ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2023м. ХарківСправа № 922/423/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (вул. І.Федорова, буд. 32-А, м. Київ, 03038; )
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8, м. Харків, 61057; )
про стягнення 87124,67 грн,
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" 03.02.2023 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" про стягнення коштів у розмірі 87124,67 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику - ТОВ "ОТП Лізинг", згідно з Генеральним договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-00504 від 27.09.2018, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01.06.2022 за участю транспортного засобу "FORD", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та транспортного засобу "Москвич", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (цивільно-правова відповідальність якого станом на 01.06.2022 була застрахована у відповідача, згідно з полісом № ЕР-206105658), яким керував ОСОБА_2 , внаслідок порушення обома водіями правил дорожнього руху.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.02.2023 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/423/23; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Даною ухвалою було повідомлено учасників справи про те, що судове засідання з розгляду справи відбудеться 14.03.2023 о 14:20.

Протокольною ухвалою господарського суду від 14.03.2023 розгляд справи відкладено на 06.04.2023 о 14:40.

У судове засідання, яке відбулося 06.04.2023, представники позивача та відповідача не з`явились.

04.04.2023 від позивача надійшла заява (вх. № 8079) про проведення судового засідання за відсутності представника позивача. Позовні вимоги позивач підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач про причину неявки суд не повідомив; у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.

Копії ухвал від 07.02.2023 та 14.03.2023, надіслані на адресу відповідача, повернуті до господарського суду без вручення адресатові у зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно зі ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27.09.2018 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УСГ" (позивач, страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (страхувальник) було укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № 28-0199-00504, предметом якого є страхування транспортних засобів, зазначених в додатках до цього Договору.

Так, відповідно до Додатку № 1, одним із застрахованих транспортних засобів є автомобіль "FORD", державний реєстраційний № НОМЕР_1 .

01.06.2022 за участю вищевказаного транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , та транспортного засобу "МОСКВИЧ", державний реєстраційний № НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода за адресою: А/дорога М-19 - Доманове (на м.Брест) - Ковель - Чернівці - Тереблече (на м. Бухарест), 134 км, 100 м, с. Брище.

Відповідно до довідки про ДТП, схеми місця ДТП, постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.07.2022 по справі № 161/7090/22 та постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.07.2022 по справі № 161/7092/22, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правил дорожнього руху.

10.06.2022 Страхувальник звернувся до ПрАТ "СК "УСГ" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.

01.07.2022 позивачем, згідно з рахунком № 1176 ви 03.06.2022 та платіжним дорученням № 16475 ви 14.06.2022, було складено страховий акт № ДККА-80246 та розрахунок суми страхового відшкодування.

На підставі вищевказаних документів, ПрАТ "СК "УСГ" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 172154,58 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 32005 від 05.07.2022.

06.11.2022 позивачем, згідно з рахунком-актом виконаних робіт № 2074 від 18.07.2022 та платіжним дорученням № 30997 від 27.09.2022, було складено страховий акт № ДККА- 80246/1 та розрахунок суми страхового відшкодування.

На підставі вищевказаних документів, ПрАТ "СК "УСГ" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 7094,75 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 42945 від 07.11.2022.

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

За приписами ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача в межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "МОСКВИЧ", державний реєстраційний № НОМЕР_2 станом на 01.06.2022 була застрахована в Акціонерному товаристві "Страхова компанія "Мега-Гарант" (відповідач), згідно з полісом № ЕР-206105658, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ.

Оскільки відповідач є страховиком за вказаним полісом, то позивач, у межах понесених ним фактичних витрат, набув право вимоги до АТ "СК "Мега-Гарант".

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з абз. 18 ст. 2 Закону України "Про страхування", франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За приписами п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Згідно з витягом з централізованої бази даних МТСБУ, поліс № ЕР-206105658 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачає франшизу в розмірі 2500,00 грн та страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду, спричинену майну - 130000,00 грн.

З огляду на це, сума страхового відшкодування, належного з відповідача до сплати позивачу становить 87124,67 грн (179249,33 грн / 2 (обопільна вина) - 2500,00 грн (франшиза) = 87124,67 грн).

07.07.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату (страхового) відшкодування № 11/21269, проте її було повернуто за закінченням терміну зберігання.

Позивач повторно звернувся до відповідача з даною заявою 15.08 2022, 26.092022 та 18.10.2022, однак вказані поштові відправлення також були повернуті позивачу за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність у діях останнього порушення прав позивача, позивачем, в свою чергу, належним чином доведено наявність у нього законних підстав для відшкодування страхової виплати.

Отже, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За умовами ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг): 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2022 між позивачем - ПрАТ "СК "УСГ" (клієнт) та Адвокатським бюро "Гедз" було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 1-12/2022-К, згідно з п. 1.1 якого клієнт (позивач) доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 5.1 Договору про палання правової (правничої) допомоги, за надання правової (правничої) допомоги Адвокатським бюро, у справах, де клієнт виступає в якості позивача, клієнт перераховує на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро гонорар, розмір якого становить 5000,00 грн за кожну справу незалежно від переліку наданих послуг та часу, витраченого на них. Клієнт перераховує гонорар Адвокатському бюро не пізніше 5-ти робочих днів після надання Адвокатським бюро акту виконаних робіт та рахунку до нього.

Акт виконаних робіт до Договору про надання правової (правничої) допомоги підписано сторонами 24.01.2023.

Згідно з платіжним дорученням № 4658 від 25.01.2023 позивачем перераховано на рахунок Адвокатського бюро "Гедз" 15000,00 грн за правову допомогу, надану позивачеві у трьох справах, у тому числі в справі, що розглядається.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок

його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової

допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому у ст.627 ЦК України, та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст.42 Конституції України.

Приймаючи до уваги, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн підтверджуються наданими позивачем документами, ці витрати позивача підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача разом з витратами зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 126, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8, м. Харків, 61057; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (вул. І.Федорова, буд. 32-А, м. Київ, 03038; ) - кошти в розмірі 87124,67 грн; витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "11" квітня 2023 р.

Суддя Н.М. Кухар