ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2023 р. Справа№ 910/11296/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін

від позивача: Яковченко Р.Г.

від відповідача: Коваль О.С., Прокопів Н.М.;

від третіх осіб: 1-2 не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022, повне рішення складено 12.12.2022

у справі № 910/11296/21 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

1) Кабінет Міністрів України

2) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 1 082 324 519,64 грн.,-

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення штрафу у розмірі ,64 грн за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 26.06.2019 №0414-09051/52/01.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором від 26.06.2019 № 0414-09051/52/01.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/11296/21 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення штрафу у розмірі ,64 грн відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено обґрунтованість його позовних вимог, оскільки, не було надано докази надання неякісних послуг, та їх вартості, які могли б бути базою для нарахування штрафу, крім того не доведено протиправну поведінку відповідача, оскільки, коригування розрахунків, здійснені учасниками справи, відповідають порядку, передбаченому законодавством, а тому не містять ознак протиправності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/11296/21 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що у п. 4.4 договору виділили окремий випадок, який є підставою для сплати штрафу - "порушення порядку розрахунку за цим договором з вини відповідача", тому, за ясно вираженою волею сторін, порушення порядку розрахунку з вини відповідача є окремим випадком порушення зобов`язання щодо якості надання послуги, що складає самостійну підставу для сплати штрафу.

Отже, враховуючи, що з вини відповідача неправильно здійснено розрахунок за вересень 2019р., січень і лютий 2020р., щодо якості надання послуги за ці періоди допущено порушення, у зв`язку з чим відповідач має сплатити відповідний штраф. Оскільки неправильний розрахунок здійснено відповідачем при визначенні вартості послуги за вищевказані місяці, базою нарахування штрафу є нарахована вартість послуги за відповідні місяці, про що зазначено у позові.

Однак, на думку скаржника, судом не враховано, що підставою позову є не будь-яке інше порушення зобов`язань відповідача, а саме порушення порядку розрахунку за цим договором (адже в договорі чітко сформульована воля сторін вважати таке порушення підставою сплати штрафу).

Також на думку скаржника, в абз. 6 стор. 9 рішення, суд посилається на п. 12.3-12.6 Порядку № 641 у чинній редакції (яка діє з 16.01.2021), тоді як спірні правовідносини стосуються періоду вересня 2019р. - лютого 2020р., у зв`язку із чим, робить висновки, що не стосуються справи.

Скаржник наголошує на тому, що стосовно порушень, вказаних у позові, відповідач не здійснював жодного перерахунку і не укладав відповідних актів коригування, які би усували недоліки розрахунку, зазначені у позові.

Скаржник вказує на те, що відповідач порушував порядок розрахунку вартості послуг, що підлягала оплаті за січень-лютий 2020р., зокрема, замість віднімання свого прибутку від розрахованої суми, відповідач додавав до неї свій збиток, тобто від`ємне значення різниці між доходами та витратами; в результаті відповідач не зменшував вартість послуг, а фактично її необґрунтовано збільшував, що не передбачено ні Законом, ні Порядком № 641. Правильна вартість послуги за вересень 2019р., січень і лютий 2020р. підтверджувалась також наданим позивачем висновком № 18-10/21-1 від 18.10.2021 за результатами проведення комплексної судово-економічної експертизи, який необґрунтовано не врахований судом всупереч ст. 98 ГПК України, отже, на думку скаржника, суд першої інстанції неправильно тлумачив зміст пунктів 9-1 розділу XVIІ "Прикінцеві та перехідні положення", не застосував вищевказані норми матеріального права, зокрема, Порядку № 641.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду, вказує на те, що позивач невірно трактує умови п. 4.4 договору, оскільки даним пунктом не передбачено, що відповідальність, встановлена цим пунктом, застосовується за порушення розрахунку вартості послуг, натомість послуга неякісною може вважатись лише в частині недотримання обсягів забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, хоча ані договором, ані актами чинного законодавства не встановлені будь-які вимоги щодо обсягу послуги, яка надається відповідачем.

