ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2023 р. Справа№ 910/809/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 (повний текст рішення складений 29.08.2022)

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 (повний текст додаткового рішення складений 23.09.2022)

у справі №910/809/22 (суддя - Головіна К.І.)

за позовною заявою Приватного підприємства «Транс Логістик»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 33 561,74 грн.

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

до Приватного підприємства «Транс Логістик»

про визнання договору частково недійсним

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Приватне підприємство «Транс Логістик» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення заборгованості у сумі 33 561,74 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідач, як сторона договору добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019, порушив своє зобов`язання в частині сплати страхового відшкодування після настання страхового випадку за участю застрахованого позивачем автомобіля - «MAN TGM 18.250», реєстраційний номер . Обставини вказаного порушення вже були встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі № 910/4082/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021, за яким з ПрАТ «УПСК» було стягнуте страхове відшкодування у сумі 169 332,71 грн. Проте, відповідач сплатив відшкодування з простроченням зобов`язання під час примусового виконання судового рішення, а тому ПП «Транс Логістик» нарахувало відповідачу пеню у сумі 11 272,01 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 16 959,23 грн. та 3 % річних в сумі 5 330,50 грн, що разом становить 33 561,74 грн, які просить стягнути в даному позові.

Разом з тим, у передбачений для подання відзиву строк, відповідач заявив зустрічний позов до ПП «Транс Логістик» про визнання недійсним договору добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019 в частині умов страхування транспортного засобу «MAN TGM 18.250», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 зустрічний позов був прийнятий судом до спільного розгляду із первісним позовом, у зв`язку з чим розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Зустрічний позов мотивовано тим, що договір в частині страхування автомобіля «MAN TGM 18.250») був укладений з порушенням ст. 6, 16 Закону України «Про страхування», п. 8.3, 9.2.6, 9.2.18 Правил добровільного страхування наземного транспорту, затверджених 31.03.2009 головою Правління ПрАТ «УПСК» та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України № 0690302 від 07.05.2009 (далі - Правила страхування), що полягало у ненаданні ПП «Транс Логістик» на огляд страховику зазначеного автомобіля та, відповідно, у нескладенні акту огляду транспортного засобу, що на думку позивача, суперечить вимогам закону.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 у справі № 910/809/22 позов Приватного підприємства «Транс Логістик» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення заборгованості у сумі 33 561,74 грн задоволено.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Приватного підприємства «Транс Логістик» пеню у сумі 11 272 грн 01 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 16 959 грн 23 коп., 3 % річних в сумі 5 330 грн 50 коп.

У задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до Приватного підприємства «Транс Логістик» про визнання договору частково недійсним - відмовлено.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили було встановлено наявність невиконаного зобов`язання, то несвоєчасне виконання такого зобов`язання є підставою для стягнення штрафних санкцій та сум передбачений ст. 625 Цивільного кодексу України.

Водночас, в частині визнання договору частково недійсним, суд першої інстанції вказав, що позивачем за зустрічним позовом не доведено та не надано доказів наявності фактичних обставин, які б свідчили про недодержання вимог, встановлених ст. 203 ЦК України, в момент укладення договору в частині страхування транспортного засобу «MAN TGM 18.250», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі № 910/809/22 заяву Приватного підприємства «Транс Логістик» про розподіл судових витрат задоволено.

Ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Приватного підприємства «Транс Логістик» витрати на правничу допомогу у сумі 8 000 грн 00 коп. та судовий збір у сумі 2 481 грн 00 коп.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції зазначив, що сума, заявлена до стягнення, є співмірною та адекватною зі ступенем складності справи, значенням справи для сторін, обсягом виконаних робіт та витраченим часом для надання правничої допомоги адвокатом.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятими рішенням та додатковим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 та додаткове рішення від 13.09.2022 у справі № 910/809/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні первісного позову в повному обсязі та задовольнити зустрічний позов.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2022 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/809/22.

25.10.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/809/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі №910/809/22 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

30.11.2022 до канцелярії суду від Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 поновлено Приватному акціонерному товариству «Українська пожежно-страхова компанія» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 у справі №910/809/22 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою, розгляд якої призначено на 25.01.2023.

12.12.2022 від позивача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу.

26.12.2022 від позивача за первісним позовом надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Приватного підприємства «Транс Логістік»

02.01.2023 від апелянта надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу.

24.01.2023 від апелянта надійшло клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги та перенесення засідання.

25.01.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2023 розгляд справи №910/809/22 призначено на 08.02.2023.

08.02.2023 у судове засідання представники учасників справи не з`явились.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2023 відкладено розгляд справи №910/809/22 на 15.03.2023.

09.03.2023 від позивача за первісним позовом надійшла заяв про розгляд справи за відсутності представника позивача.

15.03.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку оголошенням повітряної тривоги в місті Києві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2023 призначено розгляд справи №910/809/22 на 29.03.2023.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1178/23 від 29.03.2023 у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/809/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою від 29.03.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/809/22 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі №910/809/22 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б. Розгляд справи ухвалено здійснювати за раніше визначеними датою та часом.

У судове засідання представники сторін повторно не з`явились.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення та додаткове рішення прийняті з порушенням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права, що призвели до прийняття незаконних рішень.

Апелянт стверджує, що договір страхування укладено з порушенням норм права, які є підставою для визнання його недійним, а з огляду на наявність підстав для визнання договору недійсним то не тільки відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання такого договору, а й для стягнення будь-яких сум на виконання такого договору.

Крім того, заперечуючи щодо додаткового рішення, відповідач вказав, що позивач штучно завищив вартість послуг адвоката і включив такі види діяльності, які, на думку апелянта, не підлягають оплаті.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну позивач за первісним позовом заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Позивач за первісним позовом вказує, що обставини дійсності договору фактично встановлені судовим рішенням, яким стягнуто з відповідача страхове відшкодування, а безпідставність доводів відповідача підтверджується, в тому числі, судовою практикою Верховного Суду в аналогічних спорах.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представник сторін у судове засідання не з`явився, про причини неявки відповідач за первісним позовом суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, подане представником позивача клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, а також з огляду на те, що наявних у справі матеріалів достатньо для перегляду оскаржуваного рішення в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами за відсутності представників сторін.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

16.07.2019 між ПП «Транс Логістик» (страхувальник) та ПрАТ «УПСК» (страховик) (на умовах «Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)») був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043, в редакції протоколу розбіжностей (додаток № 2 до договору) (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням визначеним у частині 1 договору наземним транспортним засобом та стаціонарно встановленим на ньому додатковим обладнанням (п. 3.1 договору).

Страховик за договором здійснює виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається відповідно до умов, зазначених в частинах І та ІІ договору (п. 3.2 договору). Одним із ризиків, що становить предмет страхування за договором, є пошкодження ТЗ або ДО внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (пп. 4.1.1 п. 4.1 договору).

У розділі 7 ч. І договору та п. 4.1.1 ч. ІІ договору передбачено, що застрахованим є, зокрема, ризик пошкодження та/або знищення чи втрата визначеного транспортного засобу (ТЗ) внаслідок ДТП (дорожньо-транспортної пригоди).

Згідно з п. 5.1 договору страховий випадок - це передбачена договором подія (ризик, визначений страхувальником в ч. І договору), що відбулася в період дії договору, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику/вигодонабувачу на умовах договору.

Страховик в межах страхової суми компенсує збитки, що виникли внаслідок страхового випадку та пов`язані з компенсацією за втрату або за відновлювальний ремонт ТЗ/ДО, шляхом виплати страхового відшкодування відповідно до умов договору (п. 5.2 договору).

Згідно з п. 7.3 ч. ІІ договору лімітом відшкодування по КАСКО та/або ДО за кожним ТЗ є страхова сума за кожним ТЗ, зазначена у додатку до договору страхування. Страхова сума є агрегатним лімітом відшкодування страховика по всіх страхових випадках, що відбулись під час дії договору. Договір вважається виконаним і припиняє свою дію з моменту виплати сумарного страхового відшкодування в розмірі, еквівалентному розміру страхової суми за мінусом франшизи по всіх страхових випадках, що сталися за договором. Договір діє до кінця обумовленого в частині І терміну в межах різниці між страховою сумою і розміром виплачених страхових відшкодувань, тобто страхова сума зменшується на розмір виплачених відшкодувань. Страхова сума може бути відновлена до початкового розміру шляхом внесення відповідних змін до договору та сплати додаткового страхового платежу.

Отже, згідно з умовами вищевказаного договору, а також додатку № 62 від 01.06.2020 до нього, були застраховані майнові інтереси ПП «Транс Логістик» (страхувальника), пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням 10 транспортними засобами, у тому числі автомобілем марки «MAN TGM 18.250», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У додатку № 62 до договору сторони визначили, що страхова сума вищевказаного транспортного засобу складає 2 000 000,00 грн, страховий тариф для цього автомобіля становить 1,65 % від вказаної суми, який складає 33 000,00 грн. Крім того, сторони передбачили строки сплати страхового платежу, у зв`язку з чим строк дії договору для вказаного транспортного засобу був встановлений: з 12 червня 2020 року по 11 червня 2021 року.

02.07.2020 на 729 км + 857 м автодороги М-12 Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка сталася дорожньо-транспортна пригода за участі вказаного автомобіля, під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2020 року у справі № 390/901/20, яка набрала законної сили, за вказаним фактом ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

06.07.2020 ПП «Транс Логістик» звернулось до ПрАТ «УПСК» із заявою-повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку.

Листом № 1953 від 22.12.2020 ПрАТ «УПСК», керуючись пп. 11.3.7 п. 11.3, п. 16.1.11 п. 16.1 вказаного договору, відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю акту огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчував би факт проведення огляду та фотографування транспортного засобу.

Не погодившись із вказаною відмовою, ПП «Транс Логістик» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування у сумі 169 332,71 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі № 910/4082/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2021, позов ПП «Транс Логістик» про стягнення страхового відшкодування було задоволено, стягнуто з ПрАТ «УПСК» страхове відшкодування у сумі 169 332,71 грн.

Отже, рішенням господарського суду, що набрало законної сили, був встановлений факт неправомірної відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику (ПП «Транс Логістик»).

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність обставини, що не потребує доказуванню, а саме: порушення відповідачем умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019, що полягало у несплаті страхового відшкодування у сумі 169 332,71 грн у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП).

При цьому з матеріалів справи вбачається, що стягнуте у судовому порядку страхове відшкодування було сплачене ПрАТ «УПСК» під час примусового виконання рішення платіжним дорученням приватного виконавця Шаркова О. О. № 3993 від 11.01.2022 на суму 171 602,71 грн. (з урахуванням судового збору у сумі 2 270,00 грн.), що також підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № 68060280 від 11.01.2022.

Звертаючись до суду з даним позовом, ПП «Транс Логістик» просить стягнути з ПрАТ «УПСК» пеню у сумі 11 272,01 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 16 959,23 грн та 3 % річних в сумі 5 330,50 грн, нараховані за прострочення зобов`язання зі сплати страхового відшкодування.

Згідно з п. 18.1 договору за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором сторони несуть майнову відповідальність шляхом сплати пені в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу (крім страхового платежу) за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на кінцеву дату такого платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки відповідно до наведених норм чинного законодавства та умов договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 11 272,01 грн, тобто в сумі, заявленій позивачем.

Що стосується інших позовних вимог ПП «Транс Логістик», а саме - стягнення інфляційної складової боргу в розмірі 16 959,23 грн та 3 % річних в сумі 5 330,50 грн, нарахованих за прострочення зобов`язання, то суд керувався положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Здійснивши власний перерахунок сум матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 16 959,23 грн. та 3 % річних в сумі 5 330,50 грн, тобто в сумах, заявлених позивачем.

За таких обставин, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що первісний позов ПП «Транс Логістик» підлягає задоволенню у повному обсязі.

Водночас, розглянувши вимоги зустрічної позовної заяви ПрАТ «УПСК» до ПП «Транс Логістик» про визнання договору частково недійсним суд зазначає наступне.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з пунктом 2.1 Правил страхування договори добровільного страхування ТЗ та/або встановленого на них додаткового обладнання, які знаходяться у технічно справному стані укладаються згідно з цими Правилами. Конкретні умови страхування визначаються при укладанні договору страхування відповідно до законодавства.

Як вже було встановлено судом, договір добровільного страхування наземного транспорту № 078999/920/190001043 від 16.07.2019 був укладений відповідно до Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), затверджених 31.03.2009 головою Правління ПрАТ «УПСК» та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України № 0690302 від 07.05.2009.

У якості підстав для визнання недійсним договору добровільного страхування в частині страхування автомобіля «MAN TGM 18.250», реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач за зустрічним позовом вказує на невиконання ПП «Транс Логістик» обов`язків, передбачених п. 8.3, 9.2.6, 9.2.18 Правил страхування, що полягало у ненаданні на огляд позивачем автомобіля «MAN TGM 18.250» та не складання відповідного акту огляду при укладанні спірного правочину.

Розглянувши такі доводи позивача за зустрічним позовом, суд врахував наступне.

Пунктом 8.1 Правил страхування передбачено, що договір страхування укладається на підставі письмової заяви страхувальника на страхування ТЗ. При заповненні бланку заяви страхувальник зобов`язаний відповісти на всі запитання, зазначені в заяві. Заповнення заяви не зобов`язує страхувальника та страховика укладати договір страхування. Не допускається укладання договору страхування на підставі усної заяви. Обов`язковою умовою є огляд страховиком ТЗ. В разі, якщо окремі умови договору страхування не узгоджуються із положеннями цих Правил - застосовуються умови, визначені сторонами договору страхування.

Для укладення договору страхування страхувальник пред`являє страховику такі документи: документ про реєстрацію ТЗ, документ що підтверджує вартість ТЗ (довідка-рахунок, митна декларація тощо), документ що підтверджує вартість додаткового обладнання (пункт 8.2 Правил страхування)

Згідно з пунктом 8.3 Правил страхування при страхуванні ТЗ, перед укладанням, поновленням чи зміною умов договору страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику ТЗ та додаткове обладнання для огляду.

Відповідно до п. 9.2.6 Правил страхування страхувальник зобов`язаний при укладанні договору страхування забезпечити представнику страховика можливість огляду транспортного засобу.

Також у п. 9.2.18 Правил страхування передбачений обов`язок страхувальника надати транспортний засіб для огляду, проведення розслідування або експертного дослідження страховику під час укладання договору страхування.

При цьому відповідно до п. 2.3 Правил страхування страховик має право відмовити особам, які до нього звертаються, в укладенні договору страхування, зокрема, у разі відмови в наданні транспортного засобу для огляду.

Отже, за вказаними Правилами страхування огляд транспортного засобу має передувати укладенню договору страхування.

Суд зазначає, що проведення огляду транспортного засобу та складення відповідного акту огляду мають на меті визначення стану транспортного засобу для наступного встановлення розміру збитків у разі настання страхового випадку та є способом захисту від здійснення необґрунтованих виплат, пов`язаних з пошкодженнями транспортних засобів, що мали місце до укладення договору. Виконання зазначеної умови укладення договору страхування не залежить лише від поведінки страховика або страхувальника, а є результатом узгоджених дій сторін договору. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.12.2021 у справі № 910/4296/21.

Також Верховний Суд у постанові від 30.11.2021 у справі № 910/4224/21 роз`яснив, що оскільки обов`язок (надати транспортний засіб для огляду) визначений не договором страхування, а Правилами страхування, і договором такий обов`язок (як надання транспортного засобу для огляду перед укладанням договору, так і складання акту) прямо не покладений на страхувальника, то підписання акта огляду транспортного засобу залежить саме від страховика (ПрАТ «УПСК»), а не навпаки.

У матеріалах справи відсутні вимоги страховика щодо надання відповідних документів від страхувальника для оцінки страхового ризику або докази запрошення страховиком страхувальника для огляду автомобіля «MAN TGM 18.250» перед його страхуванням.

Отже, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що ПрАТ «УПСК» на власний ризик уклав договір страхування щодо страхування автомобіля - «MAN TGM 18.250», реєстраційний номер НОМЕР_1 (незважаючи на те, що Правилами страхування огляд транспортного засобу має здійснюватися страховиком перед укладанням договору).

За висновками колегії суддів, страховик не може перекладати на страхувальника відповідальність за свої дії щодо недотримання Правилами страхування з метою уникнення від виконання обов`язку по сплаті страхового відшкодування.

Водночас чинне законодавство не забороняє страховику відмовити особам, які до нього звертаються, в укладенні договору страхування, зокрема, у разі відмови в наданні транспортного засобу для огляду.

Оскільки сам по собі факт ненадання страхувальником на огляд ТЗ виключає можливість страховика встановити відповідні пошкодження, що вже існують на час укладення договору та які не відносяться до страхового випадку, що може настати в майбутньому, то Товариство вправі було відмовити в укладенні договору добровільного страхування такого неоглянутого транспортного засобу.

Тобто, страховик мав всі підстави не укладати Договір до складання акта, але не зробив цього.

Таким чином, відсутність складеного Страховиком акта огляду, не є підставою для визнання недійсним оспорюваного договору і не свідчить про те, що в момент його укладання він суперечив нормам Закону України «Про страхування», положенням Цивільного кодексу України та Правилам страхування.

Таким чином, надавши оцінку Договору в оспорюваній частині, доказам, наданим сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо недоведеності позивачем за зустрічним позовом наявності підстав для визнання оспорюваного правочину (в частині) недійсним.

Щодо оскарження додаткового рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Після ухвалення рішення позивач подав докази до заяви про розподіл судових витрат, у якій просив стягнути з ПрАТ «УПСК» витрати на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2022 розгляд вказаного питання було вирішено здійснювати у судовому засіданні із повідомленням учасників справи за правилами, визначеними ст. 244 ГПК України.

Представники позивача та відповідача (за первісним та зустрічним позовом) до суду не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви. Представник заявника подав клопотання про розгляд його заяви про розподіл судових витрат без його участі.

Витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ст. 126 ГПК України).

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн заявник долучив копії:

- свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, виданого адвокату Денисенко В. М. (№ 3986 від 23.11.2018); довіреності № 01/07/2021 від 01.07.2021 на надання правничої допомоги ПП «Транс Логістик» адвокатом Денисенко В. М.;

- договору про надання правничої допомоги № 08/02-19/5 від 08.02.2019, укладеного ПП «Транс Логістик» з Адвокатським об`єднанням «Альянс», додаткову угоду від 14.01.2022, у якій сторони погодили орієнтовну вартість послуг об`єднання, що становить 10 000,00 грн. (п. 2);

- акту виконаних робіт від 18.08.2022 на суму 8 000,00 грн. (із зазначенням детального переліку наданих адвокатом послуг);

- рахунку-фактури № 18/08/22 від 18.08.2022 на оплату суми правничої допомоги 8 000,00 грн.;

- платіжного доручення № 30558 від 19.08.2022 на суму 8 000,00 грн.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; обсяг виконаної адвокатом роботи під час підготовки позову, а також інших документів по справі (заперечень, клопотань), розгляд справи, у якій вирішувалось одночасно два позови (первісний та зустрічний) у загальному позовному провадженні; характер спірних відносин та значення справи для сторін; кількість наданих суду пояснень, формування та викладення адвокатом своєї позиції; кількість судових засідань, у кожному з яких був присутній адвокат Денисенко В. М, а тому заявлена до стягнення, є співмірною та адекватною зі ступенем складності справи, значенням справи для сторін, обсягом виконаних робіт та витраченим часом для надання правничої допомоги адвокатом.

Таким чином правомірним є рішення суду першої інстанції, що судові витрати ПП «Транс Логістик» на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн підлягають задоволенню, при тому що відповідач до суду першої інстанції не подавав своїх заперечень та заяви про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, і підстав для зміни додаткового рішення та зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем в суді апеляційної інстанції не доведено.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем за первісним порушено права позивача на своєчасне отримання страхового відшкодування, що є підставою для застосування штрафних санкцій, водночас колегія суддів не встановила такого порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача за зустрічним позовом, яке б могло бути підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що первісний позов підлягає задоволенню, а вимоги зустрічної позовної заяви задоволенню не підлягають.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, тобто правомірність правочину презюмується. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону України «Про страхування» договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про страхування» правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил страхування договори добровільного страхування ТЗ та/або встановленого на них додаткового обладнання, які знаходяться у технічно справному стані укладаються згідно з цими Правилами. Конкретні умови страхування визначаються при укладанні договору страхування відповідно до законодавства.

Пунктом 8.1 Правил страхування передбачено, що договір страхування укладається на підставі письмової заяви страхувальника на страхування ТЗ. При заповненні бланку заяви страхувальник зобов`язаний відповісти на всі запитання, зазначені в заяві. Заповнення заяви не зобов`язує страхувальника та страховика укладати договір страхування. Не допускається укладання договору страхування на підставі усної заяви. Обов`язковою умовою є огляд страховиком ТЗ. В разі, якщо окремі умови договору страхування не узгоджуються із положеннями цих Правил - застосовуються умови, визначені сторонами договору страхування.

Для укладення договору страхування страхувальник пред`являє страховику такі документи: документ про реєстрацію ТЗ, документ що підтверджує вартість ТЗ (довідка-рахунок, митна декларація тощо), документ що підтверджує вартість додаткового обладнання (пункт 8.2 Правил страхування)

Згідно з пунктом 8.3 Правил страхування при страхуванні ТЗ, перед укладанням, поновленням чи зміною умов договору страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику ТЗ та додаткове обладнання для огляду.

Відповідно до п. 9.2.6 Правил страхування страхувальник зобов`язаний при укладанні договору страхування забезпечити представнику страховика можливість огляду транспортного засобу.

Також у п. 9.2.18 Правил страхування передбачений обов`язок страхувальника надати транспортний засіб для огляду, проведення розслідування або експертного дослідження страховику під час укладання договору страхування.

При цьому відповідно до п. 2.3 Правил страхування страховик має право відмовити особам, які до нього звертаються, в укладенні договору страхування, зокрема, у разі відмови в наданні транспортного засобу для огляду.

За змістом ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (з ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що договір страхування укладено з порушенням норм права, які є підставою для визнання його недійним, у зв`язку з недоведеністю, а з огляду на дійсність договору та встановлення факту неналежного його виконання, позовні вимоги правомірно задоволено судом першої інстанції.

Дослідивши доводи апелянта щодо додаткового рішення, колегія суддів зазначає, що обсяг та вартість наданих послуг відповідають реально наданим та необхідним послугам для належного представництва прав та охоронюваних законом інтересів позивача в суді, а тому відсутні підстави для скасування додаткового рішення суду першої інстанції.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення та додаткове рішення прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі №910/809/22 підлягають залишенню без змін.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі №910/809/22 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі №910/809/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2022 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2022 у справі №910/809/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.04.2023.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова