ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2023 р. Справа № 916/446/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В. розглянувши справу,

за позовом: Фізичної особи-підприємця Стойкова Андрія Андрійовича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ),

до: Фізичної особи-підприємця Авдеєва-Акєнтьєва Марина Володимирівна ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),

про стягнення 127279,15 грн.

Розгляд справи здійснюється без повідомлення (виклику) учасників справи.

Обставини справи.

Фізична особа-підприємець Стойков Андрій Андрійович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Авдеєва-Акєнтьєва Марини Володимирівни про стягнення заборгованості у розмірі 127279,15 грн, з якої: 27048,43 грн сума основного боргу, 16262,21 грн сума пені та 83968,50 грн сума відсотків за користування товарним кредитом. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки № 36 від 01.04.2021.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2023 визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.02.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 916/446/23 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою суд запропонував відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позовну заяву, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановив відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Роз`яснив сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 ГПК України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У Перехідних положеннях Господарського процесуального кодексу України, а саме у підпункті 17.1 пункту 17 передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Ухвала про відкриття провадження у справі від була надіслана на адреси сторін у справі рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

Зазначена ухвала суду отримана позивачем, про що свідчить повернуте на адресу суду поштове повідомлення з відміткою пошти про вручення (т. 1, а.с. 84).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилались судом рекомендованим листом на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, ухвала про відкриття провадження у справі, надіслана на адресу відповідача, повернулась до суду з відміткою Укрпошти щодо причини повернення (досилання) - "адресат відсутній за вказаною адресою" (т. 1, а.с. 82-83).

Станом на 06.04.2023 від відповідача у справі відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив.

Суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місцезнаходження, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Однак, відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом, також враховано те, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України Про доступ до судових рішень для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Від сторін у справі жодних заяв, клопотань про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених вищезазначеним Законом, не надходило.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Суд зазначає, що з моменту відкриття провадження у справі у відповідача було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, подання відзиву, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги відсутність протягом тривалого часу будь-яких клопотань від сторін у справі, в яких останні заперечували б проти розгляду даної справи по суті, враховуючі, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання розумних строків вирішення спору справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що 01 квітня 2021 року між ФОП Стойков А.А. (надалі - постачальник або позивач) і ФОП Авдеєва-Акєнтьєва М.В. (надалі - покупець або відповідач) був укладений Договір поставки № 36 (надалі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору, постачальник приймає на себе зобов`язання поставити і передати у власність покупця, а покупець - прийняти і оплатити товар найменування, кількість і вартість якого підтверджується супровідними документами (накладними) на умовах цього Договору.

Кількість, асортиментний перелік товару відбивається в заявці, що надається покупцем не пізніше, ніж за 1 день до передбачуваної дати відвантаження (п.2.3. Договору).

Згідно до умов п.2.4. Договору, загальна вартість цього Договору визначається відповідно до всього обсягу видаткових накладних на товар, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Поставка товару здійснюється на підставі наданої заявки протягом одного банківського дня при наявності товару на складі. Здача - приймання товару за кількістю та якістю проводиться у присутності уповноважених представників сторін. Товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем згідно підписаних накладних. Доставка товару здійснюється транспортом постачальника або поштовим відправленням (розділ 3 Договору) .

Відповідно до умов п. 4.1. та п. 4.2. Договору, ціна товару відповідає прайс-листами постачальника. Загальна сума поставки за цим Договором встановлюється за взаємною згодою сторін і залежить від кількості товару, що поставляється.

Форма оплати вартості поставленого товару: безготівковий розрахунок, за допомогою перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 5.2. Договору).

Згідно умов п. 5.3. Договору, покупцеві може бути надана відстрочка не більше 10 банківських днів з дня отримання товару. Відстрочка оплати вартості товару, що надасться покупцем, не є комерційним кредитом. У разі несплати товару вважається, що поставка здійснюється на умовах товарного кредиту, і покупець сплачує відсотки за наданий кредит в розмірі 0,5% від вартості товару за кожний календарний день користування товарним кредитом, починаючи від дати поставки.

Постачальник зобов`язується в момент передачі товару покупцеві передати останньому наступні документи: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, оригінал рахунку, і інші документи, необхідні для продукції, що поставляється категорії товару, відповідно до вимог чинного законодавства України на момент поставки товару (п. 5.4. Договору).

Покупець зобов`язується оплатити продукцію продавця в обсягах, відпущених йому згідно з накладною, в терміни, обумовлені в п. 5.3. справжньої угоди (п. 5.5. Договору).

Відповідно до умов п. 5.6. Договору, на прохання продавця на підставі накладних, а також інших необхідних документів сторони проводять звірку взаєморозрахунків за цим Договором, який оформляється двостороннім актом.

У разі несвоєчасної оплати товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику на його вимогу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом усього терміну прострочення виконання зобов`язання незалежно від його тривалості (п. 7.2. Договору).

У разі прострочення оплати поставленого товару Покупець, на вимогу постачальника, зобов`язаний сплатити суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення (п. 7.3. Договору).

Згідно умов п. 7.4. Договору, у разі прострочення оплати поставленого товару понад 10 банківських днів постачальник має право припинити поставку товару до погашення заборгованості за раніше поставлений товар.

Цей Договір не передбачає до судового врегулювання і сторона, яка вважає, що її інтереси порушені іншою стороною має право відразу звернутися до суду для вирішення спору без дотримання до судового порядку розгляду спору (п. 9.5. Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2021 року (п. 10.1. Договору).

За твердженням позивача, на виконання умов Договору позивач здійснив поставку товару відповідачу, що підтверджується підписаними видатковими накладними:

- № 5956 від 20.07.2021 на загальну суму 1771,54 грн;

- № 6525 від 03.08.2021 на загальну суму 1170,54 грн;

- № 6541 від 03.08.2021 на загальну суму 361,39 грн;

- № 6971 від 12.08.2021 на загальну суму 2777,57 грн;

- № 7032 від 13.08.2021 на загальну суму 710,70 грн;

- № 7390 від 20.08.2021 на загальну суму 1182,06 грн;

- № 7570 від 26.08.2021 на загальну суму 2256,96 грн;

- № 8014 від 06.09.2021 на загальну суму 2357,51 грн;

- № 8752 від 24.09.2021 на загальну суму 2527,75 грн;

- № 9212 від 08.10.2021 на загальну суму 3850,03 грн;

- № 9384 від 13.10.2021 на загальну суму 2454,35 грн;

- № 9496 від 18.10.2021 на загальну суму 2705,16 грн;

- № 9563 від 19.10.2021 на загальну суму 4005,94 грн;

- № 1187 від 07.02.2022 на загальну суму 8589,18 грн.

17 липня 2022 року між ФОП Стойковим А.А. і ФОП Авдеєва-Акєнтьєва М.В. було підписано акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2021-17.07.2022, яки сторони станом на 17.07.2022 визнали факт наявної заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 27048,43 грн.

Позивач вказує, що відповідачем порушено зобов`язання за Договором в частині проведення розрахунків за поставлений товар, що стало підставою для звернення позивача з відповідною позовною заявою до суду.

Оскільки відповідачем не виконані договірні зобов`язання, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 127279,15 грн., з яких: 27048,43 грн. сума основного боргу, 16262,21 грн. сума пені та 83968,50 грн. сума відсотків за користування товарним кредитом.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця Стойкова Андрія Андрійовича підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проаналізувавши зміст Договору поставки № 36 від 01.04.2021, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений договір, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

У відповідності до ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За змістом частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов Договору поставки, видаткових накладних та Акту взаєморозрахунків, оплата за поставлений товар здійснювалась частинами.

Факт поставки позивачем товару відповідачу на загальну суму 27048,43 грн підтверджено доданим до матеріалів справи видатковими накладним (т. 1, а.с. 17,21,25,29,33,37,41,45,49,53,57,61,65,69), які підписані сторонами без будь-яких претензій і зауважень.

На виконання умов Договору відповідач здійснив часткову оплату поставленого позивачем товару, лишу у розмірі 69264,30 грн.

Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору в частині оплати товару, за відповідачем перед позивачем рахується прострочена заборгованість у розмірі 27048,43 грн. Факт наявної заборгованості також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків (т. 1, а.с.16).

Строк та умови здійснення відповідачем оплати повної вартості товару поставленого за Договором, визначені розділом 5 Договору.

Матеріали справі свідчать, що відповідачем в порушення приписів розділу 5 Договору та ч.1 ст. 530 ЦК України не було здійснено повного розрахунку з позивачем за поставлений товар.

Отже, матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що позивач здійснив поставку товару відповідачу, а відповідач здійснив часткову оплату, в результаті чого у останнього виникла заборгованість на загальну суму 27048,43 грн.

Доказів сплати, заперечень або спростування заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 27048,43 грн, відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 27048,43 грн, є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення суми відсотків за користування товарним кредитом та пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено що в разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право на нарахування пені та 0,5 % від вартості товару за кожний день користування товарним кредитом, сторони узгодили в розділі 5, 7 Договору.

Згідно умов п. 5.3. Договору, покупцеві може бути надана відстрочка не більше 10 банківських днів з дня отримання товару. Відстрочка оплати вартості товару, що надасться покупцем, не є комерційним кредитом. У разі несплати товару вважається, що поставка здійснюється на умовах товарного кредиту, і покупець сплачує відсотки за наданий кредит в розмірі 0,5% від вартості товару за кожний календарний день користування товарним кредитом, починаючи від дати поставки.

У разі несвоєчасної оплати товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику на його вимогу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом усього терміну прострочення виконання зобов`язання незалежно від його тривалості (п. 7.2. Договору).

Судом перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків пені та 0,5 % за користування товарним кредитом (а.с. 2), та встановлено, що вони є вірними.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми пені у розмірі 16262,21 грн та суми відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 83968,50 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач, позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Авдеєва-Акєнтьєва Марини Володимирівни ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь фізичної особи-підприємця Стойкова Андрія Андрійовича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ) суму основного боргу у розмірі 27048,43 грн, суму пені у розмірі 16262,21 грн, суму відсотків за користування товарним кредитом у розмірі 83968,50 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Рішення підписано 06 квітня 2023 р.

Суддя Нікітенко С.В.