Штраф, передбачений п.п. 4.4 договору може бути стягнутий лише за умови неякісного надання відповідачем послуги, зокрема, відповідачем, позивачем було порушено порядок розрахунків за договором. При цьому, навіть беручи до уваги хибне тлумачення пункту зі сторони позивача, відповідальність за неправильний розрахунок послуги може наступити для відповідача лише у разі направленого розрахунку фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом у відповідних розрахункових періодах, але в жодному випадку не маже стосуватись відповідальності за не включення до вартості послуги надходжень в результаті виконання відповідного обов`язку, не є предметом договірного регулювання, відповідно до відповідача не може застосовувати й будь-яка відповідальність у разі вчинення таких дій. Таким чином, розрахунок вартості послуг не є змістом послуги, а отже, не може вважатись "невиконаним чи неналежно виконаним зобов`язанням" в розумінні ст. 549 ЦК України. отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку, що умовами договору розмежовано обов`язки постачальника послуг здійснювати розрахунок вартості послуги, виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом, відповідно до Порядку № 641 та надавати Послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Отже, п. 4.4 договору вбачається, що базою нарахування штрафу є вартість неякісно наданих послуг, однак, позивач у своєму позові ніяк не обґрунтовує, що вважається "неякісною послугою", а розмір штрафу безпідставно нараховує виходячи із вартості всієї послуги за спірні періоди.

Враховуючи підписання сторонами як акту № 3 від 30.09.2019, а також подальшого акту коригування до акту № 3 від 30.09.2019, що був затверджений НКРЕКП, здійснення нормативно передбаченого коригування розрахунків не може визначатись як порушення, і виключає застосування до відповідача відповідальності на підставі п. 4.4 договору, що вірно встановив суд першої інстанції.

Відповідач вказує на те, що на підставі Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії", що має вищу юридичну силу, з урахуванням норм Порядку № 641, відповідач мав право включати від`ємну різницю між доходами та витратами до вартості Послуги за вказані розрахункові періоди, що підтверджено вірним висновком суду першої інстанції. Доводи позивача, щодо відсутності права відповідача на включення від`ємної різниці між доходами та витратами до вартості Послуги за вказані розрахункові періоди також спростовуються листом НКРЕКП від 03.03.2020 № 2544/28.2/7-20, яким надано відповідачу та позивачу роз`яснення щодо розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, тобто, незважаючи на наявність роз`яснення НКРЕКП, рішення суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, а також висновків перевірок Регулятора з вказаного питання, позивач продовжує стверджувати про наявність порушень в діях відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/11296/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/11296/21. Призначено справу № 910/11296/21 до розгляду у судовому засіданні 15.02.2023.

На підставі ст.ст. 202, 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 задоволено заяву про продовження строку розгляду справи № 910/11296/21. Відкладено розгляд справи № 910/11296/21 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/11296/21 до 15.03.2023.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/11296/21 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 15.03.2023 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/11296/21 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представники відповідача у судовому засіданні 15.03.2023, заперечили проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/11296/21 залишити без змін та відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Наказом Міністерства фінансів України від 15.02.2019 № 73 Державне підприємство "НЕК "Укренерго" перетворено на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", 100% акцій якого належать державі та не підлягають відчуженню, затверджено статут новоутвореного підприємства. ПрАТ "НЕК "Укренерго" є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків ДП "НЕК "Укренерго".

ПрАТ "НЕК "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (пункт 55 частини 1 статті 1, стаття 33, абзац 2 пункту 8 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії").

