ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"23" березня 2023 р. м. Київ Справа №911/3021/21
Про стягнення 164841,91 грн
Суддя Третьякова О.О.
Секретар судового засідання Капля Є.В
від позивача: Приходько Я.М.
від відповідача: Дзюбенко С.М.
від третьої особи: не з`явився
Обставини справи:
Господарським судом Київської області розглянута справа №911/3021/21 за позовом Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Дафна Мей Юкрейн (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, про стягнення 164841,91 грн.
Рішенням Господарського суду Київської області від 20.10.2022 у справі №911/3021/21, надалі рішення у справі, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

При ухваленні рішення у справі питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, судом вирішено не було.

28.10.2022 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу, надалі заява про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою останній просить стягнути на його користь з позивача 38000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 07.04.2021, понесених у зв`язку з розглядом судом справи №911/3021/21.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.10.2022 судове засідання з розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі призначено на 10.11.2022.

10.11.2022 до Господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до письмових пояснень позивач вважає, що заявлений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 38000,00 грн є необґрунтованим та неспівмірним, та просить відмовити в задоволенні заяви відповідача повністю.

10.11.2022 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Третьякової О.О. на лікарняному, судове засідання перепризначено на 24.11.2022, про що сторін повідомлено ухвалою суду від 15.11.2022.

В судове засідання 24.11.2022 з`явились сторони, які надати свої пояснення по суті питання розподілу судових витрат, протокольною ухвалою в судовому засіданні оголошена перерва на 22.12.2022.

22.12.2022 судове засідання не відбулось у зв`язку з направленням матеріалів справи №911/3021/21 до Північного апеляційного господарського суду. Після повернення матеріалів справи до Господарського суду Київської області ухвалою суду від 10.03.2023 судове засідання з розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі призначено на 23.03.2023.

У судове засідання 23.03.2023 з`явились сторони, які надали свої пояснення по суті питання розподілу судових витрат. В судовому засіданні 23.03.2023 після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Розглянувши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, заперечення позивача, а також дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу. Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Також, згідно з ч.5 ст.123 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд також враховує висновок, що міститься в п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п.5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18), відповідно до якого при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.10.2022 у справі №911/3021/21 в задоволенні позовних вимог позивача до відповідача відмовлено повністю.

Представництво інтересів відповідача у справі №911/3021/21 здійснював адвокат на підставі договору про надання правової допомоги від 07.04.2021 (копія міститься в матеріалах справи).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано також звіт про виконані адвокатом роботи (надані послуги) від 24.10.2022 на загальну суму 38000,00 грн з детальним описом наданих послуг, що включає в себе такі послуги адвоката:

- підготовка відзиву (вартість послуг 7000,00 грн)

- підготовка заперечень проти заяви про уточнення позовних вимог (вартість послуг 3000,00 грн)

- підготовка заперечень по суті справи (вартість послуг 7000,00 грн)

- участь в судових засіданнях 25.11.2021, 13.01.2022, 20.01.2022, 27.01.2022, 23.06.2022, 21.07.2022, 20.10.2022 (вартість послуг 3000,00 грн за кожне засідання).

Також відповідачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 07.04.2021; додаткові угоди від 04.11.2021 та від 31.12.2021 до нього. Всього таким чином відповідач просить стягнути 38000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (7000+3000+7000+ 7х3000=38000).

Надаючи правову оцінку заяві відповідача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та запереченням позивача, суд відмічає, що не всі заявлені відповідачем витрати на правову допомогу у цій справі відповідають критерію обґрунтованості та неминучості таких витрат.

Так, відповідачем не обґрунтовано того, щоб витрати відповідача з оплати підготовки заперечень проти заяви про уточнення позовних вимог (вартість послуг 3000,00 грн) були необхідними у цій справі, у зв`язку з цим судом ці витрати не враховуються.

Щодо заявлених відповідачем витрат на правову допомогу у справі, які відповідач обчислює виходячи із участі представника відповідача в 7 судових засіданнях, в загальній сумі 21000 грн (7х3000=24300), то суд відмічає, що відповідачем у цій справі було підготовлено та подано суду відзив на позовну заяву (вартість послуг 7000,00 грн), а також заперечення (вартість послуг 7000,00 грн), явка представника відповідача не була обов`язковою, тобто не всі витрати відповідача у зв`язку з участю в судових засіданнях відповідають критерію неминучих витрат.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що із заявлених відповідачем витрат на правову допомогу критерію неминучості витрат відповідають витрати в розмірі 7000,00 грн у зв`язку з підготовкою відзиву та в розмірі 7000,00 грн у зв`язку з підготовкою заперечень, що разом становить 14000,00 грн, а інші витрати в сумі 24000,00 грн, зокрема витрати щодо участі в судових засіданнях, враховуючи подання відповідачем письмового відзиву та письмових заперечень та необов`язковість в такому випадку явки відповідача, не відповідали критерію неминучості.

Доводи позивача про необхідність повної відмови відповідачу у розподілі витрат на професійну правничу допомогу судом відхиляються, оскільки очевидним є те, що відповідач отримував професійну правничу допомогу у цій справі №911/3021/21 та поніс відповідні витрати у зв`язку з цим спором, однак суд при цьому відмічає, що не всі заявлені відповідачем витрати були неминучими, про що суд зазначив вище.

Суд також враховує, що при розгляді справи позивач від позову повністю чи частково не відмовлявся, надав суду відповідь на відзив, в якій доводи відповідача у справі заперечував повністю, у зв`язку з чим відповідачем було підготовлено та подано заперечення відповідача на відповідь на відзив. Крім того, позивач подавав до суду заяву про уточнення розміру позовних вимог, якою фактично збільшив суму позовних вимог до відповідача у справі.

Тобто суд також враховує, що сама поведінка позивача у спорі призводила до виникнення витрат відповідача на професійну правничу допомогу у зв`язку з цим спором. Як відмічено з цього приводу в постанові Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 у цій справі, позивач, не маючи жодного стосунку до правовідносин сторін за договором, був не уповноважений визначати порядок нарахування орендної плати, тобто у даному випадку позивач створив штучний спір щодо розміру належної до сплати наймачем орендної плати.

На підставі наведеного та виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю Дафна Мей Юкрейн про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/3021/21 з позивача підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 14000,00 грн, що є обґрунтованим розміром таких витрат.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу шляхом стягнення з позивача на користь відповідача документально підтверджених та обґрунтованих витрат в розмірі 14000,00 грн.

Керуючись ст.ст.2, 3, 7, 11, 13-16, 73-80, 123, 124, 126, 129, 221, 233, 236-238, 240-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Дафна Мей Юкрейн про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль 38000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у справі №911/3021/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08301, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул. Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Дафна Мей Юкрейн (02121, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 175, ідентифікаційний код 40983974) 14000 (чотирнадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 05.04.2023.

Суддя О.О. Третьякова