ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"06" квітня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1382/23

Суддя Господарського суду Одеської області Пінтеліна Т.Г., розглянувши матеріали позовної заяви від 05.04.2023 (вх. № 1436/23)

за позовом Державного підприємства Сервіс (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 82а, )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Нафто-Газовий центр безпеки та навчання (65003, Одеська область, м. Одеса, вул. Головатого Отамана, буд. 24, )

про стягнення 1 441 465 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Сервіс звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Нафто-Газовий центр безпеки та навчання про стягнення 1 441 465 грн..

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову, а згідно з пунктом 8 частини 3 цієї ж статті - перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до частин 1, 2, 4, абзацу 2 частини 5 статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В п. 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Засвідченню підлягає кожний аркуш документа.

За результатами дослідження матеріалів позову, судом встановлено, що копії документів, що подані позивачем в якості доказів, завірені неналежним чином.

Крім того, додані до позовної заяви документи не завірені у встановленому законом порядку - не містять посади особи, яка їх засвідчила, її ініціалів та дати засвідчення копій, тому не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів.

Так, документи містять відмітку про засвідчення копій документа "Згідно з оригіналом", особистого підпису особи, яка засвідчила копії, її прізвища.

З огляду на вказане, документи, що додані до позову за своєю правовою природою не являються письмовими доказами в розумінні ГПК України.

Суд звертає увагу позивача на те, що неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі, про що зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 липня 2018 року у справі N 904/8549/17.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява має містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Дані відомості позивачем не зазначені.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Проте, позовна заява ДП "Сервіс" не містить відповідного зазначення.

Згідно з ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна, зокрема, містити: обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Отже, положення ст.162 ГПК України покладають на позивача обов`язок при поданні позовної заяви надати суду не тільки розрахунок витрат, які останній вже поніс у зв`язку з поданням позову, а ще надати розрахунок витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи. При цьому, з урахуванням положень ст.129 ГПК України, визначення позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, має значення при вирішенні судом питання розподілу судових витрат між сторонами за результатами вирішення спору по суті. Зазначеного розрахунку позивачем не надано.

Згідно п. 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Вказане підтвердження відсутнє.

Відповідно до ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Державним підприємством Сервіс не виконано вимоги статті 162 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Крім того, суд звертає увагу Державного підприємства "Сервіс", що до позовної заяви не додано жодного договору, про які йдеться у тексті позовної заяви, не додано розрахунку ціни позову

Керуючись статтями 174, 234, Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства Сервіс (вх. № 1436/23 від 05.04.2023) залишити без руху.

2. Державному підприємству Сервіс усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки в п`ятиденний термін з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Роз`яснити Державному підприємству Сервіс, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили 06.04.2023р. в порядку ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Суддя Т.Г. Пінтеліна