ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"06" квітня 2023 р. Справа № 906/820/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Гудак А.В.

суддя Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Стафійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №906/820/22

за позовом ОСОБА_1

до Релігійної організації "Релігійна громада святителя Миколая Чудотворця Житомирсько-Овруцької єпархії Української православної церкви (Православної церкви України)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державний реєстратор Управління культури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації Корчевна А.А

про визнання недійсним рішення загальних зборів, про скасування реєстраційних дій

за участю представників:

позивача - Лис П.С., Кузьмін Д.Л.,

відповідача - Кур`ят С.В.,

третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 30.01.2023 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Релігійної організації "Релігійна громада святителя Миколая Чудотворця Житомирсько-Овруцької єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) про визнання недійсним рішення загальних зборів, про скасування реєстраційних дій.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.03.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 30.01.2023 у справі №906/820/22 та призначено її до розгляду на 21.03.2023 о 14:30 год..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 року відкладено розгляд справи на 06.04.2023 о 14:30 год.

У судове засідання 06.04.2023 року, третя особа не забезпечила явку свого уповноваженого представника, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе продовжити розгляд справи за відсутності уповноваженого представника третьої особи.

До початку судового засідання, позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі №906/820/22 до завершення розгляду палатою для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №906/1330/21.

Заявник вказує, що правовідносини у справі №906/820/22 та справі №906/1330/21 є подібними, адже у цих справах тотожний суб`єктний склад (настоятелі релігійних організацій та релігійні громади), тотожні підстави позову (порушення порядку скликання зборів, неповідомлення настоятеля релігійної організації тощо), подібний предмет позову та аналогічні правові норми, що підлягають застосуванню.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки вважає, що відсутня подібність правовідносин у вказаних справах.

Колегія суддів, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, вважає за необхідне зазначити наступне.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді Верховного Суду перебуває справа №906/1330/21 за позовом ОСОБА_2 до Релігійної громади Покрова Пресвятої Богородиці Житомирсько-Овруцької єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) про визнання недійсним протоколу загальних зборів, визнання недійсним статуту.

Позовні вимоги у справі №906/1330/21 обґрунтовані тим, що загальні збори проходили без участі людей, які постійно відвідують храм та приймають активну участь в житті парафії. Внаслідок прийнятих рішень, що стосувались статутної діяльності, зареєстровано статут релігійної організації у новій редакції. Позивач зазначає, що протокол загальних зборів № 2 від 06.07.2019 та нова редакція статуту мають бути визнані недійсними, оскільки збори проведені з порушенням процедури, визначеної статутом (в редакції, чинній на момент проведення зборів) та Законом України "Про свободу совісті та релігійні організації".

Ухвалою Верховного Суду у складі палати Касаційного господарського суду для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів від 31.03.2023 року прийнято справу №906/1330/21 за касаційною скаргою ОСОБА_2 до провадження.

Відповідно до п.22 вказаної ухвали, колегія cуддів вважає за необхідне уточнити висновок Верховного Суду у постанові від 14.12.2022 №924/173/22 щодо застосування ст.8 Закон України "Про свободу совісті та релігійні організації" з метою забезпечення правової визначеності та подолання сумнівів щодо тлумачення вимог чинного законодавства, які залишаються, оскільки вважає, що вказаний Закон виходить з автономії релігійних організацій (об`єднань) і їх безумовного права визначати порядок членства, але містить прогалину щодо порядку прийняття рішення про зміну підлеглості у разі відсутності у статуті положень, які регулюють питання членства (або їх неясності, не виконуваності, тощо), а також, що питання порядку зміни підлеглості стосується всіх релігійних організацій України, а не лише сторін у справі (УПЦ та ПЦУ).

Апеляційний суд звертає увагу, що позивач, ОСОБА_1 , у межах даної справи обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що загальні збори були скликані неуповноваженими особами, без повідомлення позивача - настоятеля релігійної організації та дійсних її членів, а рішення про зміну підлеглості релігійної громади в організаційних та канонічних питаннях прийнято особами, які не були справжніми членами Релігійної організації УПЦ, оскільки їх не було включено до складу парафіяльних зборів Релігійної організації УПЦ. З огляду на що вважає, що порушено порядок скликання парафіяльних зборів згідно з п.11 статуту та відповідно вказує на відсутність кворуму на спірних загальних зборах.

Враховуючи викладене, аналізуючи обставини даної справи, колегія суддів зауважує, що вбачається тотожність суб`єктного складу правовідносин у справі №906/820/22 та у справі №906/1330/21, а також подібність предметів позовів та спірних правовідносини в межах вказаних справ.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах палатою для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №906/1330/21 буде практикоутворюючим та матиме значення для надання правової оцінки застосування норм ст.8 Закон України "Про свободу совісті та релігійні організації" у справі №906/820/22.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно з ч.4 ст.236 ГПК України та ч.6 ст.13 Закону "Про судоустрій і статус суддів", при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Колегія суддів вважає, що однакове застосування закону забезпечує його загальнообов`язковість, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдине застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/24257/16.

Згідно з приписами п.11 ч.1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Із метою забезпечення єдності судової практики, принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, враховуючи аналогічність суб`єктного складу та подібність предмету і підстав спору даної справи та справи №906/1330/21, яка передана на розгляд Верховного Суду у складі палати Касаційного господарського суду для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів, а також зважаючи на уточнення висновку щодо застосування ст.8 Закон України "Про свободу совісті та релігійні організації", який буде наданий у вказаній справі, апеляційний господарський суд вважає необхідним зупинити провадження у справі №906/820/22 до закінчення перегляду палатою для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №906/1330/21 та вирішення питання про застосування норм права у подібних правовідносинах.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що Господарським процесуальним кодексом України визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, судової палати й колегії суддів Касаційного господарського суду.

Суди під час вирішення спору у подібних правовідносинах мають враховувати саме останню правову позицію. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/109447/17.

Керуючись ст.228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №906/820/22 задоволити.

2. Провадження у справі №906/820/22 зупинити до закінчення перегляду палатою для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №906/1330/21.

3. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.