УХВАЛА

03 квітня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/4216/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий, Волковицька Н.О., Случ О.В.,

розглянувши заяву Державного підприємства "Енергоринок"

про відвід колегії суддів у складі: Могил С.К.- головуючого, Волковицької Н.О., Случа О.В. від розгляду справи № 910/4216/20

за касаційною скаргою Державного підприємства "Енергоринок"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2023

за заявою Державного підприємства "Енергоринок" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021

у справі № 910/4216/20

за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до Державного підприємства "Енергоринок"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Кабінету Міністрів України

2. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення заборгованості у розмірі 229 408 518, 60 грн,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державного підприємства "Енергоринок" та вирішено здійснити перегляд ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2023 у справі № 910/4216/20 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 30.03.2023 від Державного підприємства "Енергоринок" надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: Могил С.К.- головуючого, Волковицької Н.О., Случа О.В. від розгляду справи № 910/4216/20.

В обґрунтування вимог про відвід заявник, посилаючись на положення Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Кодекс суддівської етики, Бангалорські принципи поведінки суддів та правозастосовчу практику Європейського суду з прав людини зазначає про наявність обставин, які вказують на те, що судді Могил С.К., Волковицька Н.О. та Случ О.В. можуть не дотриматися принципів незалежності і безсторонності при розгляді справи № 910/4216/20, оскільки ними вже було ухвалено постанову у цій справі (від 17.02.2022), з якою заявник не погоджується. Крім цього, зазначає, що Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 910/9796/19 може бути сформована правова позиція, якою буде відступлено від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 17.02.2022 у справі № 910/4216/20.

Перевіривши вказані доводи Верховний Суд зазначає таке.

В силу положень ч.ч. 2 та 3 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Натомість, відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

А тому доводи заявника щодо необхідності відводу суддів саме з підстав незгоди з їх правовою позицією прямо порушують один з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявників не влаштовує.

Таким чином, незгода заявника з судовим рішенням, прийнятим колегією суддів у складі: Могил С.К., Волковицька Н.О., Случ О.В. у справі № 910/4216/20, в якому судді висловили свою правову позицію, не може бути підставою для відводу без надання стороною, яка заявляє відвід, доказів проявлення зазначеними суддями саме необ`єктивності чи упередженості при ухваленні такого судового рішення на користь однієї з сторін. Інших обставин, які викликають у заявника сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів ним не зазначено.

Відтак, обставини наведені у заяві про відвід колегії суддів жодним чином не свідчать про їх необ`єктивність чи упередженість, а всі доводи, що викладені у заяві про відвід є виключно незгода скаржника з зазначеним вище судовим рішенням.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ГПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу; такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи положення процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу та про необхідність передачі заяви Державного підприємства "Енергоринок", на підставі п. 1 ч. 3 ст. 39 ГПК України на авторозподіл, з метою визначення судді для вирішення питання щодо заяви.

Окрім вказаного Суд зазначає, що дана ухвала винесена в межах розумних строків з урахуванням перебування судді Случа О.В. у відпустці.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 32, 35, 36, 39, 234 ГПК України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Державного підприємства "Енергоринок" про відвід колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючого, Волковицької Н.О., Случа О.В. від розгляду справи № 910/4216/20 визнати необґрунтованою.

2. Передати матеріали справи № 910/4216/20 на автоматизований розподіл для визначення судді з розгляду заяви Державного підприємства "Енергоринок" про відвід колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючого, Волковицької Н.О., Случа О.В. від розгляду справи.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.