Згідно ч. 1 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" Кабінет Міністрів України з метою забезпечення загальносуспільних інтересів та виконання гарантій держави щодо купівлі всієї електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим "зеленим" тарифом або за аукціонною ціною, визначає державне підприємство для виконання функцій гарантованого покупця електричної енергії. Фінансування діяльності гарантованого покупця здійснюється в межах кошторису, що затверджується Регулятором.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець електричної енергії (далі - гарантований покупець) - суб`єкт господарювання, що відповідно до цього Закону зобов`язаний купувати електричну енергію у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників за аукціонною ціною та виконувати інші функції, визначені законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №324 "Про утворення державних підприємств "Гарантований покупець" та "Оператор ринку" утворено державне підприємства "Гарантований покупець" на базі філії "Гарантований покупець" державного підприємства "Енергоринок" шляхом виділу майна, прав та обов`язків стосовно нього відповідно до розподільного балансу для виконання функцій гарантованого покупця електричної енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2019 року №455 "Про затвердження Статуту державного підприємства "Гарантований покупець" затверджено статут підприємства, згідно пункту 5 якого підприємство утворено з метою забезпечення купівлі всієї електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (у разі використання гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим "зеленим" тарифом відповідно до законодавства, а також отримання прибутку від провадження господарської діяльності.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 6 статуту ДП "Гарантований покупець" предметом діяльності підприємства є: надання операторові системи передачі електричної енергії послуги із збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел; купівля у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, всієї відпущеної електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (у разі використання гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця за "зеленим" тарифом; здійснення оплати електричної енергії, купленої у виробників за "зеленим" тарифом, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (у разі використанням гідроенергії - вироблену лише мікро, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку електричної енергії, отриманих від адміністратора комерційного обліку електричної енергії, у порядку та строки, визначені відповідними договорами; купівля-продаж електричної енергії на ринку електричної енергії.

Згідно із п. 13 Статуту ДП "Гарантований покупець", підприємство діє на принципах повної господарської самостійності і самоокупності, несе відповідальність за наслідки своєї господарської діяльності та виконання зобов`язань. Тобто, за положеннями статуту, ДП "Гарантований покупець" може здійснювати діяльність з купівлі-продажу електричної енергії на ринку, а отже самостійно несе ризики своєї господарської діяльності.

Відповідно до ч. 7 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат гарантованого покупця на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною гарантований покупець надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Така послуга надається гарантованим покупцем протягом строку дії "зеленого" тарифу та строку дії підтримки виробників, які за результатами аукціону набули право на таку підтримку, відповідно до типового договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, форма якого затверджується Регулятором. Така послуга надається гарантованим покупцем на фактичні обсяги відпущеної електричної енергії суб`єктами господарювання, які входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, яка надається гарантованим покупцем, визначається у відповідному розрахунковому періоді як: різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього, та її вартістю під час продажу на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку; різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за аукціонною ціною з урахуванням надбавки до неї, та її вартістю під час продажу на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку; витрати, пов`язані із врегулюванням небалансів електричної енергії виробників, споживачів, які входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця; витрати, передбачені кошторисом гарантованого покупця на його діяльність. Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел здійснюється гарантованим покупцем відповідно до порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії. Розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором.

Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" до спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема, забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Згідно із абз. 2 ч. 2 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються на гарантованого покупця, постачальників універсальних послуг, оператора системи передачі на строк застосування "зеленого" тарифу, строк дії підтримки виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку.

Типовий договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 641 від 26.04.2019 "Про затвердження нормативно-правових актів, що регулюють діяльність гарантованого покупця та купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом".

Як вбачається із матеріалів справи, 26.06.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір № 0414-09051/52/01 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого, для забезпечення покриття економічно обгрунтованих витрат відповідач, за договором постачальник послуг, на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає позивачу, за договором замовнику, послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - Послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим Договором. Позивач сплачує відповідачу вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що вартість та порядок оплати Послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641, у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідача.

Відповідно до п. 3.1 договору відповідач зобов`язаний: здійснювати розрахунок вартості послуги, виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідно до Порядку; затверджувати вартість послуги у регулятора відповідно до глав 11 та 12 Порядку; на запит позивача надавати розрахунок вартості послуги, проведений у розрахунковому періоді, та первинну документацію, на підставі якої його проведено; повідомляти позивача про обставини, що зумовили проведення перерахунку вартості послуги, передбаченого п. 2.1 глави 2 цього договору.

Згідно із п. 11.5 Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 (далі - Порядок № 641), у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, з урахуванням умов цієї глави гарантований покупець протягом 3 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та направляє ОСП два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони.

Пунктом 11.6. Порядку № 641, у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, після отримання від гарантованого покупця двох примірників акта купівлі-продажу, підписаних зі сторони гарантованого покупця, ОСП направляє гарантованому покупцю протягом перших 4 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, примірник акта купівлі-продажу, підписаний зі своєї сторони. У разі наявності в ОСП зауважень до акта купівлі-продажу (за наявності розбіжностей), наданого гарантованим покупцем, ОСП повідомляє про це гарантованого покупця. За наявності зауважень до акта купівлі-продажу та/або ненадання ОСП гарантованому покупцю акта купівлі-продажу, підписаного зі своєї сторони, остаточний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел здійснюється у розмірі, визначеному в наданому гарантованим покупцем акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням сплачених коштів після врегулювання розбіжностей.

