10.04.2023Справа № 910/8238/22
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙМІС" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/8238/22
за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙМІС"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІН ПОЙНТ"
про стягнення 236328,13 грн
Суддя Сташків Р.Б.
Без виклику сторін (судове засідання не проводилося).
Рішенням господарського суду міста Києва від 28.02.2023 позовні вимоги задоволено частково (з урахуванням ухвали від 16.03.2023 про виправлення описки у рішенні), стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІН ПОЙНТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙМІС" 61508 грн заборгованості, 19087 грн 24 коп. інфляційних втрат, 2286 грн 77 коп. 3% річних, 21704 грн 49 коп. пені, 44391 грн 60 коп. штрафу та 2234 грн 67 коп. судового збору.

Судом враховано, що позивачем заявлено про те, що докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу будуть подані останнім протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення суду у даній справі. У зв`язку із цим судом не вирішується питання щодо розподілу судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу у даному рішенні.

У частині 8 ст. 129 ГПК України вказано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

07.03.2023 канцелярією Господарського суду міста Києва була зареєстрована заява позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Судом враховано, що відповідну заяву було сформовано у системі «Електронний суд» 06.03.2023, а тому позивачем не пропущено строк на звернення із відповідною заявою.

Ухвалою суду від 08.03.2023 відповідну заяву позивача прийнято до розгляду, надано відповідачу строк для надання заперечень до 17.03.2023.

17.03.2023 на електронну адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу витрат на правничу допомогу.

Досліджуючи подану позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат позивач додав наступні документи: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2022, укладеного між позивачем та адвокатом Балла В.В.; Довідка про проведену адвокатом роботу від 03.03.2023; копію довіреності від 01.08.2022; копію акта прийому-передачі послуг від 03.03.2023. З позовною заявою було надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Балли В.В.

Так, позивач просить суд покласти понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у сумі 30036 грн на відповідача.

Позивач зазначає, що за умовами Договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.08.2022 погоджено оплату адвокату гонорару у фіксованій сумі 20000 грн та додатково сплачується 10000 грн за досягнення мети представництва (прийняття рішення про задоволення позовних вимог).

Крім того, позивач включає у суму понесених адвокатом витрат у розмірі 36 грн за направлення позовної заяви поштою відповідачу, що підтверджується фіскальним чеком від 26.08.2022.

Суд зауважує, що в прохальній частині клопотання позивач окремим пунктом просить стягнути з відповідача 62,86 грн витрат пов`язаних з направленням цього клопотання на адресу відповідача, проте у описовій частині свого клопотання жодної мови не веде щодо цих витрат, а також у прохальній частині клопотання щодо ухвалення додаткового рішення теж не просить включити цю суму до інших витрат, які необхідно розподілити у додатковому рішенні. Оскільки позивач не включив цю суму до витрат, які необхідно розподілити при ухваленні додаткового рішення, то відповідно, судом буде розглядатися лише ті суми, які позивач просить ухвалити у додатковому рішенні.

Заперечуючи щодо поданого позивачем клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі відповідач вказує на те, що позивачем пропущено строк на подачу відповідного клопотання, однак судом вище вже було зазначено, що позивач клопотання сформував і подав у системі «електронний суд» 06.03.2023, а канцелярія суду зареєструвала його 07.03.2023, тобто, позивач не пропустив строк на звернення із даним клопотанням.

Що ж стосується заперечень по суті заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу, то відповідач вказує на те, що судом дану справу визнано малозначною, а отже вона не є складною, рішенням позовні вимоги задоволено частково, адвокатом позивача крім позовної заяви інших процесуальних документів не складалося.

Відповідач вважає, що витрати понесені позивачем на правничу допомогу є не співмірними, завищеними, необґрунтованими, оскільки рівень складності даної справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, твердження адвоката позивача стосовно пошуку ним правової позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, жодним чином не відображено у самому позові, оскільки відсутні посилання на практику суду касаційної інстанції щодо суті спору. Роботи, які були прийняті у акті приймання передачі послуг від 03.03.2023 є надуманими та не підтверджені жодними доказами.

Відповідач вважає, що гонорар у сумі 10000 грн за досягнення мети щодо задоволення позовних вимог має розраховуватися пропорційно до суми фактично задоволених позовних вимог.

Розглянувши заявлене позивачем клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та надані докази до неї, а також приймаючи до уваги надані відповідачем заперечення, суд зазначає наступне.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у постанові від 11.11.2021 у справі №910/7520/20 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Дослідивши питання відповідності розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу критеріям розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору у даній справі, враховуючи, що спір відноситься до малозначних, крім позовної заяви адвокатом позивача не подавались відповідь на відзив чи інші процесуальні заяви, а також враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, суд вважає за можливе зменшити розмір заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу понесені позивачем з 30036 грн до 15036 грн, та враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, суд покладає на відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом даної справи пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам у сумі 9478,49 грн, відповідно, в іншій частині (20557,51 грн) такі витрати залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІН ПОЙНТ" (02121, м. Київ, вул. Колекторна,44; ідентифікаційний код 40448925) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЙМІС" (61153, м. Харків, пр. Ювілейний, 54-А, оф. 409; ідентифікаційний код 43785169) витрати на правову допомогу в сумі 9478 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн 49 коп.

Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Рішення підписано 10.04.2023.

Суддя Р.Б. Сташків