ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2023 р. Справа № 910/4820/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 (суддя Картавцева Ю.В.)

у справі № 910/4820/22 Господарського суду міста Києва

за позовом Державного підприємства "Бориспільське лісове господарство"

до ОСОБА_1

про стягнення 77 022,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. Державне підприємство "Бориспільське лісове господарство" (далі - ДП "Бориспільське лісове господарство", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Губенка Василя Андрійовича (далі - ФОП Губенко В.А., відповідач) 77 022,00 грн безпідставно набутих коштів.

2. Позов обґрунтований тим, що 21.07.2020 та 29.07.2020 позивач помилково перерахував на рахунок відповідача кошти, які мали бути перераховані іншим суб`єктам господарювання в межах виконання договірних зобов`язань. Оскільки між сторонами відсутні господарські правовідносини, такі кошти є безпідставно набутими відповідачем та мають бути стягнуті на користь позивача на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст і підстави заперечень сторін

3. Відповідач у відзиві на позовну заяву вимоги позивача не визнав і пояснив, що на момент звернення позивача до суду відповідач вже не мав статусу фізичної особи-підприємця, відтак, дана справа не підсудна господарському суду, тому провадження у справі має бути закрите.

4. Водночас по суті спору відповідач пояснив, що позивач не надав доказів списання коштів з його рахунку та зарахування їх на рахунок відповідача; перерахування грошових коштів очевидно не було помилковим, оскільки здійснено не один, а чотири рази, однак будь-яких службових розслідувань позивач не проводив. Отже, на думку відповідача, з матеріалів справи не вбачається рахункової помилки позивача та щонайменшої недобросовісності відповідача, що виключає наявність підстав для задоволення позову.

5. Крім іншого, відповідач звертав увагу суду на приписи ст. 1215 ЦК України.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

6. Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 у справі № 910/4820/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП "Бориспільське лісове господарство" грошові кошти у розмірі 77 022,00 грн та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

7. Суд першої інстанції виходив з того, що спірна сума коштів перерахована позивачем у межах здійснення ним господарської діяльності на рахунок Губенка В.А. як рахунок фізичної особи-підприємця, тому зобов`язання з повернення таких коштів за наявності правових підстав було покладене на останнього саме як на фізичну особу-підприємця та не припинилося у зв`язку з припиненням ним підприємницької діяльності, відтак, спір у цій справі підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, і належним відповідачем у справі є фізична особа - ОСОБА_1 .

8. Висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову на підставі ст. 1212 ЦК України обґрунтований тим, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження обставин набуття відповідачем спірних коштів без достатньої правової підстави, тоді як відповідач доказів, які б спростовували доводи позивача, а саме підтверджували наявність правової підстави для отримання спірної суми коштів (наявність договірних зобов`язань між сторонами), суду не надав.

9. Посилання відповідача на приписи ст. 1215 ЦК України суд першої відхилив, з огляду на те, що доказів того, що спірні кошти були перераховані йому як заробітна плата чи інші прирівняні до неї платежі, відповідач суду не надав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

10. Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

11. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначено, що оскаржуване судове рішення ухвалене з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки місцевий господарський суд, встановивши, що відповідач вже не здійснює підприємницьку діяльність, зробив неправильний висновок стосовно того, що спір у цій справі належить розглядати за правилами господарського судочинства.

12. Також, за доводами скаржника, Господарським судом міста Києва при розгляді справи та ухваленні судового рішення не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, неправильно визначено правовідносини згідно зі встановленими обставинами, що, враховуючи суть спору, свідчить про нез`ясування судом всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, та про неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

13. 13.10.2022 матеріали апеляційної скарги відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 у справі № 910/4820/22 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2022 передані колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.

14. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4820/22; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

15. 25.10.2022 на виконання вищезазначеної ухвали до Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 910/4820/22.

16. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 у справі № 910/4820/22 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

17. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2022 задоволено клопотання відповідача, поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 у справі № 910/4820/22; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 у справі № 910/4820/22 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 15.12.2022.

