ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
04 квітня 2023 рокуСправа № 921/228/23
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 №б/н (вх. №2826) від 31.03.2023 про вжиття заходів забезпечення позову у справі
до відповідача Тернопільської обласної ради
про: скасування рішення Тернопільської обласної ради №678 від 21.12.2022; зобов`язання відповідача, як власника (засновника), вжити усіх необхідних заходів для припинення процесу ліквідації Комунального некомерційного підприємства "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради в тому числі:
- зобов`язання відповідача передати на розгляд відповідної чергової сесії Тернопільської обласної ради питання про виконання даного рішення суду та прийняття рішення про відміну рішення про припинення юридичної особи Комунального некомерційного підприємства "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради прийнятого на підставі рішення №1430 від 17.09.2019 для проведення державної реєстрації скасування процедури ліквідації;
- надання для виконання суб`єкту державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань примірник оригіналу рішення Тернопільської обласної ради про відміну рішення про припинення юридичної особи Комунального некомерційного підприємства "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради для проведення державної реєстрації скасування процедури ліквідації санаторію
без виклику представників сторін
ВСТАНОВИВ: До Господарського суду Тернопільської області поступила позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільської обласної ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобов`язання вчинити певні дії.
Разом із позовною заявою 31.03.2023 до суду подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову №б/н (вх.№2826) від 31.03.2023, у якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Тернопільської обласної ради №678 від 21.12.2022.
Зі змісту цієї заяви слідує, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі №500/320/20 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення одинадцятої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради №1430 від 17.09.2019. Вказане судове рішення набрало законної сили.
Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 29.11.2022 у справі №2/593/41/2022 визнано незаконним та скасовано наказ Генерального директора, голови ліквідаційної комісії Комунального некомерційного підприємства "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради Лужної Н.М., №86-к від 19.12.2019 в частині звільнення з роботи ОСОБА_1 з посади завідувача підрозділом, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді завідувача підрозділом. Вказане рішення набрало законної сили.

Крім того, заявник вказує, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 у справі №500/3061/22 визнано протиправною бездіяльність Тернопільської обласної ради щодо не прийняття рішення про відміну рішення про припинення юридичної особи комунального некомерційного підприємства "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради та зобов`язано орган місцевого самоврядування прийняти рішення про відміну рішення про припинення юридичної особи комунального некомерційного підприємства "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради, прийнятого на підставі рішення одинадцятої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради "Про ліквідацію окремих закладів охорони здоров`я об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області та перейменування Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю" №1430 від 17.09.2019, та надати суб`єкту державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копію) такого рішення для державної реєстрації. Зазначене судове рішення оскаржується в апеляційному порядку, тому законної сили не набрало.

За твердженнями позивача, Тернопільська обласна рада, ігноруючи постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі №500/320/20, рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 29.11.2022 у справі №2/593/41/2022 та рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 у справі №500/3061/22, знову прийняла рішення про ліквідацію Комунального некомерційного підприємства "Бережанський обласний дитячий гастроентерологічний санаторій" Тернопільської обласної ради.

Як наслідок заявник вважає, що лише шляхом зупинення дії спірного рішення можливо запобігти його передчасній реалізації та настанню несприятливих наслідків для ОСОБА_1 , у вигляді унеможливлення невиконання законного рішення суду про поновлення її на роботі, недопущення подальшого порушення прав дітей Тернопільської області (учнів) на оздоровлення або необхідності складного (або й неможливого) відновлення прав дітей Тернопільської області, внаслідок подальшої реалізації оспорюваного рішення, наявністю очевидних ознак його протиправності.

На думку позивача, інші заходи забезпечення позову, які передбачені ст.137 ГПК України, не будуть співмірними у застосуванні щодо предмета позову, а тому у даному випадку можливо застосувати лише один ефективний захід забезпечення - зупинення дії спірного рішення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши надані заявником до заяви про забезпечення позову документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Такі заходи можуть вживатися лише за умов, що визначені зазначеною вище правовою нормою, зокрема, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З точки зору законодавця, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі.

Системний аналіз приписів частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає суду підстави для висновку про те, що під час вирішення питання про необхідність забезпечення позову чи відмови у застосуванні цього заходу, відповідні заяви слід розглядати із застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом відповідних заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальний захист порушених прав.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

У спірних правовідносинах заявник вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову у спосіб зупинення дії рішення Тернопільської обласної ради №678 від 21.12.2022.

Натомість суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому суд констатує, що у наведеній вище правовій нормі законодавцем визначений вичерпний перелік видів заходів забезпечення позову, який може доповнюватися виключно за рахунок певних заходів забезпечення позову, прямо передбачених законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (пункт 10 частини 1 статті 137 ГПК України).

На відміну від положень ГПК України, такий вид забезпечення позову як зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта передбачено пунктом 1 частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто він може бути застосований у порядку адміністративного судочинства, з урахуванням застережень, визначених зазначеною статтею.

Оскільки обраний заявником захід забезпечення позову у вигляді зупинення дії спірного рішення прямо не передбачений статтею 137 ГПК України, суд має з посиланням на пункт 10 частини 1 цієї статті зазначити закон, яким цей захід забезпечення позову передбачено.

Такий висновок щодо застосування ст. 137 ГПК України в питанні забезпечення позову у спосіб зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування викладений у постановах Верховного Суду від 11.10.2021 у справі № 922/1197/21, від 11.07.2022 у справі № 907/138/22.

Порядок прийняття, набрання чинності, скасування і форма актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені у ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до частини 1 та 10 якої акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування приймаються у формі рішень та визнаються незаконними в судовому порядку з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України. Проте, Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачає можливості зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування за рішенням суду.

З огляду на викладене, оскільки такий захід забезпечення позову як зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування не передбачений нормами господарського процесуального закону - імперативними положеннями частини 1 статті 137 ГПК України, іншими законами або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 №б/н (вх. №2826) від 31.03.2023 про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись 136-140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 №б/н (вх. №2826) від 31.03.2023 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

В порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 04.04.2023. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

Суддя О.В. Руденко