ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 квітня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/111/23

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

розглянув заяву Фермерського господарства "Діброва" б/н від 03.04.2023 (вх. №2839 від 03.04.2023) про забезпечення позову у справі

за позовом Фермерського господарства "Діброва", вул. Підлісна, 17, с. Зашляхом, Збаразький район, Тернопільська область (адреса для листування: вул. С. Стадникової, 2/72, м. Тернопіль, 46008)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Діброва Агро Інвест", вул. Наливайка, 8, с. Підгородне, Тернопільський район, Тернопільська область, 47751

про розірвання договорів суборенди

Без виклику повноважних представників

Встановив:

Фермерське господарство "Діброва", далі позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діброва Агро Інвест" (далі відповідач) про розірвання укладених 14.11.2019 та 02.12.2019 37 договорів суборенди земельних ділянок за кадастровими номерами:

:01:003:0169, :01:003:0102, :01:003:0105, :01:003:0106, :01:003:0107, :01:003:0108, :01:003:0109, :01:003:0110, :01:003:0111, :01:003:0113, :01:003:0114, :01:003:0115, :01:003:0116, :01:003:0117, :01:003:0119, :01:003:0120, :01:003:0121, :01:003:0122, :01:003:0123, :01:003:0124, :01:003:0125, :01:003:0126, :01:003:0127, :01:003:0131, :01:003:0132, :01:003:0133, :01:003:0135, :01:003:0137, :01:003:0138, :01:003:0139, :01:003:0141, :01:003:0143, :01:003:0145, :01:003:0146, :01:003:0170, :01:003:0175, :01:003:0461.

Позовні вимоги обґрунтовані систематичним невиконанням відповідачем, як суборендарем, взятих на себе за оспорюваними правочинами зобов`язань щодо сплати орендних платежів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 13.02.2023 головуючим суддею для розгляду справи №921/111/23 визначено суддю Чопко Ю. О.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.02.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 15:00 год. 06.03.2023; запропоновано сторонам у справі надати/надіслати суду заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності).

Ухвалами Господарського суду Тернопільської області від 06.03.2023, з врахуванням ухвали від 13.03.2023, та від 22.03.2023 підготовче засідання відкладено на 10:00 год. 22.03.2023 та, відповідно, на 10:00 год. 05.04.2023 з викладених у них підстав.

Поряд із цим, 03.04.2023 Фермерське господарство "Діброва", в порядку ст. 136-137 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 03.04.2023 (вх. №2839 від 03.04.2023) про забезпечення позову. Зокрема, заявник просить суд: заборонити ТОВ "Діброва Агро Інвест" вчиняти до набрання рішення законної сили будь-які дії щодо використання земельних ділянок за кадастровими номерами:

:01:003:0169, :01:003:0102, :01:003:0105, :01:003:0106, :01:003:0107, :01:003:0108, :01:003:0109, :01:003:0110, :01:003:0111, :01:003:0113, :01:003:0114, :01:003:0115, :01:003:0116, :01:003:0117, :01:003:0119, :01:003:0120, :01:003:0121, :01:003:0122, :01:003:0123, :01:003:0124, :01:003:0125, :01:003:0126, :01:003:0127, :01:003:0131, :01:003:0132, :01:003:0133, :01:003:0135, :01:003:0137, :01:003:0138, :01:003:0139, :01:003:0141, :01:003:0143, :01:003:0145, :01:003:0146, :01:003:0170, :01:003:0175, :01:003:0461.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач стверджує, що з моменту укладення оспорюваних правочинів, користуючись спірними земельними ділянками, відповідач систематично не сплачує орендні платежі. Найближчим часом на ділянках, які знаходяться у ТОВ "Діброва Агро Інвест" в суборенді і які є предметом даного судового спору, останнє здійснюватиме весняно-польові роботи для посіву. Наслідком реалізації весняно-польових робіт відповідачем та подальше збирання урожаю буде отримання прибутку без виконання передбачених спірними договорами суборенди зобов`язань перед ФГ "Діброва". Також, на думку заявника, у випадку скасування договорів суборенди та зважаючи на те, що обов`язок щодо оплати за користування посівними площами настає у відповідача 01.10.2023, наслідком виконання таких робіт може стати виникнення спорів у майбутньому щодо урожаю, у зв`язку із чим позивач не зможе захистити свої права в межах одного провадження.

Окрім того, вказує, що для фермерського господарства пріоритетом є оброблення земельної ділянки з метою отримання доходу. Якщо дохід від суборенди не надходить, першочерговим завданням для позивача в даному випадку є використання суборендованих площ для вирощування та подальшої реалізації продукції. Перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, позивач не зможе належним чином виконати визначені договорами оренди зобов`язання перед власниками земельних ділянок, які передані в оренду позивачу та надані в суборенду відповідачу.

Стверджує, що подальше безоплатне використання земельних ділянок відповідачем позначиться на правах та інтересах пайовиків, які пред`являтимуть претензії саме до Фермерського господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням заступника керівника апарату Господарського суду Тернопільської області від 03.04.2023, з огляду на перебування судді Чопка Ю. О. на лікарняному, з метою дотримання встановленого ГПК України строку розгляду заяви ФГ "Діброва" про забезпечення позову, призначено повторний автоматизований розподіл справи для розгляду вказаної заяви.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023 справу №921/111/23 для розгляду заяви ФГ "Діброва" б/н від 03.04.2023 (вх. №2839 від 03.04.2023) про забезпечення позову передано на розгляд судді Гирили І. М.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Ч. 11 ст. 137 ГПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є дослідження таких підстав вжиття заходів до забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.12.2012 у справі №922/1930/21.

Разом із тим, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Верховний Суд неодноразово наголошував про те, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже це питання є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті (постанови Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20, від 06.10.2022 у справі № 910/12087/21).

Процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань по забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не можу порушувати принципів змагальності та процесуальної рівноправності сторін.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішується матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті.

Як вже зазначалось вище, предметом спору у даній справі є вимоги позивача про розірвання укладених із відповідачем у 2019 році 37 договорів суборенди.

Метою вказаного позову є захист прав ФГ "Діброва", зокрема, шляхом поновлення права оренди на передані відповідачу в суборенду за оспорюваними правочинами земельні ділянки.

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд заборонити відповідачу вчиняти будь - які дії щодо використання земельних ділянок, переданих останньому в суборенду за оспорюваними правочинами. За змістом даної заяви позивач фактично просить суд заборонити відповідачу проводити будь - які сільськогосподарські роботи (здійснювати обробіток земельних ділянок, садити і збирати урожай).

Судом встановлено, що відповідно до даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб основним видом діяльності ТОВ "Діброва Агро Інвест" (відповідача у справі) є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур.

З матеріалів справи вбачається, що за оспорюваними правочинами відповідачу передано в суборенду земельні ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва. Долучені до позовних матеріалів Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (суборенди) підтверджують наявність у відповідача права суборенди на спірні земельні ділянки.

Станом на день розгляду даної заяви оспорювані позивачем правочини, як і записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (суборенди), є чинними.

Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку, що наслідки вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач - позбавлення ТОВ "Діброва Агро Інвест" можливості використовувати земельні ділянки у господарській діяльності, будуть ідентичними наслідкам, які б настали у разі вирішення судом спору по суті на користь ФГ "Діброва".

Окрім того, вжиття визначених позивачем заходів забезпечення позову, за наявності станом на день розгляду заяви про забезпечення позову чинних договорів суборенди земельних ділянок, є втручанням у господарську діяльність відповідача, що є неприпустимим.

Також, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши наведені ФГ "Доброва" у заяві про забезпечення позову доводи, суд вважає, що твердження позивача про істотне ускладнення або неможливість у майбутньому виконати рішення, у разі невжиття заходів забезпечення позову, зводяться лише до припущень заявника.

Позивачем не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а захід забезпечення є співмірним заявленим позовним вимогам. Не обґрунтовано заявником і необхідності вжиття визначеного ним заходу забезпечення позову з урахуванням заявлених позовних вимог та яким чином невжиття вказаного виду забезпечення позову призведе до невиконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Щодо наявності загроз збереження спірних земельних ділянок з боку відповідача позивач не вказав.

За даних обставин, суд прийшов до висновку, що незабезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь - які дії щодо використання земельних ділянок, переданих в суборенду за оспорюваними правочинами не може мати наслідком утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог про розірвання договорів суборенди.

Таким чином, заява Фермерського господарства "Діброва" б/н від 03.04.2023 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд також зауважує, що на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 14, 20, 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Фермерського господарства "Діброва" б/н від 03.04.2023 (вх. №2839 від 03.04.2023) відмовити.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання (05.04.2023) та підлягає оскарженню в порядку та строки встановлені ст. 256-257 ГПК України.

3. Копію ухвали направити: Фермерському господарству "Діброва", вул. Підлісна, 17, с. Зашляхом, Збаразький район, Тернопільська область та Товариству з обмеженою відповідальністю "Діброва Агро Інвест", вул. Наливайка, 8, с. Підгородне, Тернопільський район, Тернопільська область, 47751 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.04.2023

Суддя І.М. Гирила