ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Харків Справа № 913/618/21

Провадження №19/913/618/21

За позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116)

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (вул. Гагаріна, буд. 87, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400)

про стягнення 3 486 470 грн 99 коп.

Суддя Косенко Т.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: Міненко В.М. - адвокат за довіреністю від 28.12.2022 №43/12 (у режимі відеоконференції);

від відповідача: представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - ДК «Газ України») звернулася до Господарського суду Луганської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (далі - АТ «Луганськгаз») про стягнення інфляційних втрат у розмірі 2 160 269 грн 44 коп., 3% річних у розмірі 1 019 192 грн 00 коп. за неналежне виконання умов договору від 25.02.2009 №06/09-290 згідно графіку, затвердженого ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.06.2012 у справі №10/142, та стягнення інфляційних втрат у розмірі 226 162 грн 94 коп., 3% річних у розмірі 80 846 грн 61 коп. за неналежне виконання рішення суду від 12.12.2017 у справі №913/865/17.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати поставленого природного газу за договором поставки природного газу №06/09-290 від 25.02.2009. У зв`язку з чим, позивачем на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нараховано інфляційні втрати за період з вересня 2018 року по липень 2021 року у розмірі 2 160 269 грн 44 коп., 3% річних за період з 07.09.2018 по 06.09.2021 у розмірі 1 019 192 грн 00 коп. за неналежне виконання умов договору №06/09-290 від 25.02.2009 згідно графіку, затвердженого ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.06.2012 у справі №10/142, та інфляційні втрати за період з 07.09.2018 по 31.07.2021 у розмірі 226 162 грн 94 коп., 3% річних за період з 07.09.2012 по 06.09.2021 у розмірі 80 846 грн 61 коп. за неналежне виконання рішення Господарського суду Луганської області від 12.12.2017 у справі №913/865/17.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2021 справа передана на розгляд судді Косенко Т.В.

Ухвалою суду від 11.10.2021 у справі №913/618/21 позовну заяву та додані до неї документи повернуто ДК «Газ України».

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 у справі №913/618/21 ухвалу Господарського суду Луганської області від 11.10.2021 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №913/618/21 постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 та ухвалу Господарського суду Луганської області від 11.10.2021 у справі №913/618/21 скасовано; справу направлено до Господарського суду Луганської області для вирішення питання в порядку, визначеному законом, про відкриття провадження у справі.

07.07.2022 матеріали справи №913/618/21 надійшли до Господарського суду Луганської області.

Ухвалою суду від 12.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; зазначено, що про дату, час та місце судового засідання учасників справи буде повідомлено додатково відповідною ухвалою.

Ухвалою суду від 30.11.2022 розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 21.12.2022.

Ухвалою суду від 21.12.2022 розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 09.01.2023.

Ухвалою суду від 09.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.02.2023.

Ухвалою суду від 28.02.2023 оголошено перерву в розгляді справи по суті в судовому засіданні до 29.03.2023.

Відповідач у судове засідання 29.03.2023 не прибув, відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення електронного примірника ухвали суду на адреси електронної пошти: , , , , зокрема зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відповідною роздруківкою; надсилання електронного примірника ухвали суду від 28.02.2023 до електронного кабінету АТ «Луганськгаз» в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, що підтверджується відповідною довідкою.

Крім того, примірник ухвали суду від 28.02.2023 надсилався на поштову адресу відповідача: вул. Старокиївська, буд. 14, м. Київ, 04116, та отриманий адресатом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №101.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача брав участь у судовому засіданні 29.03.2023 у режимі відеоконференції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 31.03.2011 у справі №10/142 за позовом ДК «Газ України» до АТ «Луганськгаз» про стягнення з відповідача заборгованості за договором на постачання природного газу від 25.02.2009 №06/09-290 у сумі 162 702 786 грн 52 коп., пені у сумі 13 850 621 грн 53 коп., інфляційних нарахувань у сумі 12 774 936 грн 54 коп. та 3% річних у сумі 3 266 225 грн 84 коп., позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг за поставлений природний газ у сумі 110 791 668 грн 82 коп., пеню у сумі 11 762 907 грн 75 коп.; 3% річних у сумі 4 020 506 грн 13 коп., інфляційні нарахування у сумі 12 774 936 грн 54 коп., а також витрати по сплаті державного мита у сумі 25 500 грн 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн 00 коп.; у решті позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.06.2012 №10/142 розстрочено виконання рішення про стягнення з АТ «Луганськгаз» на користь ДК «Газ України» заборгованості, залишеної непогашеною у сумі 67 825 150 грн 25 коп., протягом 10 років шляхом сплати щомісячних платежів рівними частками у сумі 611 037 грн 39 коп., починаючи з жовтня 2012 року по грудень 2021 року відповідно до графіку.

