ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 Справа № 917/1103/19

За позовною заявою Кременчуцької міської ради Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверсі", пр. Маяковського Володимира, 70, прим. 236, м. Київ, 02064,

про стягнення 1 817 535,26 грн.

Суддя Погрібна С. В.

Секретар судового засідання Горішна Ю.В.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Суть справи. Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверсі" про стягнення 1165399,79 грн. безпідставно збережених коштів.

Ухвалою суду від 09.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 07.08.2019.

Ухвалою від 21.11.2019 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Аверсі" в задоволенні клопотання про колегіальний розгляд справи; задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверсі" про зупинення провадження у справі № 917/1103/19; зупинено провадження у справі № 917/1103/19 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 826/3202/16.

Позивачем подано клопотання про поновлення провадження у справі до якого додано копію постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 (вх. № 6369 від 12.09.2022, № 6928 від 27.09.2022). Зазначена постанова розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвалою суду від 05.10.2022 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 20.10.2022.

Ухвалою від 20.10.2022 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 17.11.2022.

10.11.2022 від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача суму боргу за період з 27.06.2016 по 30.09.2022 в розмірі 1 817 535,26 грн. Розрахунок суми боргу та докази сплати судового збору додано до вказаної заяви.

Ухвалою суду від 17.11.2022 прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог; відкладено підготовче засідання на 13.12.2022, 11:30; запропоновано відповідачу надати пояснення щодо заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Судове засідання призначене на 13.12.2022 не відбулось, в зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Наступне підготовче засідання призначено на 31.01.2023.

Відповідач в судове засідання 31.01.2023 не з`явився, причин щодо неявки суду не повідомив, належним чином повідомлений про час та дату проведення підготовчого засідання (поштове повідомлення а.с. 71 том 2).

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 04.01.2023 про призначення судового засідання на 31.01.2023 була розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), на сайті Судової влади розміщено відповідне оголошення.

В судовому засіданні 31.01.2023 представник позивача повідомив суд про відсутність будь-яких інших клопотань чи заяв, та зазначив, що всі докази надані до суду.

Ухвалою суду від 31.01.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 21.03.2023, 11:00.

Відповідач в судове засідання 31.03.2023 не з`явився, причин щодо неявки суду не повідомив, належним чином повідомлений про час та дату проведення судового засідання, призначеного на 21.03.2023 (поштове повідомлення а.с. 87 том 2).

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 31.01.2023 про призначення судового засідання на 21.03.2023 була розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), на сайті Судової влади розміщено відповідне оголошення.

Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Представник позивача повідомив суд про відсутність будь-яких інших клопотань чи заяв, та зазначив, що всі докази надані до суду.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доказів на підтвердження обставин, щодо необґрунтованості та неправомірності позовних вимог не надав.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 21.03.2023 представником позивача викладено зміст позовних вимог.

Судом були з`ясовані обставини справи та досліджено наявні в матеріалах справи докази.

Представнику позивача надано заключне слово, який підтримав свою позицію викладену письмово та озвучену в судовому засіданні.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Між Кременчуцькою міською Радою Полтавської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аверсі" було укладено договір оренди землі від 26.01.2010 на земельну ділянку кадастровий номер :02:003:0256, загальною площею 13055 кв.м. для будівництва 9-ти поверхового житлового будинку № 5-5А та 9-ти поверхового житлового будинку № 7 з прибудованим двоповерховим блоком № 7А в мікрорайоні № 284 в м. Кременчуці строком на 2 роки (а.с. 11-12 том 1).

23.09.2011 та 23.04.2012 зареєстровано декларації про початок виконання будівельних робіт (а.с. 24-32 том 1).

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 26.06.2012 "Про поновлення договорів оренди земельних ділянок" було затверджено ТОВ "Аверсі" технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди землі для будівництва 9-ти поверхового житлового будинку № 5-5А та 9-ти поверхового житлового будинку № 7 з прибудованим двоповерховим блоком № 7А в мікрорайоні № 284 (а.с. 19-20 том 1).

Вказаним рішенням визначено:

- п.п. 14.1.2. зобов`язано ТОВ «Аверсі» у шестимісячний термін: замовити документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою; отримати його після державної реєстрації та у п`ятиденний строк подати копію в Кременчуцьку об`єднану державну податкову інспекцію;

- п.п. 14.1.4. в місячний термін після державної реєстрації документу, що посвідчує право користування земельною ділянкою, сплатити орендну плату за земельну ділянку згідно умов договору оренди землі, зареєстрованого 24.02.2010 за № 73, за період з 24.02.2012 до дня державної реєстрації документу що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Як вказує позивач та вбачається з наявних у справі доказів, 30.11.2012 фахівцями управління земельних ресурсів виконавчого комітету Кременчуцької міської ради було обстежено земельну ділянку та складено відповідний акт, в якому зазначено що будівельні роботи давно не введуться, земельна ділянка навколо захаращена будівельним та побутовим сміттям, сухими гілками, проросла бур`яном та дрібноліссям. Територія, відведена під будівництво, огороджена лише частково (а.с. 33-38 том 1).

Далі неодноразово рішеннями Кременчуцької міської ради Полтавської області було подовжено термін для оформлення земельної ділянки, але ТОВ «Аверсі» так і не вчинив відповідних дій для оформлення договору оренди землі.

Зокрема, рішенням від 29.08.2013 внесено зміни у рішення від 26.06.2012, а саме визначено замість слів "У шестимісячний термін" читати "В термін до 27.11.2013" (а.с. 22 том 1).

Так, як вказує позивач, у період з 27.06.2016 (включно) по 30.09.2022 (включно) відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації нежилої будівлі, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, у разі оформлення відповідачем згідно вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Приписами частини 1, 2 статті 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт в частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Матеріали справи свідчать, що у відповідача на об`єкті: "Будівництво 9-ти поверхового житлового будинку № 7-7а в мікрорайоні № 284 в м. Кременчуці" в вересні 2011 року зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт № ПТ 61 та на об`єкті: "Будівництво 9-ти поверхового житлового будинку № 5-5А в мікрорайоні № 284 в м. Кременчуці" в квітні 2012 року зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт зареєстрована № ПТ 04 (а.с. 24-32 том 1).

При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Згідно з статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток, паїв, а також постійних землекористувачів, що визначено підпунктом 14.1.72 статті 14 ПК України.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, відповідно до визначення поняття земельного податку він є платежем, що сплачується власниками земельних ділянок та земельних часток, паїв, а також постійними землекористувачам, а Відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача - орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у період з 27.06.2016 (включно) по 30.09.2022 (включно) не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому Законом розмірі.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, розмір орендної плати за вказаний період становить 1 817 535,26 грн (розрахунок згідно заяви про збільшення позовних вимог, а.с. 26-29 том 2).

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок, та встановлено, що останній проведено вірно.

Зважаючи на те, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати верховного Суду від 13.04.2021 по справі № 922/1352/20, від 23.05.2018 по справі № 629/4628/16-ц)

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 1 817 535,26 грн підлягає задоволенню.

Відповідач, викладені у позові обставини не спростував, доказів протилежного суду не надав.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 209, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверсі" (пр. Маяковського Володимира, 70, прим. 236, м. Київ, 02064, ) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) 1 817 535,26 грн безпідставно збережених коштів, 25 240,12 грн витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.04.2023.

Суддя Погрібна С.В.