ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27.03.2023 Справа № 914/2792/22
Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянув матеріали заяв
про прийняття додаткового рішення у справі №914/2792/22
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕЛЕКТУАЛЬНІ КОМУНІКАЦІЇ», м. Київ
до відповідача: Фермерського господарства «ОЛЬВІЯ», с. Новосілки, Львівська область
про стягнення 256 772,62 грн
за участю представників:
від позивача: Журавель Т. С. - адвокат
від відповідача: Бойко В.В. - адвокат
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/2792/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕЛЕКТУАЛЬНІ КОМУНІКАЦІЇ», м. Київ до Фермерського господарства «ОЛЬВІЯ», с. Новосілки, Львівська область про стягнення 256 772,62 грн.
06.03.2023 Господарським судом Львівської області у справі №914/2792/22 винесено рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
10.03.2023 через канцелярію суду від Фермерського господарства «ОЛЬВІЯ» надійшла заява про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 40 000,00 грн.
Ухвалою суду від 13.03.2023 розгляд заяву про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката було призначено на 27.03.2023.
22.03.2023 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕЛЕКТУАЛЬНІ КОМУНІКАЦІЇ» надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. №2791/23 від 22.03.2023).
В судовому засіданні представник відповідача заяву підтримав, просив задовольнити.
В судовому засіданні представник позивача проти заяви заперечив, просив зменшити розмір витрат на правову допомогу до 5 000,00 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідачем на підтвердження його витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 40 000,00 грн надано копії ордеру серії ВС №1171647 від 22.11.2022, договору про надання правової допомоги №14/22 від 18.10.2022, додаткового договору №1 до договору про надання правової допомоги №14/12 від 18.10.2022, акту №01/23 про правову допомогу до договору про надання правової допомоги №14/22 від 18.10.2022 на суму 40 000,00 грн, платіжного доручення №1759 від 23.11.2022 на суму 20 000,00 грн, платіжного доручення №2068 від 07.03.2023 на суму 20 000,00 грн.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 висловив правову позицію згідно котрої під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертої статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
Ознайомившись з вищезазначеними документами, оцінивши наявні матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню до 20 000,00 грн. Наведений висновок суду обгрунтовується тим, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи, так як за своєю категорією вона не є складною (позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача неустойки у зв`язку із, на його думку, неналежним виконанням умов договору); наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи адвокатом підготовлено лише відзив на позовну заяву та письмові заперечення, протягом розгляду справи відбулося п`ять судових засідань, з яких представник відповідача був присутній у чотирьох, одне засідання не відбулося у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги, загальний час судових засідань, у яких брав участь представник відповідача, склав одну годину, розрахунок розміру позовних вимог не є складним та значним, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин під час розгляду справи у суді не змінювалося).
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що в задоволенні позову відмовлено, витрати на професійну правничу допомогу підлягають покладенню на позивача.
З огляду на викладене, керуючись 126, 129, 244 ГПК України, суд
2. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 27.03.2023 оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення. Повне додаткове рішення складено та підписано 06.04.2023.

Суддя Мазовіта А.Б.