Указане рішення відповідачем фактично не виконане, з огляду на що позивачем нараховані в межах залишків основного боргу, з урахуванням платежів, що сплачені, інфляційні втрати за період з вересня 2018 року по липень 2021 року в сумі 2 160 269 грн 44 коп. та 3% річних за період з 07.09.2018 по 06.09.2021 у сумі 1 019 192 грн 00 коп.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 12.12.2017 у справі №913/865/17 за позовом ДК «Газ України» до АТ «Луганськгаз» про стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 076 942 грн 80 коп. та 3 % річних у розмірі 479 273 грн 53 коп. позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 479 273 грн 53 коп., інфляційні втрати в сумі 2 763 994 грн 72 коп., судовий збір у сумі 48 649 грн 03 коп.; у решті позову відмовлено.

Указане рішення відповідач виконав частково, у зв`язку з чим позивач нарахував інфляційні втрати за період з вересня 2018 року по липень 2021 року в сумі 226 162 грн 94 коп. та 3% річних за період з 07.09.2018 по 06.09.2021 у сумі 80 846 грн 61 коп.

Суд зауважує, що згідно з ч.4 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом враховується, що вказані судові рішення набрали законної сили та на час розгляду спору не скасовані. Отже, встановлені цими рішеннями обставини мають преюдиційне значення для вирішення даного спору, в якому беруть участь ті ж самі сторони та не підлягають доведенню повторно.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №922/2391/16, у постанові об`єднаної палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19).

У справі позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати за період з вересня 2018 року по липень 2021 року в сумі 2 160 269 грн 44 коп. та 3% річних за період з 07.09.2018 по 06.09.2021 у сумі 1 019 192 грн 00 коп. за неналежне виконання договору від 25.02.2009 №06/09-290 згідно графіку, затвердженого ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.06.2012 у справі №10/142, а також інфляційні втрати за період з вересня 2018 року по липень 2021 року в сумі 226 162 грн 94 коп. та 3% річних за період з 07.09.2018 по 06.09.2021 у сумі 80 846 грн 61 коп., нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням рішення Господарського суду Луганської області від 12.12.2017 у справі №913/865/17.

Отже позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати в сумі 2 386 432 грн 38 коп. (2 160 269 грн 44 коп. + 226 162 грн 94 коп.), 3% річних у сумі 1 100 038 грн 61 коп. (1 019 192 грн 00 коп. + 80 846 грн 61 коп.).

Частиною 1 ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Оскільки ст.625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини щодо виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у ст.625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт (аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17).

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Судове рішення про стягнення заборгованості засвідчує факт неналежного виконання стороною свого зобов`язання відповідно до цивільно-правових договорів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18 міститься висновок, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Отже, наявність судового рішення про стягнення, у якому вказана заборгованість за договором, який боржник належним чином не виконав, свідчить про наявність у кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за невиконання грошового зобов`язання за увесь час прострочення.

Відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, судом установлено, що вони є обґрунтованими, позивачем ураховані приписи ст.534 ЦК України та здійснені відповідачем оплати.

Відповідач позов та здійснені позивачем розрахунки не оспорив, доказів відсутності заборгованості суду не надав.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір у сумі 52 297 грн 06 коп. покладається на відповідача згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236 - 238 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», вул. Гагаріна, буд. 87, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 05451150, на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 31301827, інфляційні втрати в сумі 2 386 432 грн 38 коп., 3% річних у сумі 1 100 038 грн 61 коп., судовий збір у сумі 52 297 грн 06 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Учасники справи:

Позивач: Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 31301827.

Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», вул. Гагаріна, буд. 87, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 05451150.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Повне рішення складено 10.04.2023.

Суддя Тетяна КОСЕНКО