Відповідно до п. 11.7. Порядку № 641, у редакції чинній на момент виникнення правовідносин, після отримання від ОСП акта купівлі-продажу, підписаного з його сторони, гарантований покупець протягом одного робочого дня після його отримання надає Регулятору розрахунок розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел для затвердження.

До матеріалів справи долучено акти прийому-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел: № 3 від 30.09.2019 за період з 01.09.2019-30.09.2019 на суму 1 905 239 721,82 грн з ПДВ; акт № 1 від 31.01.2020 за період з 01.01.2020 - 31.01.2020 на суму 1 645 237 562,75 грн з ПДВ, акт № 2 від 29.02.2020 за період з 01.02.2020 - 29.02.2020 на суму 1 861 145 313,67 грн з ПДВ з актом коригування від 23.09.2020 до акту № 2 на суму 3 164 298 921,25 грн з ПДВ. До актів також долучені розрахунки вартості послуг.

До акту № 3 від 30.09.2019 позивачем було висловлено зауваження щодо не врахування зменшення вартості послуг на суму 753 242,4 тис.грн, передбачене кошторисом ДП "Гарантований покупець". НКРЕКП в своєму листі від 10.10.2019 № 10782/18.1/7-19 також зазначило, що при здійсненні розрахунку вартості послуг відповідачем не було враховано суму 753 242,4 тис. грн.

Отже, НКРЕКП було затверджено вартість послуг за вересень 2019 у розмірі 700737673,64 грн без ПДВ постановою від 14.11.2019 № 2385 "Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець у вересні 2019 року" в редакції постанов № 372 від 11.02.2020 та № 1071 від 03.06.2020

Вартість послуг наданих відповідачем у січні та лютому 2020 були затверджені регулятором у сумі 1 371 681 232,23 грн без ПДВ та 2 636 915 767,71 грн без ПДВ постановою від 20.03.2020 № 715, в редакціях постанов від 01.04.2020 № 752, від 02.09.2020 № 1630, від 13.10.2020 № 1879.

Позивач просить стягнути з відповідача штраф за порушення розрахунків, оскільки, при їх здійсненні у вересні 2019 не було враховано зауваження позивача, а у січні, лютому 2020 відповідач при розрахунку використовував значення доходу у від`ємному значенні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 1 ст. 216 ГК України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно із п. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 4.4. договору сторони погодили, що за порушення зобов`язання щодо якості надання Послуги, зокрема при порушенні порядку розрахунку за цим Договором з вини відповідача, останній сплачує штраф у розмірі 20% вартості неякісно наданих Послуг.

Підпунктом 1 п. 3.1 договору передбачено, що відповідач зобов`язаний здійснювати розрахунок вартості послуги, виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідно до Порядку. Підпунктом 7 п. 3.1. договору визначено що відповідач зобов`язаний надавати Послугу.

Із п. 1.1 договору вбачається, що зміст послуги, яку надає відповідач позивачу полягає у забезпеченні збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим Договором.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правильними висновок господарського суду першої інстанції про те, що умовами договору розмежовано обов`язки відповідача здійснювати розрахунок вартості Послуги, виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідно до Порядку та надавати Послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, натомість з п. 4.4 договору вбачається, що базою нарахування штрафу є вартість неякісно наданих послуг.

Відповідно до статті 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

Згідно зі ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Умовами п. 4.4. договору передбачено, що за порушення зобов`язання щодо якості надання Послуги, зокрема при порушенні порядку розрахунку за цим договором з вини відповідача, останній сплачує штраф у розмірі 20% вартості неякісно наданих Послуг.

Тобто, здійснювати розрахунок вартості Послуги, виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідно до Порядку є обов`язком та не є наданням послуги, на відміну від надання Послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених договором.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про неякісні надані послуги у вересні 2019 року та січні-лютому 2020 року, як і не доведено, в чому полягає неналежна якість наданих відповідачем послуг, оскільки саме порушення зобов`язання щодо якості послуг - є умовою застосування відповідальності згідно з п. 4.4. договору.

Також слід зазначити, що позивач не стверджує, що йому були надані неякісні послуги, крім того, договір не містить вимог щодо якості послуг, які надаються відповідачем. Оскільки, позивач зазначає, що відповідачем порушено саме порядок розрахунків, будь-які зауваження щодо якості послуг не висловлені, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду про відсутність бази нарахування штрафу, у зв`язку з чим, вимоги позивача є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Крім того, пунктом 12 Порядку № 641 визначено, що при розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, гарантованим покупцем враховується додатковий прибуток гарантованого покупця.

Відповідно до п. 12.2-12.4 Порядку № 641 в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, з урахуванням умов пункту 12.1 цієї глави протягом перших 7 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП, отримавши акт приймання-передачі, протягом 3 робочих днів після його отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони. Після отримання від ОСП акта приймання-передачі, підписаного з його сторони, ПУП надає Регулятору розрахунок розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до пункту 12.1 цієї глави для затвердження. Протягом 3 робочих днів після затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої ПУП у розрахунковому місяці, ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі.

Чинні пункти 12.3-12.6 Порядку № 641 передбачають, що Гарантований покупець до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та направляє ОСП підписані зі своєї сторони два примірники акта приймання-передачі разом з розрахунками, що є додатками до акта приймання-передачі. ОСП після отримання двох примірників акта приймання-передачі повертає гарантованому покупцю протягом одного робочого дня підписаний зі своєї сторони уповноваженою особою примірник акта приймання-передачі. Гарантований покупець після отримання від ОСП акта купівлі-продажу, підписаного з його сторони, протягом одного робочого дня з дати його отримання надає Регулятору розрахунок розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та копію акта приймання-передачі для затвердження. ОСП протягом двох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем із забезпеченням йому 100 % оплати фактично наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць відповідно до розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затвердженої Регулятором, з урахуванням попередньо сплачених авансових платежів. У випадку здійснення перерахунку гарантованим покупцем розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел до акта приймання-передачі з ОСП укладається акт корегування. Після підписання ОСП акта корегування гарантований покупець надає Регулятору корегований розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та копію акта корегування для затвердження.

Процедура коригування розрахунків, передбачена законодавством. Коригування розрахунків - це частина загальної процедури розрахунків, що затверджені нормативним актом, тобто її використання є правомірними діями, що забезпечують дотримання діючого законодавства, відповідно застосування цієї процедури не є протиправним і не може мати наслідком застосування штрафу (який є відповідальністю порушника). Оскільки, розрахунки відповідача затверджуються НКРЕКП, то підставою для застосування штрафних санкцій можуть бути виключно протиправні дії відповідача, яких в даному випадку не було. За решти обставин, здійснення нормативно передбаченого коригування розрахунків не може визначатись як порушення, і виключає застосування до відповідача відповідальності на підставі п. .4.4 договору.

Отже, дотримання учасниками справи нормативно визначеного порядку коригування, апріорі не може бути протиправним та не тягне застосування відповідальності.

Відповідно до п. 4.1 Методики формування кошторису гарантованого покупця Порядку № 641 Гарантований покупець складає проект кошторису на кожен наступний період регулювання з розподілом по місяцях і надає його до НКРЕКП до 15 вересня року, що передує наступному періоду регулювання, відповідно до форми, наведеної в додатку до цієї Методики.

Отже, кошторис Гарантованого покупця затверджує саме НКРЕКП.

Відповідно до п. 2.1 Методики формування кошторису ДП "Гарантований покупець", затвердженої постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641, кошторис гарантованого покупця включає, зокрема, доходи, які включають складову вартості Послуги на покриття кошторисних видатків.

Після висловлення НКРЕКП зауважень щодо здійсненого відповідачем розрахунку за вересень 2019, останнім були внесені відповідні зміни, як і обумовлено нормативно визначеною процедурою, у зв`язку із чим, порушення вчинені відповідачем, для виникнення підстав для притягнення його до відповідальності за порушення порядку розрахунків, відсутні.

