ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/24/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суддя суду першої інстанції Лепеха Г.А., м. Одеса, повний текст ухвали складено 23.01.2023

по справі №916/24/23

за заявою ОСОБА_1

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 залишено без руху заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та зобов`язано надати суду у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху, заяву про усунення недоліків, до якої має бути додано: докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського від 23.01.2023 заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність повернуто заявнику без розгляду.

Оскаржувана ухвала обґрунтована тим, що у строк встановлений судом, заявницею надано заяву про усунення недоліків, однак вимоги, які були зазначені в ухвалі Господарського суду Одеської області від 09.01.2023, ним не виконані, у зв`язку з чим суд повертає заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність по справі №916/24/23.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на наступне.

Апелянтка вказала, що суд не досліджував детально її заяву та, зокрема, не вірно зазначив в ухвалах по справі її прізвище.

Апелянтка зазначає, що заявником узгоджено участь у справі арбітражного керуючого, укладено із ним договір, відповідно до умов якого визначено розмір його винагороди, а також порядок виконання зобов`язання щодо виплати такої винагороди. До заяви долучено відповідні документи, а також згоду арбітражного керуючого на участь у справі за таких умов.

На думку апелянтки, абз. 6 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства фактично обмежено право на доступ до суду, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яке не є абсолютним, втім застосовані обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати доступ, наданий особі таким чином або до такої міри, що порушується сама суть права.

Скаржник вважає, що законодавець, не передбачивши альтернативних способів сплати грошової винагороди арбітражному керуючому і встановивши імперативну норму щодо авансування грошової винагороди арбітражному керуючому, порушує його права, оскільки встановивши таку норму, він фактично обмежує доступ, наданий особі до такої міри, що порушується сама суть права, оскільки, якщо особа не має можливості виконувати свої фінансові зобов`язання перед кредиторами через брак таких фінансів, вона і не зможе зібрати необхідну грошову суму для авансування на депозитний рахунок суду винагороди арбітражному керуючому.

На переконання апелянта, укладанням договору з арбітражним керуючим, заявник гарантував арбітражному керуючому виконання зобов`язань, передбачених цим договором та Кодексом, зокрема щодо виплати винагороди керуючому реструктуризацією відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства. Завдяки цьому, на думку скаржника, не порушується суть положень Кодексу щодо оплати послуг арбітражного керуючого, адже головна їх суть полягає в забезпеченні такої оплати винагороди, яка і здійснюється шляхом укладання такого договору, а також на фідуціарних засадах, що підтверджується згодою арбітражного керуючого на участь у справі за таких умов.

Апелянтка також посилається на позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.11.2020 у справі № 910/726/20.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 у справі №916/24/23, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/24/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2023.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/24/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність по справі №916/24/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/24/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/24/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання вх. 192/23 від 26.01.2023 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 по справі №916/24/23; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність по справі №916/24/23 - залишено без руху; встановлено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у сумі 2 684,00 грн. протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено ОСОБА_1 , що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

До Південно-західного апеляційного господарського суд від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги до якої додано докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі. Таким чином, недоліки апеляційної скарги було усунуто.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність по справі №916/24/23; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність по справі №916/24/23 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 30.03.2023.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У даному випадку оскаржується ухвала передбачена п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України, а саме ухвала про повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 13.03.2023, якою відкрито апеляційне провадження у справі №916/24/23, направлялася на адресу апелянта у справі засобами поштового зв`язку у встановленому законом порядку. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія даної ухвали була отримана апелянткою 19.03.2023.

Окрім того, копія даної ухвали направлялася на електронну адресу апелянта, зазначену в апеляційній скарзі.

Відповідно до відомостей наявних у матеріалах справи, апелянт зареєстрована в «Електронному суді», має власний «кабінет» в «Електронному суді», що підтверджується тим, що всі документи по суті справи (апеляційна скарга, ухвала про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) ОСОБА_1 направляла через електронний суд.

Відповідно до Довідки секретаря судового засідання: «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття апеляційного провадження від 13.03.23 по справі № 916/24/23» було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в її електронний кабінет 13.03.2023 о 18:24.

Тобто апелянт була повідомлена належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційної скарги в письмовому провадженні без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом.

02.01.2023 до Господарського суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 (вх. 23/23 від 02.01.2023) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 залишено без руху заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та зобов`язано надати суду у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху, заяву про усунення недоліків, до якої має бути додано: докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

16.01.2023 до Господарського суду Одеської області надійшла заява фізичної особи ОСОБА_1 про усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, у якій надано пояснення щодо доказів, які суд зобов`язував надати у ухвалі Господарського суду Одеської області від 09.01.2023. До даної заяви було надано докази авансування винагороди арбітражного керуючого у сумі 2 013,00 грн.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України Про міжнародне приватне право, Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства визначено особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця.

Відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Пунктом 12 частини 3 ст. 116 КУзПБ встановлено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Разом з тим частинами четвертою статті 174 ГПК України визначено негативний наслідок для позивача у разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви, а саме якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Щодо доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у заяві про усунення недоліків заявниця зазначила, що відповідно до договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого з ОСОБА_1 , встановлено узгодження сторонами оплати послуг керуючого реструктуризацією.

Оцінивши дані посилання апелянта, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Згідно ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

У відповідності до приписів Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць з 1 січня - 2684 гривень.

Таким чином, авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень становить 40 260,00 грн.

Доказів авансування винагороди арбітражному керуючому на депозитний рахунок суду у розмірі 40 260,00 грн. Заявником не надано, проте надано Договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 30.12.2022. В той же час, апелянт надав докази авансування винагороди арбітражного керуючого у сумі 2 013,00 грн.

Наданий Заявником Договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 30.12.2022, укладений між арбітражним керуючим Хомичем Романом Володимировичем (надалі у договорі Сторона-1) та Махібородою І.А. (надалі у договорі Сторона-2), колегія суддів не приймає як належний доказ виконання обов`язку щодо авансування основної винагороди керуючому реструктуризацією, з огляду на наступне.

Умовами договору сторони передбачили, зокрема, що оплата послуг керуючого реструктуризацією становить 20 130,00 грн за весь строк виконання повноважень Сторони-1. Починаючи з дати його призначення та до моменту прийняття комітетом кредиторів відповідного рішення про встановлення оплати послуг керуючого реструктуризацією (п.3.1.); додаткової винагороди арбітражному керуючого для Сторони-2 не встановлюється (п.3.2.); оплата послуг здійснюється рівними частинами протягом 10 місяців у сумі 2 013,00 грн. щомісячно на депозитний рахунок суду, в якому відкрито провадження у справі про неплатоспроможність (п.3.3.).

Апеляціний господарський суд дійшов висновку, що наведені умови жодним чином не спростовують обставин відсутності здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому на етапі подання заяви на депозитнй рахунок суду, та не доводять, що сторони домовилися альтернативно урегулювати питання винагороди арбітражного керуючого на умовах, зокрема, відстрочення чи розстрочення розміру платежу, який підлягає авансуванню боржником.

Інститут авансування винагороди арбітражному керуючому є гарантією права учасника справи про банкрутство (керуючого реструкторизацією) на отримання ним грошової винагороди за виконання наданих йому повноважень. Обов`язок здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому є безумовним, положеннями Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено жодних підстав для звільнення від здійснення такого авансування при звернені до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність.

У п. 37 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/726/20 від 19.11.2020, на який посилається Заявник як на підставу можливості альтернативного врегулювання питання авансування, зазначено наступне: "37. Зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи."

Згідно вказаної правової позиції касаційного суду, допускається можливість мирного врегулювання між Боржником та арбітражним керуючим питання авансування грошової винагороди, однак ставиться така можливість у залежність від наявності у Боржника майна, яке буде реалізовано у перспективі (відстрочка платежу) у справі про неплатоспроможність. Крім того, Верховний Суд зазначає, що місцевий суд приймає рішення про надання такої можливості за результатами дослідження усієї сукупності наданих документів.

Таким чином, місцевому суду необхідно встановити наявність у Боржника майна, яке може бути реалізоване у справі, та за рахунок якого можливо (з відстроченням) оплатити грошову винагороду керуючому реструктуризацією за три перших місяці.

Крім того, інші додані до заяви документи, мають свідчити про реальну можливість досягнення етапу реалізації майна у справі виконання плану реструктуризації боргів або перехід до процедури погашення боргів, оскільки положення ч. 7 ст.123 Кодексу України з процедур банкрутства передбачає умови закриття провадження у справі і етап реалізації майна Боржника у справі не відбувається у той час, коли заборгованість по основній грошовій винагороді керуючого реструктуризацією вже виникла.

Також, слід зазначити, що в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі № 910/726/20 від 19.11.2020 не зроблено висновку щодо можливості зменшення суми авансування винагороди керуючому реструктуризацією чи можливості розстрочення виплати такої суми.

Наданий Договір складено із значними порушення законодавства про банкрутство, а саме предмет договору є значно ширшим за право, яке гарантується інститутом авансування (зокрема, п.п. 1.1. Договору закріплено, що його предметом є оплата послуг керуючого реструктуризацією та відшкодування витрат керуючого реструктуризацією боржника) та містить певні умови для здійснення Заявником оплати послуг керуючого реструктуризацією (зокрема, п.п. 3.4. Договору встановлено, розрахунки проводяться шляхом оплати Стороною-2 грошових коштів на депозитний рахунок суду, в якому перебуває провадження, у порядку п. 3.3. даного Договору, за умови надсилання Стороною-1 поточних звітів про проведену роботу та стан процедури реструктуризації боргів Боржника). Проте, згідно положень Кодексу України з процедур банкрутства Заявник зобов`язаний здійснити авансування виключно основної винагороди арбітражному керуючому, конкретний розмір якої визначено ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства.

Абзацами 5-7 вищезазначеної статті встановлено, що право вимоги основної винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Відшкодування витрат арбітражного керуючого, відповідно до ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства здійснюється при завершенні відповідної судової процедури (процедури реструктуризації боргів боржника) та здійснюється за умови схвалення зборами кредиторів боржника відповідного звіту арбітражного керуючого.

Нормами КУзПБ встановлено певний порядок оплати основної винагороди арбітражного керуючого та відшкодування витрат за виконанням ним повноважень керуючого реструктуризацією

Із наведеного вбачається, що право вимоги сплати основної винагороди арбітражного керуючого за виконання покладених на нього повноважень є беззастережним, здійснюється за рахунок коштів авансованих заявником (кредитором або боржником) у встановленому КУзПБ розмірі на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі. У випадку закінчення авансованих коштів основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали Господарського суду Одеської області від 09.01.2023 щодо надання доказів авансування на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень, що є достатньою підставою для повернення такої заяви на підставі ч. 4 та ч. 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на таке, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд керуючись ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтовано повернув ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Що стосується доводу апелянта про зміну Господарським судом Одеської області в ухвалах від 09.01.2023 та 23.01.2023 прізвища заявниці, замість « ОСОБА_1 » зазначено « ОСОБА_2 , то на думку колегії суддів вказана зміна відбулася внаслідок технічної помилки (описки) при виготовленні судом оскаржуваної ухвали, та це може бути виправлено за заявою самої боржниці або аза ініціативою Господарського суду Одеської області в порядку, передбаченому ст. 243 ГПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не приймаються колегією судів до уваги, оскільки вони жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для повернення заяви про відкриття провадження у справі неплатоспроможність фізичної особи, та не доводять неправильність чи незаконність ухвали, прийнятої судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність по справі №916/24/23 за результатами її апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність по справі №916/24/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність по справі №916/24/23 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.01.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність по справі №916/24/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Постанову складено та підписано 12.04.2023.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран