ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 квітня 2023 року Справа № 903/80/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представника позивача: адвоката Поліщука В.А.,

відповідача Лисака О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Онікс Білд"

до відповідача: фізичної особи-підприємця Лисака Олега Олександровича

про стягнення 120000грн

встановив: ТОВ "Онікс Білд" (позивач) звернувся до суду з позовом до ФОП Лисака Олега Олександровича (відповідача), в якому просить стягнути з відповідача 120000грн. безпідставно набутих коштів.

Також просить стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн та витрати на професійну правничу допомогу на суму 12000 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач у строки, передбачені п.2.1 та 2.2 Договору виконання робіт (підряду) №01-22/02 від 17.02.2022, не розпочав виготовлення, поставку та виконання робіт по встановленню перил по договору, у зв`язку з цим, 09.01.2023 року ТОВ "Онікс Білд" надіслало ФОП Лисаку О.О. лист про відмову від договору та про повернення, на підставі ч.2 ст.849, ст.1212 ЦК України 120000 гривень, які були сплачені як аванс.

Ухвалою суду від 24.01.2023 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала суду надіслана судом на адреси сторін, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Ухвала суду від 24.01.2023 повернулася на адресу суду без вручення відповідачу з довідкою пошти про причини повернення: адресат відсутній за вказаною адресою.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи у суді 15.02.2023 на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщене оголошення про відкриття провадження у справі №903/80/23. Також 23.02.2023 ФОП Лисака О.О. про розгляд справи у суді додатково повідомлено телефонограмою.

07.03.2023 на адресу суду від відповідача надійшла заява (вх.№01-75/1388/23) із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в якій відповідач не погоджується із доводами позивача, наведеними у позовній заяві. Зазначає, що позивач як доказ подає акт передачі будівельного майданчика від 23.11.2022р., що був надісланий засобами поштового зв`язку та буцім-то отриманий відповідачем 27.12.2022р. Проте, даний лист відповідачем отримано не було, а тому приступити до виконання робіт у строки зазначені у договорі не виявилось можливим.

З врахуванням того, що даний акт відповідач отримав би 27.12.2022р., то відповідно до п. 2.2 договору, мав би закінчити виконання робіт по договору виконання робіт (підряду) № 01-22/02 від 17 лютого 2022 року до 27 січня 2023 року. Натомість позивачем, ще до закінчення цього строку, передчасно, 09.01.2023р. надіслано лист про повернення коштів вих. № 1 від 09.01.2023р., зі змісту якого заяви про відмову від договору висловлено не було, лише вказано про таке право замовника це зробити.

Таким чином, відмови замовника від договору виконання робіт (підряду) № 01-22/02 від 17 лютого 2022 року не відбулося, з врахуванням ч.2 ст.849 ЦК України, а тому повернення коштів відповідно до ст.1212 ЦК України, як безпідставно набутих не відповідає дійсності, та поверненню не підлягають.

Ухвалою суду від 08.03.2023 постановлено перейти до розгляду справи №903/80/23 за правилами загального позовного провадження.

Ухвала суду від 08.03.2023 також повернулася на адресу суду без вручення відповідачу з довідкою пошти про причини повернення: адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

13.03.2023р. до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що не погоджується із доводами відповідача та повідомив, що будівельний майданчик, у зв`язку із повномасштабним вторгненням РФ на територію України, ФОП Лисаку О.О. не передавався відразу після підписання договору. На неодноразові запрошення відповідача прибути для передачі майданчика по вул. В.Барки, 10 у м.Києві, ФОП Лисак О.О. не приймав майданчик та роботи не виконувались. Згідно п.1.3 договору, ТОВ "Онікс Білд" 25.11.2022 року цінним листом з описом надіслало на адресу ФОП Лисака О.О., яка була ним зазначена у договорі та міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, супровідний лист вих. №36 від 23.11.2022 року та підписаний зі своєї сторони Акт передачі будівельного майданчика за адресою: м. Київ, вул. В. Барки, 10 від 23.11.2022 року. Цінний лист з описом надійшов до поштового відділення за місцем обслуговування Лисака О.О. 01.12.2022 року, що підтверджується інформацією із сайту Укрпошти. Вказаний лист 15.12.2022 року повернуто за зворотною адресою: за закінченням встановленого терміну зберігання.

Отже, представник позивача вважає, що Акт передачі будівельного майданчика від 23.12.2022 року надійшов на адресу ФОП Лисак О.О. 01.12.2022 року, а позивачем виконані всі необхідні дії, передбачені договором для початку робіт відповідачем.

Згідно п.2.2 Договору термін поставки матеріалів становить 21 (двадцять один) робочий день з дня початку робіт (вівторок 06.12.2022 року), тобто перила повинні були поставити не пізніше, як до вівторка 03.01.2023 року.

Згідно п.2.2 Договору, термін виконання робіт 3 (три) робочі дні, тобто перила - огородження повинні були встановити не пізніше, ніж у п`ятницю 06.01.2023 року.

Оскільки зазначені вище терміни спливли, а ФОП Лисак О.О. не розпочав виготовлення, поставку та встановлення металевих перил - огороджень, то у понеділок 09.01.2023 року на адресу ФОП Лисака О.О., яка була ним зазначена у Договорі та міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань цінним листом №704 з описом було відправлено лист вих. № 1 від 09.01.2023 року, в якому чітко вказано, що ТОВ "Онікс Білд" відмовляється від Договору виконання робіт (підряду) від 17.02.2022 року №01-22/02 на підставі ч.2 ст.849 ЦК України та просить повернути сплачений аванс в розмірі 120 000 гривень.

Лист на адресу ФОП Лисака О.О. надійшов у п`яницю 13.01.2023 року, що підтверджується інформацією із сайту Укрпошти. 27.01.2023 року вказаний лист повернутий за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, ТОВ "Онікс Білд" були виконані всі умови Договору необхідні для початку робіт (сплачено аванс та передано будівельний майданчик), а ФОП Лисак О.О. не приступив до виконання робіт, що передбачені Договором, через що ТОВ "Онікс Білд" на підставі ч.2 ст.849 ЦК України відмовились від Договору та просили повернути сплачений аванс. У зв`язку з неповерненням коштів ФОП Лисаком О.О., у вівторок 17.01.2023 року. ТОВ "Онікс Білд" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовною заявою.

У вказаних поясненнях представник позивача просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

21.03.2023р. відповідач надіслав на адресу суду відзив (вх.№01-75/1726/23), в якому заперечив проти позову та зазначив, що факт надсилання акту передачі будівельного майданчика не є виконанням обов`язку Замовника по передачі майданчика. Відповідач вважає, що саме з вини Замовника дані роботи не були виконані у терміни зазначені у договорі, через несвоєчасну передачу будівельного майданчика. Незважаючи на надсилання Акту передачі будівельного майданчика вимогу про його прийняття Замовником не висловлено, зустріч для огляду майданчика підрядником та його прийняття не призначено, а відповідно, такий не може бути прийнятий підрядником без його попереднього огляду, термін виконання робіт не розпочався. Також, вказує, що відмови Замовника від договору у порядку ч.2 ст.849 ЦК України не відбулося. Зважаючи на викладене, Підрядник не відмовляється від виконання своїх зобов`язань згідно договору виконання робіт (підряду) № 01-22/02 від 17 лютого 2022 року та готовий поставити і встановити вироби згідно додатка 1 до договору, оскільки кошти освоєні за призначенням, та закуплені матеріали для виконання робіт.

Відповідач зазначає, що через відсутність комунікації із замовником, та належної передачі будівельного майданчика, підрядник не міг визначити подальших намірів щодо необхідності (можливості) виконання робіт по договору. Тому витрати на професійну правничу допомогу, які позивач поніс через свою упередженість, не повинні лягати на відповідача, а також через те, що вина відповідача не доведена.

Ухвалою суду від 21.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 28.03.2023.

У судовому засіданні 28.03.2023 відповідач підтвердив, що його адреса реєстрації та місця проживання - Волинська область, м. Нововолинськ, 15 мікрорайон, будинок 17, квартира 47.

У судовому засіданні 28.03.2023 була оголошена перерва до 04.04.2023.

03.04.2023 представник позивача надіслав до суду письмові пояснення з долученими до них доказами.

Суд зазначає, що докази позивачем подані до суду з порушенням строку, встановленого положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч.8 ст.80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи, зазначене, суд залишає подані представником позивача докази без розгляду.

У судовому засіданні 04.04.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у позові повністю.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив наступне.

17.02.2022 між ФОП Лисаком О.О. (Виконавець) та ТОВ «Онікс Білд» (Замовник) укладено Договір виконання робіт (підряду) №01-22/02.

Згідно п.1.1 Договору Виконавець бере на себе зобов`язання своїми силами і засобами, на власний ризик виготовити і виконати роботи по виготовленню та встановленню металевих перил - огороджень згідно Додатку 1 на об`єкті ТОВ «Онікс - Білд» за адресою: м. Київ, вулиця В. Барки, 10, відповідно до затвердженого технічного завдання або проектної документації. Пунктом 1.2 Договору встановлено, що роботи здійснюються у відповідності до специфікацій, затвердженими Замовником, що зазначені в Додатку 1 до даного Договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору Замовник зобов`язується надати Виконавцю будівельний майданчик, передати затверджену проекту документацію, забезпечити своєчасне фінансування виконання монтажних робіт, прийняти і повністю оплатити вартість виконаних робіт (і матеріалів, якщо роботи здійснюються за рахунок матеіралів Виконавця).

Згідно п.2.1 Договору, Виконавець розпочинає виготовлення перил, передбачених цим Договором, в термін до 2 (двох) робочих днів після оплати авансу та за умови своєчасної передачі будівельного майданчика.

Пунктом 2.2 Договору сторони погодили, що термін поставки матеріалів становить 21 день (двадцять один) робочий день, а термін виконання робіт - 3 (три) робочих дні, з дня початку виконання робіт та подовжується на термін невиконання Замовником своїх зобов`язань згідно п.3.1,3.2, 3.3, 3.4 до моменту усунення порушень.

Робота вважається виконаною після підписання Замовником і Виконавцем акту прийому-передачі виконаних робіт (п.2.7 Договору).

Орієнтовна вартість робіт становить 1171022,50грн. Остаточна вартість Договору визначається як сума всіх актів прийняття-передачі виконаних робіт. (п.3.1 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору Замовник оплачує аванс у розмірі 120 000 гривень протягом 1 (одного) дня з моменту підписання цього Договору.

Згідно п.4.1.1 Договору Замовник зобов`язаний передати Виконавцю в 3-денний термін з дня підписання Договору по акту підписаному Виконавцем і Замовником, на період виконання робіт, будівельний майданчик для виконання робіт.

Зміна терміну виконання робіт, поставки матеріалів та обладнання Замовником, якщо вони можуть вплинути на тривалість робіт і його вартість, проводяться на основі додаткової угоди (п.6.2 Договору).

Передання-приймання виконаних Виконавцем робіт (їх частини)/поставка продукції оформляється Актом виконаних робіт/видатковою накладною, підписаною обома Сторонами (п.7.2 Договору).

Виконавець не несе відповідальності за несвоєчасне виконання робіт по договору, якщо це сталося з вини Замовника (п.10.4).

Договір та Додаток №1 до Договору виконання робіт із Специфікацією підписані сторонами без зауважень та заперечень

17.02.2022 на виконання умов Договору, ТОВ «Онікс Білд», як Замовник, перерахував на рахунок ФОП Лисака О.О., як Виконавця аванс у розмірі 120 000 гривень за перила - огородження згідно рахунку №СФ-00003 від 17.02.2022, що підтверджується платіжним дорученням №75 від 17.02.2023.

Згідно ст.69 (Організація робіт) Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року №668, будівельний майданчик (фронт робіт) надається підряднику замовником в порядку, визначеному договором підряду, і оформлюється відповідним актом.

У Договорі виконання робіт (підряду) №01-22/02 від 17.02.2022 року сторони не передбачили, в який саме спосіб мав бути переданий будівельний майданчик Виконавцю.

25.11.2022 супровідним листом №36 від 23.11.2022 ТОВ «Онікс Білд» надісло ФОП Лисаку О.О. підписаний Акт передачі будівельного майданчика за адресою: м. Київ, вул. В.Барки, 10 від 23.11.2022, в якому було зазначено всі необхідні реквізити для виконання робіт (об`єкт будівництва, адреса, мету передання будівельного майданчика, посилання на Договір від 17.02.2022 року, контактний телефон, реквізити ФОП Лисака О.О. тощо).

Лист з Актом передачі будівельного майданчика були надіслані ФОП Лисаку О.О. на поштову адресу, зазначену у Договорі та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (Волинська область, м. Нововолинськ, 15 мікрорайон, будинок 17, квартира 47), про що свідчать накладна укрпошти, фіскальний чек та опис вкладення від 25.11.2022.

Проте, лист з актом не були вручені ФОП Лисаку О.О. та повернулися на адресу позивача з відміткою пошти - повернення за зворотною адресою: за закінченням встановленого терміну зберігання. Зазначене підтверджується роздруківкою із сайту Укрпошти про відстеження відправлення.

ФОП Лисак О.О. у строки, передбачені п.2.1 та 2.2 Договору, не розпочав виготовлення, поставку та виконання робіт по встановленню перил, а тому 09.01.2023 року ТОВ «Онікс Білд» надіслало ФОП Лисаку О.О. лист "Про відмову від договору та повернення коштів", в якому зазначив, що на підставі ч.2 ст.849 ЦК України, враховуючи, що ФОП Лисак О.О. до цього часу не розпочав роботу, ТОВ "Онікс Білд" відмовляється від Договору виконання робіт (підряду) №01-22/02 та просить повернути сплачений аванс у розмірі 120 000 гривень на вказаний рахунок.

Лист про відмову від договору також надсилався ФОП Лисаку О.О. на поштову адресу, зазначену у Договорі та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємці та громадських формувань (Волинська область, м. Нововолинськ, 15 мікрорайон, будинок 17, квартира 47), про що свідчать накладна укрпошти, фіскальний чек та опис вкладення від 09.01.2023.

Лист також був повернутий поштою без вручення адресату з відміткою пошти - повернення за зворотною адресою: за закінченням встановленого терміну зберігання.

У судовому засіданні 28.03.2023 ФОП Лисак О.О. підтвердив, що він зареєстрований за адресою, на яку надсилалась позивачем кореспонденція.

Суд зазначає, що належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору.

Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Належним дотриманням процедури повідомлення боржника про вимогу стосовно усунення порушення слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

В разі дотримання порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована боржником в загальному порядку. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року в справі №361/3222/19 (провадження № 61-2788св21).

Отже, суд вважає, що ФОП Лисаку О.О. було надіслано акт передачі будівельного майданчика та він належним чином повідомлений позивачем про відмову від договору та повернення коштів.

Матеріали справи не містять відповіді Виконавця - ФОП Лисака О.О на вказану вимогу або доказів її виконання. Відповідач протягом тривалого часу не приступив до виконання підрядних робіт, незважаючи на отримання авансу.

Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ГК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України, частина 7 статті 193 ГК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір є договором підряду, що на виконання умов договору позивач перерахував відповідачу попередню оплату (аванс), що не заперечується відповідачем.

Невиконання відповідачем-підрядником робіт за договором підряду, та не повернення при цьому отриманої за договором суми попередньої оплати (авансу), стало підставою для звернення замовника-позивача до суду із позовом про стягнення суми авансового платежу у примусовому порядку.

Пунктом 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Згідно частини 1 статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).

Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

У розумінні наведеної норми закону основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт - завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації на замовлення замовника, а не процес виконання робіт чи діяльність підрядника на створення об`єкта та його здачу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі N 910/22058/17, від 23.07.2019 у справі N 911/2076/18, від 24.01.2020 у справі N 910/3362/18, у постановах Верховного Суду від 12.09.2019 у справі N 911/2360/18, від 25.02.2020 у справі N 910/3920/18, від 31.05.2022 у справі N 910/4235/20.

Згідно статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Положеннями пунктів п.2.1, 2.2 Договору встановлено, що Виконавець розпочинає виготовлення перил, передбачених цим Договором, в термін до 2 (двох) робочих днів після оплати авансу та за умови своєчасної передачі будівельного майданчика. Термін поставки матеріалів становить 21 день (двадцять один) робочий день, а термін виконання робіт - 3 (три) робочих дні, з дня початку виконання робіт та подовжується на термін невиконання Замовником своїх зобов`язань згідно п.3.1,3.2, 3.3, 3.4 до моменту усунення порушень.

З матеріалів справи вбачається, що авансовий платіж перераховано підряднику ще 17.02.2022, Акт передачі будівельного майданчика від 23.11.2022 надісланий відповідачу 25.11.2022. Проте, у строки, передбачені п.2.1, 2.2 Договору та протягом тривалого часу, відповідач не розпочав виготовлення, поставку та виконання робіт по встановленню перил.

Доказів освоєння відповідачем перерахованих коштів позивачем, закупівлі матеріалів для виконання робіт, як зазначає відповідач, останнім суду не надано.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 ЦК України).

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що Виконавець, після отримання авансу у розмірі 120000грн не приступив до виконання робіт та не виконав обумовлені у договорі підряду роботи, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до п.7.2 Договору передання-приймання виконаних Виконавцем робіт (їх частини)/поставка продукції оформляється Актом виконаних робіт/видатковою накладною, підписаною обома Сторонами.

Таких документів сторони не складали та не підписували.

Додаткових угод щодо зміни строку виконання робіт між сторонами за договором також не укладалося.

У зв`язку з тим, що відповідач не розпочав виконання обумовлених робіт, позивач надіслав йому лист про відмову від договору і повернення суми сплаченого авансу.

Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі N 918/631/19, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі N 910/12382/17).

Доказів повернення позивачу суми попередньої оплати матеріали справи не містять.

Наявними у матеріалах справи доказами доведено укладення між сторонами договору підряду, перерахування позивачем на користь відповідача авансового платежу (попередньої оплати) за договором в сумі 120000 грн., невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання у строк визначений договором та впродовж тривалого часу, направлення позивачем відповідачу листа про відмову від договору у зв`язку із невиконанням відповідачем взятого на себе зобов`язання у строк визначений договором, а також неповернення відповідачем отриманого авансу.

Положеннями статті 615 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього.

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.

Згідно з частиною 2 статті 598 ЦК України припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 2 статті 849 ЦК України визначено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Предметом спору є об`єкт спірних взаємовідносин щодо яких виник спір між позивачем та відповідачем, певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо якої позивач просить прийняти судове рішення.

У даній справі предметом спору є визначена позивачем вимога про стягнення безпідставно набутих коштів (авансового платежу за договором підряду) у зв`язку з односторонньою відмовою від цього договору.

Главою 83 Цивільного кодексу України передбачено загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави

Згідно частин 1, 3 статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

Частинами 2, 3 статті 1212 ЦК передбачено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17.

Враховуючи наслідки відмови від договору підряду та той факт, що підстава, на якій відповідач отримав аванс відпала, відповідач в даному випадку зобов`язаний повернути позивачу суму грошових коштів у розмірі 120000грн, сплачених позивачем в якості авансового платежу за договором підряду на підставі статті 1212 ЦК України.

Таким чином, у ФОП Лисака О.О. відсутні правові підстави утримувати 120000 гривень, що були йому сплачені як аванс, і ці кошти мають бути стягнуті на користь ТОВ «Онікс Білд».

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що відмова замовника від договору підряду відповідно до положень частини 2 статті 849 ЦК України є підставою для задоволення вимоги про повернення авансового платежу (виконаного однією стороною у припиненому зобов`язанні) відповідно до вимог статті 1212 ЦК України.

Доводи відповідача про те, що саме з вини замовника роботи не були виконані, через несвоєчасну передачу будівельного майданчика не заслуговують на увагу суду, оскільки після надіслання позивачем Акту передачі будівельного майданчика від 23.11.2022, відповідач не присупив до виконання робіт. Доказів освоєння перерахованих коштів за призначенням, закупки матеріалів для виконання робіт відповідачем суду не надано, протилежного суду не доведено. Крім того, договором підряду не передбачено, в який саме спосіб мав бути переданий будівельний майданчик відповідачу. У акті передачі будівельного майданчика від 23.11.2022, який надсилався відповідачу, було зазначено всі необхідні реквізити для виконання робіт (об`єкт будівництва, адреса, мету передання будівельного майданчика, посилання на Договір від 17.02.2022 року, контактний телефон, реквізити ФОП Лисака О.О. тощо).

Доказів звернення до позивача про необхідність передачі майданчика для виконання робіт суду відповідачем також не надано.

Крім цього, твердження відповідача про те, що у листі позивача про відмову від договору не висловлено заяви про відмову від договору, а лише вказано про таке право це зробити, спростовується змістом листа №1 від 09.01.2023, з якого чітко вбачається, що на підставі ч.2 ст.849 ЦК України, враховуючи, що ФОП Лисак О.О. до цього часу не розпочав роботу, ТОВ "Онікс Білд" відмовляється від Договору виконання робіт (підряду) №01-22/02 та просить повернути сплачений аванс у розмірі 120 000 гривень на вказаний рахунок.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, встановлені судом обставини, заявлений позов про стягнення з відповідача авансового платежу у розмірі 120000 грн. на підставі договору підряду є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684грн слід покласти на відповідача.

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 12000грн.

Відповідно до п.1 ч.3. ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-3 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження зазначених витрат представник позивача надав суду: копії договору про надання правничої допомоги від 21.11.2022, укладеного між АБ "Поліщук та партнери" та ТОВ "Онікс Білд", рахунку на оплату №1 від 21.11.2022 на суму 12000гр; виписку по особовому рахунку про оплату за правничу допомогу на суму 12000грн; акту наданих послуг (детальний опис робіт/наданих послуг) від 17.01.2023 на фіксовану суму 12000грн, ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 04.01.2023, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно п.3.1 Договору про надання професійної правничої допомоги від 21.11.2022 за консультацію, підготовку листів, претензій, позовної заяви та усіх інших процесуальних докумкнтів до суду першої інстанції клієнт сплачує адвокатському бюро 12000грн. Сума гонорару є фіксованою.

Висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, Велика Палата Верховного Суду вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.

Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

ВП ВС зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Також суд зазначає, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19).

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, ціною позову і є підтвердженим на суму 12000грн.

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути 12000грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Лисака Олега Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Онікс Білд" (01103, м.Київ, вул.Чорногірська, буд.14, офіс 38, ) 120000грн безпідставно набутих коштів, а також 2684грн. витрат по сплаті судового збору та 12000грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 07.04.2023.

Суддя О. Г. Слободян