗМІ.

2.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції, відповідач зазначає, що у даній справі відсутні підстави для забезпечення позову, оскільки застосування заходів забезпечення позову про які просить позивач може призвести до наступних правових наслідків: буде заблокована законна господарська діяльність відповідача, зокрема це може призвести до неможливості надання послуг теплопостачання населенню, виплати заробітної плати працівникам, сплати відповідних податків тощо; будуть порушені та обмежені права інших осіб, не залучених до участі у справі, зокрема: споживачів теплопостачання, працівників відповідача; будуть порушені права самого відповідача та його учасників внаслідок блокування законної господарської діяльності товариства.

ІІІ. Апеляційне провадження

3.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2023 відкладено вирішення питання щодо прийняття апеляційним господарським судом певного процесуального рішення з розгляду даної апеляційної скарги після надходження матеріалів оскарження ухвали з суду першої інстанції.

16.02.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали оскарження ухвали.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.02.2023 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху, повідомлено скаржника про можливість усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом надання доказів сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн, тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали суду від 20.02.2023, скаржником надано докази усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 07.03.2023 поновлено Світловодській міській раді Кіровоградської області пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 03.01.2020; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; призначено справу до розгляду на 04.04.2023 на 16 годин 15 хвилин.

04.04.2023 у судове засідання з`явилися представники сторін, які надали відповідні пояснення.

04.04.2023 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

3.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Світловодська міська рада Кіровоградської області звернулась до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" про витребування рухомого та нерухомого майна за відповідним переліком.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно (за переліком), яке знаходиться у володінні відповідача.

Заява про забезпечення позову мотивована посиланням на те, що 29.08.2001 Світловодською міською рада прийнято рішення № 519 "Про надання згоди на створення спільного підприємства ТОВ "Світловодськпобут".

Відповідно до установчого договору про створення та діяльність СП ТОВ "Світловодськпобут", затвердженого рішенням зборів учасників (протокол № 1 від 24.09.2001), зареєстрованого виконавчим комітетом Світловодської міської ради 24.09.2001 за №1146 та статуту СП ТОВ "Світловодськпобут", затвердженого рішенням зборів учасників (протокол №1 від 24.09.2001), зареєстрованого Виконавчим комітетом Світловодської міської ради від 24.09.2001 за №1146, засновниками товариства є Світловодська міська рада та ТОВ "Політрейд". Світловодська міська рада, в рахунок своєї частки, внесла майно на загальну суму 3892374,00 грн, що становить 50% статутного фонду. Вичерпний перелік вказаного майна наведено у п.4.2.2 установчого договору.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.10.2014 у справі № 104/611/14-а рішення ради № 519 від 29.08.2001 визнане незаконним та скасоване.

Позивач зазначає, що внаслідок незаконної передачі майна, відповідач фактично безпідставно заволодів ним, а тому на даний час у позивача відсутній фізичний доступ до цього майна; на думку позивача, володіння майном, яке відноситься до критичної інфраструктури міста, невідомими особами призводить до аварійних ситуацій з теплопостання; після відкриття провадження у справі відповідач може відчужити спірне майно на користь інших осіб.

3.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала господарського суду про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Частинами першою, другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини першої статі 137 Господарського процесуального кодексу позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18).

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Як на підставу щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, позивач посилається на те, що незаконне володіння ТОВ "Світловодськпобут" майном Світловодської територіальної громади безумовно порушує право останньої на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відсутність у позивача доступу до спірного майна, на думку заявника, свідчить про відсутність у відповідача перешкод у відчуженні цього майна на користь третіх осіб.

Водночас, позивачем не наведено фактичних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання судового рішення або дій, які можуть призвести до відчуження належного позивачу майна на момент виконання рішення.

Крім того, колегія суддів враховує, що спірне майно було передано позивачем у статутний фонд СП ТОВ "Світловодськепобут" у 2001 році. Рішення ради №519 від 29.08.2001 ""Про надання згоди на створення спільного підприємства ТОВ "Світловодськепобут" скасовано рішенням Світловодського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2014 у справі №104/611/14-а. Із даним позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння позивач звернувся у січні 2023.

Отже, спірне майно перебуває у користуванні відповідача тривалий час. При цьому в матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано докази вжиття відповідачем заходів щодо відчуження спірного майна.

Таким чином, твердження позивача про можливість подальшого відчуження спірного майна на користь третіх осіб ґрунтуються лише на припущеннях.

Посилання позивача на незаконне володіння відповідачем спірним майном безпідставні, оскільки обставини щодо підстав перебування у володінні відповідача спірного майна є предметом розгляду позовних вимог по суті та підлягають доказуванню у передбаченому процесуальним законом прядку.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивачем належними і допустимими доказами в розумінні приписів ст.ст.76,77 Господарського процесуального кодексу України не було доведено обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів забезпечення, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

3.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи позивача, зазначені в апеляційній скарзі, не приймаються апеляційним господарським судом, оскільки вони спростовуються викладеними приписами законодавства та встановленими обставинами у справі, і не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено невірне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За приписами п.4 ч.1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову.

Отже, постанова апеляційного господарського суду, якою переглянуто ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, не підлягає касаційному оскарженню.

3.5 Розподіл судових витрат.

Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги Світловодської міської ради Кіровоградської області відмовити.

Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 03.01.2023 у справі №912/1/23 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку

Постанова складена у повному обсязі 06.04.2023.

Головуючий В.О.Кузнецов

Судді А.Є.Чередко

Л.А.Коваль