18. Зважаючи на воєнний стан в Україні, тривалі повітряні тривоги і планові, аварійні та екстрені відключення електроенергії по місту Києву, зазначена апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.

Позиції учасників справи

19. Позивач не скористався своїм правом, відзив на апеляційну скаргу суду не надав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

20. 21.07.2020 та 29.07.2020 ДП "Бориспільське лісове господарство" перерахувало грошові кошти на загальну суму 77 022,00 грн на рахунок НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ , а саме згідно з платіжними дорученнями:

- № 4196 від 21.07.2020 на суму 11 065,00 грн; призначення платежу: за ремонт автомобіля, згідно рахунка № 11 від 20.07.2020р. Код ОКПО .. Договір № 1 від 24.01.2017р.р без ПДВ;

- № 4198 від 21.07.2020 на суму 38 000,00 грн; призначення платежу: за ПММ, рах. № 0074/0000194 від 21.07.2020р.Дог. № 6 від 09.01.2018р. в т.ч. ПДВ 6333.33 грн.;

- № 4296 від 29.07.2020 на суму 7 957,00 грн; призначення платежу: за перевезення деревини рахунок №453 від 28.07.2020 р. по договору 14/11/19 від 14.11.2019 в т.ч. ПДВ 1326.17 грн.;

- № 4299 від 29.07.2020 на суму 20 000,00 грн; призначення платежу: оплата за автопослуги..акт №22 від 20.07.2020 р.Договір №27 від 29.01.2014р власні кошти. без ПДВ.

21. Оскільки перераховані відповідачу кошти мали бути перераховані іншим суб`єктам господарювання в межах виконання договірних зобов`язань позивача, останній направив відповідачу вимоги про повернення коштів № 164 від 26.04.2021 та № 253 від 06.07.2021, в яких, зокрема, зазначив реквізити для повернення помилково перерахованих коштів.

22. Відповідач залишив обидві вимоги позивача без виконання.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови щодо розгляду справи по суті

23. Предметом позову у цій справі є вимога ДП "Бориспільське лісове господарство" (суб`єкта господарювання, юридичної особи) про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів.

24. Відповідно до матеріалів справи, спірні платежі позивач здійснив 21.07.2020 та 29.07.2020.

25. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 62) фізична особа-підприємець Губенко В.А. був взятий на облік у Головному управлінні ДПС у м. Києві, ДПІ у Деснянському районі м. Києва як платник податків і як платник єдиного внеску 03.06.2020. На момент формування зазначеної виписки (01.06.2021) підприємницька діяльність відповідача була припинена.

26. Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Губенка В.А. внесено 01.06.2021.

27. Отже, на час виникнення спірних правовідносин (перерахування коштів) Губенко В.А. мав статус фізичної особи-підприємця.

Щодо юрисдикції спору справи

28. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

29. Відповідач вважає, що оскільки на час звернення ДП "Бориспільське лісове господарство" до суду він вже припинив господарську діяльність, спір у цій справі має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

30. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

31. Отже, загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком справ, розгляд яких прямо визначений за правилами іншого судочинства.

32. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

33. При цьому суди повинні враховувати принцип правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а отже, і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета, але судами різних юрисдикцій.

34. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

35. Згідно з ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

36. Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

37. З аналізу вказаних норм права убачається, що фізичні особи, які на час пред`явлення до них позову не є підприємцями, можуть бути відповідачами в господарському суді. Припинення підприємницької діяльності однієї із сторін до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, але лише в тому випадку, якщо спірні правовідносини виникли за наслідком її господарської діяльності.

Такий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 299/451/19.

38. Зважаючи на те, що на час виникнення спірних правовідносин (перерахування коштів) Губенко В.А. мав статус фізичної особи-підприємця, і кошти згідно з платіжними дорученнями № 4196, № 4198 від 21.07.2020 та № 4296, № 4299 від 29.07.2020 були перераховані на його рахунок із зазначенням в графі "Отримувач" - "ПП Губенко В,А.", апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зобов`язання з повернення таких коштів за наявності правових підстав було покладене на відповідача саме як на фізичну особу-підприємця та не припинилося у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності цією фізичною особою.