Також суд зазначає, що пунктом 9-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії", що набрав чинності 27.12.2019 року, передбачено урахування Підприємством різниці між доходами та витратами, що виникла під час виконання гарантованим покупцем покладених на нього Кабінетом Міністрів України спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів, визначених Постановою № 483.

Частиною 9-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що до 1 липня 2023 року вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, яка надається гарантованим покупцем, визначається з урахуванням різниці між доходами та витратами, що виникла під час виконання гарантованим покупцем покладених на нього Кабінетом Міністрів України спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів (крім спеціальних обов`язків для забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії), відповідно до цього Закону, Гарантованим покупцем, при розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, який визначений розділом 12 Порядку № 641, враховується не лише дохід, а саме різниця між доходами та витратами, що виникла під час виконання гарантованим покупцем спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів.

Як уже було зазначено вище, НКРЕКП своїми постановами затвердила акти, подані відповідачем з урахуванням здійснених коригувань. Тобто, регулятором не було встановлено будь-яких порушень з боку відповідача при здійсненні розрахунків, натомість, проведені коригування відповідають приписам, викладеним у Порядку № 641.

Саме Регулятор зобов`язаний затвердити належним чином розрахований розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, що й було здійснено останнім та підтверджено шляхом прийняття постанови НКРЕКП від 20.03.2020 № 715, якою затверджено розміри вартості Послуги, наданої відповідачем у січні та лютому 2020 року, в сумі 1 371 031 302,29 грн (без ПДВ) та 2 606 760 561,40 грн (без ПДВ) відповідно, і , в подальшому, у вказану постанову були внесені зміни, і розмір вартості послуги наданої у січні та лютому 2020 року, було затверджено в розмірі 1 371 681 232,23 грн (без ПДВ) та 2 636 915 767,71 грн (без ПДВ), відповідно, що підтверджує невідповідність тверджень скаржника положенням законодавства.

Також слід зазначити, що різниця між доходами та витратами, що виникла під час виконання відповідачем спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів, може мати як додатне значення, та і від`ємне.

Так, НКРЕКП була проведена перевірка НЕК "Укренерго", в якій було надано оцінку включення відповідачем від`ємного значення різниці між доходами та витратами, за результатами якої складено акт від 26.08.2022 № 257, та НКРЕКП наголосило, що водночас положеннями Закону передбачено урахування Підприємством різниці між доходами та витратами, що виникла під час виконання відповідачем покладених на нього Кабінетом Міністрів України спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів (Постанова № 483), у вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Додатково, комісія з перевірки зазначила, що відповідачем при розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, який визначений розділом 12 Порядку № 641, враховується складова: "додатковий прибуток відповідача з урахуванням різниці між доходами та витратами, що виникла під час виконання відповідачем спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів, за розрахунковий місяць m, тис.грн", що по суті містить дві підскладові "додатковий прибуток відповідача" та "різниця між доходами та витратами, що виникла під час виконання відповідачем спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів".

Таким чином, відповідач, зокрема, з урахуванням ч. 9-1 ХVІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, при здійсненні розрахунку вартості Послуги та підписання акта приймання-передачі Послуги, мало підстави враховувати від`ємну різницю між доходами та витратами відповідача, що виникла під час виконання гарантованим покупцем покладених на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів (Постанова № 483).

Отже, позивачем не доведено обґрунтованість його позовних вимог, оскільки, не було надано докази надання неякісних послуг, та їх вартості, які могли б бути базою для нарахування штрафу, крім того не доведено протиправну поведінку відповідача, оскільки, коригування розрахунків, здійснені учасниками справи, відповідають порядку, передбаченому законодавством, а тому не містять ознак протиправності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/11296/21 відсутні.

Враховуючи обставини справи, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін, що були покладені в основу оскаржуваного судового рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994; п. 29-30), однак, це право не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006; п. 23; рішення у справі "Hirvisaari v. Finland" ("Хірвісаарі проти Фінляндії; п. 32).

Однак, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/11296/21, відсутні.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/11296/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/11296/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/11296/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2022 у справі № 910/11296/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/11296/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 13.04.2023, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гаврилюка О.М. з 20.03.2023 по 31.03.2023.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

І.П. Ходаківська