ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2023 р. Справа №914/3292/22

Західний апеляційний господарський суд, в складі:

головуючого (судді доповідача): Кордюк Г.Т.

суддів: Кравчук Н.М.

Матущак О.І.

Секретар судового засідання Клебан Н.А.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, вих. б/н від 01.02.2023 (вх. №01-05/359/23 від 06.02.2023)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.01.2023 (суддя Бортник О.Ю.)

у справі №914/3292/22

за позовом: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м.Львів

до відповідача: Комунального підприємства Залізничнетеплоенерго, м.Львів

про стягнення 24 965 285 грн.

за участі представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ :

Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Львівгаз звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства Залізничнетеплоенерго 24 965 285 грн. Ухвалою Господарського суду Львівської області вказану позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк на усунення недоліків, а саме на сплату судового збору у сумі 374 479,28 грн. На виконання вказаної ухвали позивачем подано до суду заяву про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.01.2023 у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз про відстрочення сплати судового збору відмовлено, а позовну заяву повернуто позивачу.

Приймаючи оскаржувану ухвалу Господарський суд Львівської області виходив з того, що саме лише скрутне матеріальне становище юридичної особи не є безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору. Таким чином, суд першої інстанції зробив висновок про те, що позивачем вимог ухвали суду від 28.12.2022р. про залишення позовної заяви без руху не виконано, доказів сплати судового збору в сумі 374479,28грн. не подано.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Львівгаз звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.01.2023, а справу №914/3292/22 направити для продовження розгляду до Господарського суду Львівської області.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає:

- суд проявив надмірний формалізм при вирішенні питання чи була в АТ «Львівгаз» реальна можливість сплатити значну суму судового збору. Таким чином, повернення позовної заяви позивачу не відповідає завданням господарського судочинства і є неправомірним позбавленням права на доступ до правосуддя;

- на момент подачі позову та дотепер в АТ «Львівгаз» є зобов`язання з виконання судового рішення наказу №914/1974/17 від 14.09.2022. Крім того, у зв`язку з арештом грошових коштів, яке тривало впродовж майже двох місяців, АТ «Львівгаз» був позбавлений можливості сплачувати судовий збір, що унеможливлювало стягнення заборгованості із боржників за послуги з розподілу природного газу, а відтак позбавило АТ «Львівгаз» надходження коштів на рахунки за надані ним послуги. Таким чином, звернення АТ «Львівгаз» із вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості зумовлене необхідністю додаткового поступлення грошей на рахунки АТ «Львівгаз» з метою виконання судового рішення наказу №914/1974/17 від 14.09.2022, а також з метою забезпечення функціонування АТ «Львівгаз» як єдиного Оператора ГРМ на території Львівської області та належного виконання ним функцій, передбачених Законом Українм «При ринок природного газу»;

- Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» встановлено мораторій протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано на підвищення для всіх категорій споживачів тарифів на послуги з розподілу природного газу. АТ «Львівгаз» отримує грошові кошти лише з тарифу на розподіл природного газу, що означає, що якщо споживачі не оплачують послуги, то це відображається на фінансовому становищі позивача.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/3292/22 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Матущака О.І.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м.Львів, вих. б/н від 01.02.2023 (вх. №01-05/359/23 від 06.02.2023) залишено без руху та зобов`язано скаржника протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати (надіслати) суду обґрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

23.02.2023 апелянт звернувся до суду із клопотанням б/н від 22.02.2023 (вх.№01-05/545/23 від 23.02.23) про поновлення строку для подання апеляційної скарги, обґрунтовуючи його тим, що оскаржувану ухвалу суду було отримано 23.01.2023. Водночас апеляційна скарга була оформлена та передана для відправки 01.02.2023. Однак у зв`язку із великою кількістю повітряних тривог та відсутністю електропостачання на поштовому відділенні, апеляційна скарга була відправлена з поштового відділення 03.02.2023, що спричинило пропуск строку.

Таким чином, апелянтом усунуто недоліки апеляційної скарги, які зазначені в ухвалі Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2023 у справі №914/3292/22.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз на ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.01.2023 у справі №914/3292/22.

Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 20.03.2023 о 12 год. 10 хв. у приміщенні Західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 81 в залі судового засідання № 6.

У зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Кравчук Н.М. з 20.03.2023 по 24.03.2023 у відпустці розгляд вищевказаної справи 20.03.2023 не відбувся.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 призначено справу №914/3292/22 до розгляду у судовому засіданні на 03.04.2023 о 12 год. 30 хв. у приміщенні Західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 81 в залі судового засідання №6.

Позивач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив.

03.04.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання б/н від 03.04.2023 (вх. №01-04/2271/23 від 03.04.2023) про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча були належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом апеляційної інстанції, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштових відправлень.

Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч. 12 ст. 270 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м.Львів, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго», м.Львів, про стягнення 24965285грн.

Позивачем одночасно із поданням позовної заяви подано суду клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позову до ухвалення рішення у даній справі.

Клопотання мотивовано відсутністю достатнього матеріального забезпечення функціонування Оператора ГРМ на території Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.12.2022 у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м.Львів, про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м.Львів залишено без руху. Надано Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м.Львів, строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. У цей строк позивачу: 1)Подати суду докази сплати судового збору в сумі 374479,28грн.

Позивачем подано суду заяву на виконання вимог ухвали суду Господарського суду Львівської області від 28.12.2022р., до якої замість доказів сплати судового збору долучено клопотання про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі № 914/3292/22. Це клопотання зареєстроване судом 13.01.2023р.

Клопотання про відстрочення сплати судового збору мотивовано важким матеріальним становищем та арештом грошових коштів, який тривав впродовж майже двох місяців.

Позивачем вимог ухвали суду від 28.12.2022р. не виконано, доказів сплати судового збору в сумі 374479,28грн. не подано.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.01.2023 у задоволенні клопотання Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз про відстрочення сплати судового збору відмовлено, а позовну заяву повернуто позивачу.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 1 цього Закону судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату. Крім того, із наведеного убачається, що прийняти рішення про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд може і з власної ініціативи у тому разі, коли юридична особа звертається із клопотанням про звільнення від сплати судового збору. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

Позивачем подано суду заяву на виконання вимог ухвали суду Господарського суду Львівської області від 28.12.2022р., до якої замість доказів сплати судового збору долучено клопотання про відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі № 914/3292/22.

Клопотання про відстрочення сплати судового збору мотивовано важким матеріальним становищем та арештом грошових коштів, який тривав впродовж майже двох місяців.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті):

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Встановлений статтею 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.

Близька за змістом правова позиція щодо застосування положень частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" викладена в постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 912/3514/20 та в ухвалах Верховного Суду від 11.06.2021 у справі № 906/979/20, від 21.12.2021 у справі № 913/104/21.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статті 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Касаційний господарський суд, зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland") від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Отже, вказаний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним і редакція зазначеної статті передбачає право суду з урахуванням майнового стану сторони звільнити її від сплати судового збору лише за наявності викладених вище умов, а не лише виходячи з майнового стану сторони.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку з приводу того, що склад сторін у даній справі та предмет позову не свідчать про наявність умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", для задоволення клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" про відстрочення сплати судового збору за подання до суду позовної заяви.

Відтак виходячи з аналізу наведених норм, саме лише скрутне матеріальне становище юридичної особи не є безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваної ухвали суду.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 2 684, 00 грн., який сплачений згідно з платіжною інструкцією за №1456 від 30.01.2023.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» б/н від 01.02.2023 (вх. №01-05/359/23 від 06.02.2023) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.01.2023 у справі №914/3292/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

5. Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.04.2023

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Матущак О.І.