39. Оскільки помилково перераховані на рахунок відповідача кошти фактично мали бути перераховані іншим суб`єктам господарювання в межах виконання позивачем - юридичною особою договірних зобов`язань, тобто внаслідок здійснення останнім господарської діяльності, суд першої інстанції зробив правильні висновки про відсутність підстав для закриття провадження у справі № 910/4820/22, і що спір у цій справі належить розглядати за правилами господарського судочинства.

Щодо розгляду справи по суті

40. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

41. Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

- повернення виконаного за недійсним правочином;

- витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

- повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

- відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

42. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

43. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

44. Разом з тим, норми даної статті підлягають застосуванню, коли одна сторона безпідставно утримує майно іншої сторони та при цьому в неї відсутнє відповідне договірне зобов`язання з повернення цього майна.

45. При цьому, набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

46. У матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами існували договірні правовідносини.

47. Водночас з матеріалів справи вбачається, що згідно з платіжними дорученнями № 4196 від 21.07.2020, № 4198 від 21.07.2020, № 4296 від 29.07.2020, № 4299 від 29.07.2020 ДП "Бориспільське лісове господарство" перерахувало отримувачу ПП Губенку В.А., код: НОМЕР_2 , на рахунок: НОМЕР_1 :

- 11 065,00 грн із зазначенням призначення платежу: "За ремонт автомобіля, згідно рахунка № 11 від 20.07.2020р. Код ОКПО .. Договір № 1 від 24.01.2017р.р без ПДВ", тоді як відповідно до копій рахунку № 11 від 20.07.2020 (а.с. 18) та акта виконаних робіт (а.с. 19) вбачається, що роботи на суму 11 065,00 грн ДП "Бориспільське лісове господарство" прийняло від фізичної особи-підприємця Лебеди Андрія Петровича, який також, згідно з банківською випискою по особовому рахунку позивача (а.с. 27), є кореспондентом за платіжним документом № 4196 від 21.07.2020;

- 38 000,00 грн із зазначенням призначення платежу: "За ПММ, рах.№ 0074/0000194 від 21.07.2020р.Дог. № 6 від 09.01.2018р. в т.ч. ПДВ 6333.33 грн." (а.с. 21), тоді як згідно з копіями рахунка-фактури № 0074/0000194 від 21.07.2020 (а.с. 20) та видаткової накладної № 0074/0000189 від 23.07.2020 (а.с. 21 - зворот) з посиланням на договір поставки № 6 від 09.01.2018 ДП "Бориспільське лісове господарство" прийняло товар від Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", яке відповідно до банківської виписки по особовому рахунку позивача (а.с. 27 - зворот) є кореспондентом за платіжним документом № 4198 від 21.07.2020;

- 7 957,00 грн із зазначенням призначення платежу: "За перевезення деревини рахунок №453 від 28.07.2020 р.по договору 14/11/19 від 14.11.2019 в т.ч. ПДВ 1326.17 грн.", тоді як згідно з копіями рахунка № 453 від 28.07.2020 (а.с. 22) та акта надання послуг № 452 від 28.07.2020 (а.с. 23), які містять посилання на договір № 14/11/19 від 14.11.2019, послуги на вказану суму позивачу надало Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецлогістиккомплект", яке відповідно до банківської виписки по особовому рахунку ДП "Бориспільське лісове господарство" (а.с. 25 - зворот) є кореспондентом за платіжним дорученням № 4296 від 29.07.2020;

- 20 000,00 грн із зазначенням призначення платежу: "Оплата за авто послуги..акт №22 від 20.07.2020р.Договір №27 від 29.01.2014р власні кошти. без ПДВ", тоді як згідно із копією акта надання послуг № 22 від 22.07.2020 (а.с. 23 - зворот), який містить посилання на договір № 27 від 29.01.2014, послуги загальною вартістю 61 795,85 грн ДП "Бориспільське лісове господарство" отримало від фізичної особи-підприємця Кота Володимира Михайловича, який відповідно до банківської виписки по особовому рахунку ДП "Бориспільське лісове господарство" (а.с. 25 - зворот) є кореспондентом за платіжним документом № 4299 від 29.07.2020.

48. Отже, наданими суду доказами позивач довів, що чотири спірні платежі на рахунок відповідача були здійснені помилково, кошти належали до сплати іншим особам на підставі укладених ними з позивачем договорів.

49. Доводи відповідача про помилковість висновків місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на таке.

50. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

51. Обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, також встановлено і ч. 1 ст. 74 ГПК України.

52. При цьому, суд не наділений повноваженнями самостійно витребовувати докази у справі, а може вчиняти такі дії лише в порядку, встановленому ст. 81 ГПК України, за клопотанням сторін.

53. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

54. Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідач у відзиві на позовну заяву і в апеляційній скарзі, зміст яких практично є ідентичним, підставами для відмови у позові спочатку зазначає недоведеність позивачем перерахування на рахунок відповідача спірних коштів, а потім - недоведеність того, що спірні платежі були проведені помилково і безпідставно.

55. Апеляційний господарський суд вважає ці доводи такими, що суперечать один одному, оскільки фактично є взаємовиключними. Так, у разі недоведеності зарахування спірних коштів на рахунок відповідача у позові, заявленому з посиланням на ст. 1212 ЦК України, має бути відмовлено з підстав відсутності у відповідача майна, яке позивач витребовує (грошових коштів), а у разі недоведеності безпідставного чи помилкового перерахування таких коштів - у зв`язку з тим, що це майно відповідач набув за наявності правових підстав.

56. Натомість, посилаючись на те, що підставою для відмови у позові є недоведеність позивачем вказаних взаємовиключних обставин, сам відповідач конкретно не зазначає, чому він не визнає позов - через те, що не отримував спірних коштів, чи через те, що отримав їх на належних правових підставах. При цьому доказів на підтвердження своїх таких доводів і на спростування доводів позивача (наприклад, банківську виписку зі свого рахунку на підтвердження ненадходження йому спірних коштів або ж доказів того, що кошти перераховані йому на підставі зобов`язальних правовідносин) відповідач суду не надав жодних.

57. Крім того, відповідач як в апеляційній скарзі, так і у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що судам слід звернути увагу на п. 1 ст. 1215 ЦК України. Суд першої інстанції такі доводи визнав безпідставними, оскільки відповідач не надав доказів того, що спірні кошти були перераховані йому як заробітна плата чи інші прирівняні до неї платежі.

58. Суд апеляційної інстанції стосовно викладеного погоджується із місцевим господарським судом, оскільки відповідно до п. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

59. Зі змісту наведеної норми вбачається, що її застосування можливе лише у разі, коли набувачем спірного майна є фізична особа, тоді як судами вже встановлено, що спірні кошти були перераховані на рахунок відповідача саме як на суб`єкта господарювання. Отже, положення цієї норми права не підлягають застосуванню при вирішенні спору у даній справі.

60. Однак, апеляційний господарський суд, крім іншого, вважає, що такі заперечення відповідача як недоведеність позивачем помилковості перерахування коштів, а також необхідність судами врахувати вимоги ст. 1215 ЦК України, якою визначено випадки, коли безпідставно набуте майно не підлягає поверненню, можуть свідчити про фактичне визнання відповідачем факту отримання спірних коштів та намагання ним уникнути їх повернення.

61. Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив обставини безпідставності набуття відповідачем коштів, перерахованих згідно з платіжними дорученнями № 4196, № 4198 від 21.07.2020 та № 4296, № 4299 від 29.07.2020.

62. З огляду на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повернення відповідачем позивачу спірної суми коштів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ДП "Бориспільське лісове господарство" підлягають задоволенню, тоді як доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими, дублюють зміст відзиву на позовну заяву, яким суд першої інстанції надав належну, повну та правильну оцінку.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

63. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

64. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

65. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 у справі № 910/4820/22 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Судові витрати

66. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 у справі № 910/4820/22 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2022 у справі № 910/4820/22.

5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко